Військова історія Сполучених Штатів — історія війн та розвитку військової справи у Сполучених Штатах Америки, що налічує майже два з половиною століття та невід'ємно пов'язана з історією становлення та відбудови держави та створення американської нації. Інституції, на які покладався захист політичних та економічних інтересів США, прав та свободи тамтешнього населення, споконвічно об'єднували як військові, так і цивільні структури, організації й установи. Протягом багатьох десятиліть від часів заснування 13 колоній на східному берегу США, початку боротьби колоністів за незалежність від британської корони (1775—1783), крізь найкривавішу та виснажливу Громадянську війну (1861—1865) за становлення нації, глобальні Першу та Другу світові війни, Холодну війну з протистоянням світових систем у Кореї, В'єтнамі, на Близькому Сході та до сучасної війни проти тероризму кувалась військова міць Сполучених Штатів, яка дозволила їй стати найпотужнішою військовою державою у світі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRpTDFOd2NtbDBYMjltWHlVeU56YzJMakl1YW5CbFp5OHlNakJ3ZUMxVGNISnBkRjl2Wmw4bE1qYzNOaTR5TG1wd1pXYz0uanBlZw==.jpeg)
Історія американського війська та участі її вояків у війнах, у яких воно брало участь, величезна, складна та контроверсійна, й має багато вирішальних прикладів як позитивного, так і негативного впливу на американське суспільство та історію держави. Історія збройних сил США, що за вживаною у державі традицією становить усталений термін «військовики», охоплює історії розвитку її армії, , та , які підкоряються міністерству оборони США, а також , що перебуває під владою міністерства національної безпеки. У відповідності до Конституції Верховним головнокомандувачем Збройних сил США є Президент країни, який керує ними через секретаря оборони та об'єднаний комітет начальників штабів. Він також є вищим військовим керманичем міліції штатів та частин Національної гвардії. Губернатори штатів мають право контролю над сухопутним та повітряним компонентами Національної гвардії.
У 1775 році континентальний конгрес заснував Континентальну армію й на чолі її поставив генерала Джорджа Вашингтона. Протягом декількох років через поразки та перемоги народжена армія за підтримки міліції, французьких армії та флоту, іспанських ВМС билася проти військ британської корони, поки в 1781 році остаточно не розгромила противника та не здобула для колоністів Америки вирішальну перемогу. У 1789 році нова Конституція визначила Президента головнокомандувачем своїх збройних сил, із залишенням права Конгресу оголошувати війну.
Колоніальні війни (1620—1774)
Військова історія Сполучених Штатів має своїм корінням заселення переселенцями з Європи атлантичного узбережжя Північної Америки. Колоністи, полюючи та здобуваючи собі споживок, поступово організовувались у містечкові озброєні загони, метою яких було вижити в диких умовах Нового світу. Часто ці загони вступали у сутички з тамтешнім населенням Америки — індіанцями, та часто-густо протистояли спробам рейдових дій сусідніх поселенців з інших країн Європи в боротьбі за найкращі місця та їжу. Поступово в колоніальних поселеннях утворилась міліція, члени якої обов'язково мали утримувати зброю, проходити підготовку та бути в постійній бойовій готовності до відбиття ворожих нападів. Контроль над цими парамілітарними формуваннями належав місцевій владі, найпочесніші громадяни та обрані члени громад всебічно сприяли тому, щоб власні загони самооборони були здатні протистояти противникові. Так, в Америці зародилась шаноблива традиція цивільного контролю над збройними силами, яка продовжує бути нарізним камінням державної влади США.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkxTDBOaGNIUjFjbVZmYjJaZmRHaGxYMGx1WkdsaGJsOUdiM0owY21WemN5NXdibWN2TWpJd2NIZ3RRMkZ3ZEhWeVpWOXZabDkwYUdWZlNXNWthV0Z1WDBadmNuUnlaWE56TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcxTDBOdmJHOXVaV3hmUW1WdWFtRnRhVzVmUTJoMWNtTm9MbXB3Wnk4eE1qQndlQzFEYjJ4dmJtVnNYMEpsYm1waGJXbHVYME5vZFhKamFDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Зрідка такі загони отримували допомогу з боку регулярних частин армії та королівського флоту Британії, коли під загрозу ставали інтереси, що могли вплинути на колоніальну політику імперії. Як правило, розмах цих озброєних протистоянь носив виключно локальний характер та в разі розпалу значних воєнних дій, містечкова міліція намагалась не заглиблюватися на значну відстань від рідних земель.
На первинній фазі британської колонізації Північної Америки, озброєні сутички в 13-ти колоніях, що згодом стали основою США, носили осередковий характер і були наслідком конфліктів британських колоністів з індіанськими племенами, що населяли схід Америки. У 1637 році загони колоністів брали участь у Пекотській війні, у 1675 — у війні короля Філіпа, в 1715 — у воєнних діях Ямашинської війни та в 1722 році — у війні Даммера, або так званій війні отця Реля.
Поступово, в міру розширення колоніальних володінь Великої Британії, Голландії, Іспанії та Франції в східній частині Нового світу, розпал та масштаби бойових дій і чисельності збройних контингентів зростали. Починаючи з 1689 року, американські колонії стали свідками боїв французько-індіанських війн, найбільшою з яких стала війна королеви Анни. Під час цього збройного конфлікту британська армія разом з колоністами завоювала французьку колонію Акадія. В останніх битвах французько-індіанських війн британцям вдалося захопити усі французькі колонії в Північній Америці. Під час цих війн багато колоністів здобули чималий воєнний досвід, зокрема полковник вірджинської міліції Джордж Вашингтон.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJoTDBSbFlYUm9YMjltWDBaaGRHaGxjbDlUWldKaGMzUnBZVzVmVW1Gc1pWOXZabDkwYUdWZlUyOWphV1YwZVY5dlpsOUtaWE4xY3k1cWNHY3ZNakl3Y0hndFJHVmhkR2hmYjJaZlJtRjBhR1Z5WDFObFltRnpkR2xoYmw5U1lXeGxYMjltWDNSb1pWOVRiMk5wWlhSNVgyOW1YMHBsYzNWekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Війна за незалежність (1775—1783)
У другій половині XVIII століття політичні суперечки між монархічною владою Об'єднаного королівства та колоніальним суспільством поступово набирали обертів. У 1774 році протистояння між 13 колоніями та Британією досягло свого піку, коли в провінції Массачусетс чиновниками британської корони було введено воєнний стан через протести Патріотів проти податкової політики метрополії. 19 квітня 1775 року між прибічниками монархії та поборниками свобод сталися перші збройні сутички біля Лексінгтона та Конкорда, потім міліція перетнула Нову Англію та заблокувала .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDBKaGNtOXVYMU4wWlhWaVpXNWZZbmxmVUdWaGJHVWxNa05mTVRjNE1DNXFjR2N2TVRJd2NIZ3RRbUZ5YjI1ZlUzUmxkV0psYmw5aWVWOVFaV0ZzWlNVeVExOHhOemd3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Тим часом, на тлі війни за незалежність Континентальний конгрес призначив Дж. Вашингтона головнокомандувачем знов створеної Континентальної армії. Той вибив з Бостону британські війська, проте літом 1776 року на бунтівні колонії обрушилися регулярні війська Великої Британії, та Вашингтона.
Спочатку британці зневажливо ставилися до напіввійськових загонів повстанців, вважаючи їх голодранцями та бешкетниками, як недостойних поваги. Протистояння сторін мало явно нерівний характер, регулярні формування британської армії переважали за усіма параметрами свого противника, але з часом «виключна сміливість, віра у свою справу та готовність до самопожертви» кардинально змінили картину. Поступово американські колоністи, майстерно використовуючи своє знання місцевості, підтримку місцевого населення, спрагу до свободи, переломили ситуацію на свою користь.
4 липня 1776 року повсталі 13 колоній проголосили свою повну незалежність від британської корони та нарекли свою країну — Сполучені Штати Америки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTDFkaGMyaHBibWQwYjI1ZlEzSnZjM05wYm1kZmRHaGxYMFJsYkdGM1lYSmxYMko1WDBWdFlXNTFaV3hmVEdWMWRIcGxKVEpEWDAxTlFTMU9XVU1sTWtOZk1UZzFNUzVxY0djdk1qSXdjSGd0VjJGemFHbHVaM1J2Ymw5RGNtOXpjMmx1WjE5MGFHVmZSR1ZzWVhkaGNtVmZZbmxmUlcxaGJuVmxiRjlNWlhWMGVtVWxNa05mVFUxQkxVNVpReVV5UTE4eE9EVXhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Британці, тим часом, намагаючись розчавити бунтівницькі сили американців, проте, через неузгодженість дій, відсутність єдиного керівництва та ясної політики стосовно колоній, зазнали поразки. Використовуючи Королівський флот, командуванню британських сил вдалося захопити морські порти на атлантичному узбережжі, але контроль над ними поступово був втрачений.
У 1777 британці розпочали з Канади масштабну спробу атакувати молоду американську армію, втім у битві при Саратозі вони зазнали нищівної поразки та змушені були втекти. З прибуттям генерала фон Штойбена Континентальна армія зазнала колосальних змін, у лавах формувань, які до того більше нагадували партизанські загони, розпочала насаджуватися військова дисципліна, підрозділи займатися бойовою підготовкою; армія стала перетворюватися на серйозну військову силу. А з вступом у війну проти британців її давніх конкурентів на континенті Франції та Іспанії, панування на морі навколо колоній зійшло нанівець. Поволі війна за незалежність Сполучених Штатів все більше набувала рис світового конфлікту. На стороні американців скоро встали Нідерланди з їхнім потужним флотом, і британські війська виявилися поодинці; ніхто крім декількох племен не підтримував їх у воєнних діях.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0zTDFkaGMyaHBibWQwYjI1Zk1UYzNNaTVxY0djdk1USXdjSGd0VjJGemFHbHVaM1J2Ymw4eE56Y3lMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Особливо запеклі у 1779 році, низка перемог дозволила британським військам майже знищити місцевих загони самооборони та парамілітарні підрозділи, проте, генерал Н. Грін перейшов до тактики партизанської війни. Вміло організована боротьба американського населення врешті-решт не дозволила британцям закріпити свої досягнення та змусили їх розпорошувати свої сили в пошуках та знищенні поодиноких загонів. У 1781 році головні сили британської армії в Америці були розгромлені американською та французькою арміями в битві під Йорктауном. Одночасно, французький флот блокував морські сили противника. Тотальна поразка британських колоніальних сил у Північній Америці призвела до відмови Великої Британії від зазіхань на колишні колонії та визнання нею незалежності США.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUxTDBKaGRHRnBiR3hsWDFsdmNtdDBiM2R1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxQ1lYUmhhV3hzWlY5WmIzSnJkRzkzYmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Джордж Вашингтон
Генерал Джордж Вашингтон (1732—1799) — славнозвісний американський воєначальник, який проявив себе талановитим організатором та керманичем війська, який ефективно та плідно співпрацював з Конгресом та владою кожного штату, відбирав та навчав військових лідерів, забезпечував і тренував війська, що йому підкорялися. Найскладнішим для нього залишалися питання логістики, ні Конгрес, ні губернатори штатів не могли задовольнити потреби великої армії належним чином, протягом усієї війни він переборював проблеми постачання військ майном, боєприпасами, екіпіруванням, оплатами за витрати, навіть харчуванням, якого вимагала армія колоністів. На полі бою Дж. Вашингтон показав себе високообдарованим тактиком, не раз йому доводилося битися з британською регулярною армією силами, які чисельно та якісно поступалися противникові.
Як стратег, він перевершував ворога ідейно, він ясно усвідомлював, за що б'ються його солдати й вміло користувався цими перевагами. Британська імперія надсилала чотири армії до бунтівних колоній, намагаючись придушити повстання. Першу армію противника було розгромлено , друга та третя британські експедиційні армії зазнали поразки у битвах під Саратогою в 1777 та Йорктауном у 1781 роках відповідно. Холоднокровний лідер він спокійно спостерігав, як ворожа армія британської корони відплила з Нью-Йорка в листопаді 1783 року, зазнавши таким чином нищівної поразки у битві проти американських колоністів. Ще більше Дж. Вашингтон здивував світ, коли після гучної перемоги та колосальної підтримки з боку своїх співвітчизників [en], а тихо-мирно пішов на покій до свого помістя у Вірджинії.
Через недовіру Патріотів до самого поняття постійної армії, Континентальна армія була швидко розпущена, її ветерани отримали земельні наділи на заслугу перед країною. Звільнення генерала Вашингтона з посади головнокомандувача зародило основи традиції цивільного контролю над військовими у Сполучених Штатах.
Становлення нації (1783—1812)
Перемога Сполучених Штатів Америки у війні за незалежність залишила її перед невирішеними проблемами західних кордонів, проблемами флоту та транспортних шляхів на морських комунікаціях. Країна мала незначну військову міць у цей час, мала скромну армію та військово-морські сили, котрі щойно народжувались. Споконвічна недовіра американців до регулярної армії, до власне принципів її (комплектування), утримання та підготовки перемішувалась з вірою у спроможності місцевої міліції заважали створенню та розвитку регулярних підрозділів та започаткуванню офіцерського корпусу, як головного стрижня професійних збройних сил.
Філософія одного з лідерів післяреволюційних США Джеферсона та його спільників віддавала перевагу незначній за розміром армії й флоту, тому що побоювалась прецеденту — коли велика армія та її керівники затягуватимуть нову країну у великі та криваві війни за рубежем і потенційно зможуть узурпувати владу в державі.
Нова республіка опинилась у складному політичному середовищі, й водночас у непростому стані зі свободою всередині США, близько 20 % людей, як і раніше, лишалися прибічниками короля. Складність ситуації посилювалась укоріненою недовірою американських колоністів до армії на кшталт Британської. Тим більш, загроза демократичному строю США посилилась, коли з'явились перші симптоми вимог з боку Континентальної армії до керівництва держави. Відсутність інституцій, відповідальних до врегулювання викликів зовнішніх та внутрішніх загроз, наочно проявилась у часи повстання Шейса (1786-87). Довгі спори та протистояння політичних еліт врешті-решт призвели до визнання Акту про заснування міліції (1792), які дозволяли уряду країни формувати та розпускати державну міліцію.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRqTDFSbFkzVnRjMlZvTURJdWFuQm5MekV5TUhCNExWUmxZM1Z0YzJWb01ESXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Північно-західна індіанська війна
За результатами Паризької угоди після Революції, Британська імперія поступалася землями в американських колоніях між горами Аппалачами та річкою Міссісіпі, на користь новій державі, втім абсолютно не враховувались права тамтешніх племен шауні, черокі та чокто тощо, що споконвічно жили у цих землях. Через те, що більшість з індіанських племен билася на стороні Великої Британії у війні за незалежність, США примушувала племінних лідерів кинути ці регіони та відступити на захід, за річку Міссісіпі. Витіснення індіанців з їхніх корінних земель та розподіл їх між колоністами зініціював нову війну — так звану Північно-західну війну, в якій американські парамілітарні формування проявили себе дуже погано та дезорганізовано. У 1791 році в [en] американці зазнали нищівної поразки від індіанських племінних військ, а в серії подальших рейдів та нальотів міліцейські формування потерпали від лихих ударів місцевого населення. Зрештою, новий Президент Дж. Вашингтон зібрав нову армію — Легіон США на чолі з генералом Е. Вейном — який у вирішальній битві біля Фоллен Тімберз у 1794 році вщент розгромив війська індіанської конфедерації племен.
Квазівійна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlptTDFWVFUwTnZibk4wWld4c1lYUnBiMjVXYzBsdWMzVnlaMlZ1ZEdVdWFuQm5Mekl5TUhCNExWVlRVME52Ym5OMFpXeHNZWFJwYjI1V2MwbHVjM1Z5WjJWdWRHVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Тим часом у великій європейській політиці сталися значні зміни — 1793 року революційна Франція оголосила війну Великій Британії. США спочатку намагались залишитися осторонь від перипетій великої війни, однак умови Джейської угоди між американцями та британцями викликали хвилю обурень з боку французів, які вважали, що цей акт суперечить умовам [en].
Французькі патріоти, так звані «приваті» розпочали повсюдне захоплення американських суден, що у свою чергу спровокувало неоголошену «Квазівійну» між двома націями. У серії битв на морі між 1798 та 1800 роками американський флот одержав перемогу над французьким флотом. Зокрема, 1 лютого 1800 року фрегат [en] завдав важких пошкоджень французькому фрегату [en], і не прийняв його капітуляції лише за збігом обставин.
Керівництво державою вже відкликало з відставки генерала Вашингтона, який мусив очолити тимчасову армію на випадок загрози вторгнення французьких військ на континент. Однак, Президент Джон Адамс знайшов дипломатичні важелі та спромігся підписати мирну угоду з урядом революційної Франції, який анулював попередній договір та припинив морські атаки французів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDFOMFpYQm9aVzVmUkdWallYUjFjaVV5UTE5aWVWOUtiMmh1WDFkbGMyeGxlVjlLWVhKMmFYTmZMVjlMVGkweU56YzVMbXB3Wnk4eE1qQndlQzFUZEdWd2FHVnVYMFJsWTJGMGRYSWxNa05mWW5sZlNtOW9ibDlYWlhOc1pYbGZTbUZ5ZG1selh5MWZTMDR0TWpjM09TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU1TDFSbFkzVnRjMlZvSlRJM2MxOVhZWEl1Y0c1bkx6SXlNSEI0TFZSbFkzVnRjMlZvSlRJM2MxOVhZWEl1Y0c1bi5wbmc=.png)
Берберські війни
Користуючись слабкістю американського флоту та труднощами політичної ситуації тих часів, берберські пірати влаштували низку провокаційних нападів на американські торговельні судна й вимагали викуп за утриманих членів команд та вантажі. До 1801 року Сполучені Штати були змушені платити данину берберійським піратам за захист від нальотів та захоплень морських суден. Проте, новий Президент Томас Джефферсон відмовився сплачувати тим, хто шантажував його державу та послав до Середземного моря американський флот. Зав'язалась перша берберська війна. У 1803 році американський корабель був захоплений піратами, але лейтенант С. Декейтур провів зухвалий рейд, у ході якого йому вдалося спалити корабель, позбавивши Триполі можливості скористатися бойовим кораблем або шантажувати США. А після того, як в 1805 році [en] захопив місто Дерна, Триполі погодилися на мирний договір. Водночас, інші берберські держави продовжували свої піратські напади та захвати американських кораблів і суден, до кінця другої берберської війни у 1815 році.
Англо-американська війна
Справжнім випробуванням для молодої держави стала війна 1812 року. Колишня метрополія поринула у велику війну зі своїм континентальним супротивником — Наполеонівською Францією — і битви спалахнули по всій Європі. Водночас, керівництво королівського флоту вжило заходів щодо блокування торгівлі американським флотом та всіляко протидіяло їхньому сполученню з Францією. США старались не поступатися на відкриті провокації з боку могутньої імперії та підтримувати свої власні економічні інтереси на європейському континенті. Тим часом, британці, незважаючи на протести з боку американців чинили перепони такій торгівлі та заманювали американські судна на службу королю.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTDFCMWMyaGZiMjRsTWtOZlluSmhkbVZmV1c5eWExOTJiMngxYm5SbFpYSnpKVEk0YkdGeVoyVWxNamt1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZCMWMyaGZiMjRsTWtOZlluSmhkbVZmV1c5eWExOTJiMngxYm5SbFpYSnpKVEk0YkdGeVoyVWxNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Водночас, у Новому Світі таємні агенти та прибічники британської корони підбурювали місцевих вождів та ватажків до створення власної індіанської держави на Середньому Заході, яка мала блокувати подальший розвиток та просування колоністів на американському континенті. Дипломатичні методи врегулювання конфліктної ситуації не дали результатів, і тому у 1812 році США вперше у своєї історії оголосили війну іншій державі — Великій Британії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkwTDFOMGRXRnlkQzFRWlhKeWVWOXdiM0owY21GcGRDNXFjR2N2TVRJd2NIZ3RVM1IxWVhKMExWQmxjbko1WDNCdmNuUnlZV2wwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Не досягши перемоги над Королівським флотом на морі, американське керівництво сподівалось здобути переваг, захопивши землі , котрі згодом використовувати, як козирна карта. Однак, вторгнення до Канади обернулось катастрофою, хоча певних успіхів у боях з місцевими племенами індіанців американці здобули у війнах з Текумсе та Крикській війні.
У 1814 році розгром армії Наполеона в Європі дозволив британцям визволити чималу армію досвідчених бойових ветеранів та відправити їх до американського континенту. За планом англійців ця армія мала захопити Нью-Йорк, провести рейд на Вашингтон і, просуваючись на захід, повністю розгромити війська колишніх колоній та вийти на рубіж річки Міссісіпі аж до Нового Орлеану. Втім напад на Нью-Йорк закінчився провалом і британські війська, що значно переважали американські міліцейські формування змушені були відступити до Канади. 25 серпня 1814 року британській армії вдалося рейдом захопити й спалити Вашингтон, проте активні дії американської сторони в кампанії в Чесапікській бухті та в , де загинув британський командувач, спонукали їх відступити. Просування британських військ на південному фланзі завершились , де окупанти були майже вщент розгромлені, втратили трьох головних своїх воєначальників та тисячі вояків.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDBGdVpISmxkMTlLWVdOcmMyOXVYMlJ5WVhkdVgyOXVYM04wYjI1bFgySjVYMHhoWm05emMyVWxNa05mTVRnMU5pMWpjbTl3TG1wd1p5OHhNakJ3ZUMxQmJtUnlaWGRmU21GamEzTnZibDlrY21GM2JsOXZibDl6ZEc5dVpWOWllVjlNWVdadmMzTmxKVEpEWHpFNE5UWXRZM0p2Y0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Найважливішу перемогу для молодої країни над набагато потужнішою державою здобув генерал-майор Ендрю Джексон, майбутній президент США. Результатом «Вітчизняної війни», як її звуть американці, стало підписання мирного договору, який поклав край зазіханням британської корони на свої колишні володіння, з того часу британці та американці ніколи не воювали один проти одного. Війна, що стала прямим наслідком агресивної британської політики стосовно планів знищення американської незалежності та посяганням на національні інтереси молодої країни закінчилась практично без яких-небудь результатів для імперії, але допомогла консолідувати американську націю. У найгіршому положенні виявились корінні індіанці, обіцянки британців на підтримку їхньої мрії про створення незалежної індіанської держави всередині Північної Америки, так і залишились нереалізованими.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBKaGRIUnNaVjl2Wmw5RGFHRndkV3gwWlhCbFl5NXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRbUYwZEd4bFgyOW1YME5vWVhCMWJIUmxjR1ZqTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Водночас, політичне керівництво юної країни зрозуміло, що їхня ідеалістична та наївна позиція стосовно утримання міліцейських сил замість регулярних збройних сил, є помилковою та загрозливою для майбутнього держави й може призвести до руїни та повного краху американської державності.
Війна з Мексикою (1846—1848)
Швидкий розвиток демократичної держави призвів до бурхливого зростання її економіки, розвитку шляхів комунікацій та пошуку нових земель для реалізації амбітних планів. Американська нація наполегливо просувалась на Дикий Захід, завойовуючи все нові та нові землі та території.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelppTDFwaFkyaGhjbmxmVkdGNWJHOXlYMko1WDBwdmMyVndhRjlJWlc1eWVWOUNkWE5vSlRKRFgyTXhPRFE0TG1wd1p5OHhNakJ3ZUMxYVlXTm9ZWEo1WDFSaGVXeHZjbDlpZVY5S2IzTmxjR2hmU0dWdWNubGZRblZ6YUNVeVExOWpNVGcwT0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Під час Техаської революції (1835—1836) місцеві поселенці декларували незалежність від мексиканської імперії, мужньо протистояли спробам мексиканської армії відвоювати втрачені території. Однак, Мексика була налаштована дуже серйозно щодо повернення бунтівних провінцій. Протистояння затягувалось і врешті-решт в 1845 році США, значно потужніша та економічно розвинута держава, анексувала Техас, оголосивши його своїм новим штатом.
Як наслідок, спалахнула американо-мексиканська війна, яка тривала з 1846 по 1848 роки. Під проводом американських генералів З. Тейлора, В. Скотта та інших воєначальників американці завдали поразки мексиканській армії, захопили Нью-Мексико, Каліфорнію, блокували узбережжя, розтрощили противника на півночі Мексики та захопили навіть столицю — місто Мехіко. Поставлена на коліна Мексика здалась і за $10 мільйонів поступилась територіями, які становили майже третину її передвоєних володінь США.
Громадянська війна (1861—1865)
О 04.30 12 квітня 1861 року атакою конфедератів на Форт-Самтер у штаті Південна Кароліна розпочалась найкривавіша війна в історії Сполучених Штатів — Громадянська війна, що точилась з 1861 по 1865 роки, й забрала життя понад 620 тис. американців, зокрема дві третини з яких померли від хвороб. Досі тривають спори між істориками багатьох країн та прибічниками різних теорій, що все ж таки стало першопричиною спалаху такого конфлікту, але більшість схиляється до думки, що протиріччя лежали в площині расової політики тих часів. Тертя між штатами, що знаходяться північніше за так звану , й тими, що розташовані південніше, мали багаторічну історію та концентрувалися в основному на ставленні до інституту рабства та «бажанні» штатів слідувати національним інтересам, які відображали федеральні закони та інституції.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJtTDFSb2RYSmxYMlJsWDFSb2RXeHpkSEoxY0Y4dFgwd3VYMUJ5WVc1blgyRnVaRjlEYnk1ZkxWOUNZWFIwYkdWZmIyWmZSMlYwZEhselluVnlaMTh0WDFKbGMzUnZjbUYwYVc5dVgySjVYMEZrWVcxZlEzVmxjbVJsYmw4bE1qaGpjbTl3Y0dWa0pUSTVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFVYUhWeVpWOWtaVjlVYUhWc2MzUnlkWEJmTFY5TUxsOVFjbUZ1WjE5aGJtUmZRMjh1WHkxZlFtRjBkR3hsWDI5bVgwZGxkSFI1YzJKMWNtZGZMVjlTWlhOMGIzSmhkR2x2Ymw5aWVWOUJaR0Z0WDBOMVpYSmtaVzVmSlRJNFkzSnZjSEJsWkNVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Протягом 1840-1850-х років розпач протистояння набував усе більшого загострення. Після перемоги на виборах 1860 року А. Лінкольна, південні штати, які щиро вірили, що він скасує інститут рабства взагалі, починаючи з Південної Кароліни, розпочали проголошувати про свій вихід зі складу Сполучених Штатів.
12 квітня 1861 року сили Півдня (відомі як Конфедеративні Штати Америки або просто Конфедерація) вперше застосували військову силу проти гарнізону Форту Самтер, який був лояльним до влади США, намагаючись захопити фортецю.
Більшість населення країни вважала, що війна буде швидкоплинною та романтичною; натомість вона стала першим прикладом війни — тотальної за розмахом і руйнівною у всіх сферах життя населення країни.
Обидві сторони конфлікту виявились неготовими до громадянської війни. Конфедерати сподівались на допомогу британців і французів, яких прямо запрошували взяти участь в інтервенції на Північ, та за їхнім сприянням зламати волю юніоністів до спротиву. Стратегія США фокусувалась на захопленні столиці бунтівних штатів — міста Ричмонд у Вірджинії, однак війська генерала Р. Лі мужньо змагалися до останнього дня війни, утримуючи свою столицю від противника.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBZdVR5NURMbDlFWVhKc1pYbGZZVzVrWDBGc1pYaGhibVJsY2w5SVlYbGZVbWwwWTJocFpWOHRYMU5vWlhKdFlXNGxNamR6WDAxaGNtTm9YM1J2WDNSb1pWOVRaV0V1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVZdVR5NURMbDlFWVhKc1pYbGZZVzVrWDBGc1pYaGhibVJsY2w5SVlYbGZVbWwwWTJocFpWOHRYMU5vWlhKdFlXNGxNamR6WDAxaGNtTm9YM1J2WDNSb1pWOVRaV0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Поступово незначні сутички на суходолі переросли на затяту й криваву війну по всьому континентові й вийшли на морський простір. Слабкіший в економічному відношенні Південь поступово програв змагання з більш розвинутим та потужним Північчю й здався.
Деякі історики вважають Громадянську війну в Сполучених Штатах «першою сучасною війною» через широке залучення або мобілізацію цивільної спільноти та індустріальної бази усієї країни. За час збройного конфлікту багато інноваційних проєктів та винаходів знайшли своє застосування у битвах тих часів, обидві сторони застосовували залізницю, телеграф, нарізні гвинтівки, траншейну тактику ведення боїв, панцерники з потужною корабельною зброєю.
І хоча більше ніж вдвічі солдатів померло через хвороби, ніж від впливу ворожої зброї, беззаперечним фактом лишається те, що технології того часу вочевидь переважали над тактикою дій підрозділів. Тактика дій Наполеонівських війн з шикуванням бойових порядків для ведення фронтальних дій з багнетами напереваги явно не підходила для полів битв Громадянської війни.
За багатьма показниками Північ переміг Південь через досконалішу та скоординовану систему логістики. Масова мобілізація людських резервів вимагала чіткої координації та централізації їхніх дій, що було більш притаманне цілій державі, ніж її поодиноким штатам.
Воєначальники Півдня | |||||||||||
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | |||
Воєначальники Півночі | |||||||||||
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | |||
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl4TDBac2IzSnBaR0ZmYldGemMyRmpjbVZmTVRnek5pNXFjR1ZuTHpJeU1IQjRMVVpzYjNKcFpHRmZiV0Z6YzJGamNtVmZNVGd6Tmk1cWNHVm4uanBlZw==.jpeg)
Індіанські війни
Після завершення Громадянської війни країну захлинула хвиля індустріального росту, через усі штати масово будувалися залізничні шляхи, «біла людина» енергійно просувалась далеко на захід. Усе це призвело до зростання темпів експансії американської держави, загибелі колосальних табунів бізонів та створенню напруженості між тубільним населенням індіанців та переселенцями зі сходу. Багато місцевих племен чинило запеклий опір спробам американського уряду запроторити їх до резервації, зокрема племена сіу та команчі. Американська армія, щойно вийшла з перемогою з війни, і її підключили до непритаманних для неї дій — контролювати індіанців та не дозволяти їм лишати резервації.
Головні лідери армії генерали В. Шерман та Ф. Шерідан були відповідальні за провадження такої дискримінаційної політики та відповідально ставились до досягнення мети ізоляції індіанців у Великих Рівнинах у визначених місцях. Одним з найзначніших конфліктів стала битва при Літтл-Біггорн, де полковник Дж. Кастер з двома сотнями вершників 7-го кінного полку були знищені спільними діями воїнів племен лакота, північних шеєнів та арапахо. У 1891 році сталась остання велика битва між корінними мешканцями континенту та колоністами. Й хоча з точки зору військової стратегії та тактики Індіанські війни незначно вплинули на розвиток військової справи американської армії, втім багато військових здобули суттєвий досвід у боротьбі з партизанським рухом та іррегулярними формуваннями тамтешнього населення.
Іспансько-американська війна
Із затуханням війни у континентальній Америці між тамтешнім корінним населенням та білими колоністами, політика США поступово трансформувалась від «ізоляціоністської» континентальної до більш агресивної зовнішньої, спрямованої на захист своїх національних інтересів за межами країни. Першим конфліктом такого роду стала війна, що спалахнула у 1898 році між іспанцями та американцями та завершилась швидкоплинною перемогою молодої нації над ворогом на морі та на суходолі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJoTDBkbGIwUmxkMlY1TG1wd1p5OHhNakJ3ZUMxSFpXOUVaWGRsZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Збройний конфлікт між Іспанією і Сполученими Штатами Америки виникнув з приводу прав володіння територіями в Північній Америці і в Тихоокеанському регіоні. Військові дії почалися у квітні 1898 року після загадкового вибуху у лютому того ж року американського панцерного крейсера «Мен» у бухті Гавани, що стало каталізатором різкого загострення відносин між країнами та подальшими воєнними діями.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhsTDFWVFUxOVBiSGx0Y0dsaFgyRnlkRjlPU0Y4NU1UZzRNUzFMVGw5amNtOXdjR1ZrTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVlUxTmZUMng1YlhCcFlWOWhjblJmVGtoZk9URTRPREV0UzA1ZlkzSnZjSEJsWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Американський флот розгромив слабкі іспанські ВМС, у той час, як наземні сили проявили себе з найкращого боку на Кубі. Водночас, інтенсивність боїв мала дуже обмежений характер і велась переважно невеликими підрозділами на окремих осередках конфлікту. Конфлікт закінчився перемогою США та підписанням Паризького мирного договору у грудні того ж року. Ця війна увійшла в історію США, як маленька переможна війна, в результаті якої Сполучені штати поширили свій вплив на Кубу, Пуерто-Рико, Гуам та Філіппіни і стала першою війною США, як регіонального лідера.
Відповідно розширення своїх володінь далеко за межі континентальних Штатів підштовхнули їх до значного нарощування своїх військових сил. Протягом наступних двох десятиліть США зазнали величезної трансформації своїх збройних сил та нарощування свого . Американський флот розростався чималими темпами, на Гавайських островах, які у 1898 році приєдналися до Сполучених Штатів, були влаштовані вугільні станції. З цього часу США отримали значний вплив на Тихоокеанський басейн, спираючись на свої військово-морські бази в акваторії океану.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF3TDBWc2QyVnNiRjlUTGw5UGRHbHpMbXB3Wnk4eE1qQndlQzFGYkhkbGJHeGZVeTVmVDNScGN5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
А в цілому до початку Першої світової війни американський флот став третім за міццю після флотів Великої Британії та Німецької імперії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxrTDB4bFlXUnBibWQwYUdWVWNtOXZjSE10VTJGdWRHRkRjblY2TFRBdWFuQm5Mekl5TUhCNExVeGxZV1JwYm1kMGFHVlVjbTl2Y0hNdFUyRnVkR0ZEY25WNkxUQXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Філіппінсько-американська війна
Зміна колоніальної влади у Філіппінах з іспанської на американську не викликала зраділих почуттів з боку місцевого населення, вже у 1899 році спалахнув збройний конфлікт між прибічниками Першої Філіппінської республіки та американськими колонізаторами. Уряд Сполучених Штатів спрямував до бунтівної колонії колосальний армійський контингент — більше ніж 100 000 солдатів — переважно вояків Національної гвардії на чолі з генералом . У березні 1899 року погано оснащена й ще гірше озброєна армія повстанців зазнала поразки від американської армії та поступилась Манілою. Філіппінські війська розпалися на окремі озброєні групи, що більше нагадували банди, ніж регулярні формування та чинили опір по всій країні.
Збройна боротьба американської армії з повстанцями продовжувалась два роки, доки у березні 1901 року лідер філіппінців Еміліо Агінальдо не був захоплений у полон генералом та його соратниками . За час боїв американська армія зазнала серйозних втрат від дій партизан: 1 037 чоловіків було вбито, що 3 340 померло від хвороб та поранень. Філіппінці втратили понад 20 000 людей у боях проти колонізаторів.
Час модернізації
З 1880-х років збройні сили США зазнали глибокої модернізації. Теорія морської стратегії кептена Альфреда Мегена стала концептуальною основою розбудови американських ВМС, а згодом її на озброєння перейняли усі морські держави світу. На заміну застарілому вітрильному флоту прийшов потужний сучасний флот сталевих монстрів, який вивів флот країни на один рівень з найпотужнішими флотами того часу — ВМС Великої Британії та Німеччини.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxsTDFSeVgyZHlaV0YwWDNkb2FYUmxYMlpzWldWMFgyWnliMjFmY0dodmRHOWZibWd4TURBek5EbGZWVk5UWDBOdmJtNWxZM1JwWTNWMFh6RTVNRGN1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZSeVgyZHlaV0YwWDNkb2FYUmxYMlpzWldWMFgyWnliMjFmY0dodmRHOWZibWd4TURBek5EbGZWVk5UWDBOdmJtNWxZM1JwWTNWMFh6RTVNRGN1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0zTDBGc1puSmxaQzFVYUdGNVpYSXRUV0ZvWVc0dWFuQm5MekV5TUhCNExVRnNabkpsWkMxVWFHRjVaWEl0VFdGb1lXNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJsTDBWc2FXaDFYMUp2YjNRbE1rTmZZbmRmY0dodmRHOWZjRzl5ZEhKaGFYUWxNa05mTVRrd01pNXFjR2N2TVRJd2NIZ3RSV3hwYUhWZlVtOXZkQ1V5UTE5aWQxOXdhRzkwYjE5d2IzSjBjbUZwZENVeVExOHhPVEF5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
В 1907 році майже усі американські лінійні кораблі «Великого Білого флоту», за підтримки суден забезпечення, за наказом Президента США Т. Рузвельта за 14 місяців здійснили навколосвітню подорож, продемонструвавши усьому світові зрослу міць та силу американського флоту.
Контрадмірал стояв в авангарді втілення новітніх технологій у створення нових артилерійських систем для корабельної артилерії, а також систем керування їхнім вогнем. Він швидко оцінив потенціал морської авіації та переваг, які надавали можливості створення палубної авіації для американського флоту. Фіске доклав чимало зусиль для створення торпедоносців. І він, бувши помічником Ф. Рузвельта в 1913—1915 роках, пропонував провести радикальну реорганізацію флоту, перетворити його на дієвий інструмент політики держави. Його ідеями, які згодом були реалізовані на практиці, були також централізація влади в руках керівника військово-морських операцій та створення автономного штабу для розробки та реалізації головних положень військово-морської стратегії, перспектив флоту та його подальшого розвитку, координація воєнних планів із союзниками, робота над мобілізаційними планами та взаємодія з ключовими структурами оборонно-промислового комплексу, що всіляко сприятиме тому, щоб американський флот володів найкращою та найсучаснішою зброєю часів.
Одночасно під проводом секретаря війни Еліу Рута (1899—1904) проводилась глибока модернізація армії. Хоча його ідея створення єдиного органу військового управління на зразок Генеральних штабів європейських монархій не отримала підтримки з боку генерала Нельсона Майлза, втім, Руту вдалось добитися перетворення Вест-Пойнта на ключовий навчальний заклад у системі військової освіти сухопутних військ та заснування Воєнного коледжу армії США. Водночас, військовий секретар спромігся створити школи для підготовки фахівців інших від піхоти родів військ. Йому також належала принципова ідея постійної ротації офіцерського корпусу між посадами штабними, командними та викладачів навчальних закладів.
Бананові війни
З кінця 19 століття до 1935 року американські збройні сили були втягнуті в низку невеликих за розмахом збройних конфліктів, що отримали пізніше визначення, як «бананові» війни. Ці конфлікти включали демонстрацію сили, а також вторгнення американських регулярних військ на , Панаму, зокрема в зону Панамського каналу, Гаїті, Домініканську республіку, Нікарагуа. Основний тягар цих операцій покладався на Корпус морської піхоти, що здобув величезний досвід у проведенні військових операцій у сусідніх країнах.
У 1899 році американські збройні сили виявились втягнутими у протистояння у південній частини островів між філіппінцями мусульманського віросповідання та католицьким населенням Філіппін — повстання Моро. Збройне протистояння тривало аж до 1913 року й по суті не завершено досі, на початку XXI століття антагонізм двох конфесій триває.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl3TDBOMWNuUnBjM05mU2s0dE0xOWhkRjlEWVhOaFgwZHlZVzVrWlhOZk1Ua3hOaTVxY0djdk1qSXdjSGd0UTNWeWRHbHpjMTlLVGkwelgyRjBYME5oYzJGZlIzSmhibVJsYzE4eE9URTJMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Мексиканська експедиція
Мексиканська революція 1910 року, що спалахнула на південних кордонах Сполучених Штатів, переросла на громадянську війну, що призвела до десятків тисяч жертв, сотень тисяч біженців, зокрема тих, що бігли на північ до США. В 1914 році Президент Вільсон послав збройний контингент окупувати мексиканське місто Веракрус. Це була наочна демонстрація сили, закликана продемонструвати світові, що американці ніколи не дозволять безкарно нападати чи заарештовувати своїх військових або пересічних громадян. Приводом для цього став , коли солдатами режиму мексиканського президента В. Уерта були безпідставно затримані американські матроси.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU1TDBkbGJtVnlZV3hmU205b2JsOUtiM05sY0doZlVHVnljMmhwYm1kZmFHVmhaRjl2Ymw5emFHOTFiR1JsY25NdWFuQm5MekV5TUhCNExVZGxibVZ5WVd4ZlNtOW9ibDlLYjNObGNHaGZVR1Z5YzJocGJtZGZhR1ZoWkY5dmJsOXphRzkxYkdSbGNuTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
У 1916 році мексиканський каудильйо, генерал та революціонер Панчо Вілья зі своїм загоном з 500 вояків здійснив рейд на територію американського штату Нью-Мексико, опанував Коламбус та розграбував місцеві банки, сподіваючись у такій спосіб профінансувати свою армію. Німецькі розвідувальні служби усіляко підштовхували П. Вілью до подальших атак американських міст. За розрахунками це мусило інспірувати інтервенцію американців у Мексику та відповідно відволікти їх від втручання до подій в Європі та вступу у війну на боці Антанти. На ліквідацію загрози та покарання бешкетників П. Вілья Т. Вільсон вислав сили Національної гвардії під командуванням генерала Дж. Першинга. Проведена американським генералом каральна експедиція мала повний успіх: Панчо Вілья втік, кинувши свої війська, а американці провели глибокий рейд по північній території Мексики. На початку 1917 року Президент Мексики В. Карранса затримав бунтівника-втікача, забезпечив більш-менш відносну охорону державного кордону з США, тому війська Першинга незабаром повернулись додому.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekk0TDBKaGRIUnNaWE5vYVhCZlJHbDJhWE5wYjI1ZlRtbHVaVjlYVjBrdWFuQm5Mekl5TUhCNExVSmhkSFJzWlhOb2FYQmZSR2wyYVhOcGIyNWZUbWx1WlY5WFYwa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Перша світова війна
Кривавий конфлікт між європейськими державами, що спалахнув літом 1914 року, аж ніяк не торкнувся Сполучених Штатів. Ізоляціоністська політика держави продовжувалась, американське керівництво намагалось всіляко дотримуватись нейтралітету в європейських справах і уникнути втягування у війну. Однак, розв'язана німецькими підводними човнами необмежена підводна війна, загибель багатьох американських суден з продовольством та сировиною, котрі йшли до Британії, поступово змінила настрої американської спільноти. Попри проханням американського Президента Вільсона припинити атаки на судна Сполучених Штатів, німецькі субмарини продовжували пускати на дно океану багато їхніх суден.
У квітні 1917 року США оголосили війну Німеччині. Хоча на той час американська армія за стандартами країн Європи була дуже слабка, основу її становили призовники, американці розпочали підготовку до активних дій на Європейському театрі війни. Допомагаючи фінансово та матеріально Великій Британії й Франції, вони одночасно оголосили першу хвилю мобілізації. Набагато більше проблем виникло з мобілізацією індустріальних потужностей, перехід на військові рейки проходив дуже напружено, і перші дивізії відбули до воюючого континенту практично без озброєння та техніки, сподіваючись на допомогу британців і французів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU1TDBoMWJuUmxjbDlNYVdkblpYUjBMbXB3Wnk4eE1qQndlQzFJZFc1MFpYSmZUR2xuWjJWMGRDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpoTDBKcGJHeDVYMDFwZEdOb1pXeHNMbXB3Wnk4eE1qQndlQzFDYVd4c2VWOU5hWFJqYUdWc2JDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
На літо 1918 року вже мільйон солдатів Американського експедиційного корпусу генерала Дж. Першинга зосередився на Західному фронті. Кожного тижня з-за океану до Франції прибували 25 000 вояків свіжих сил. По здобуттю готовності до бойових дій 4 піхотні дивізії США були передислоковані на відносно стабільну та спокійну ділянку фронту для отримання першого бойового досвіду в обороні. Весною 1918 року американські війська, у взаємодії з французькою армією, взяли активну участь у боях біля Кантіньї та в лісі Белло Вуд. 4 липня американці провели у взаємодії з британськими формуваннями першу наступальну операцію в битві, що проводилася під загальним керівництвом австралійського командування; тут американці вперше на практиці застосували танки Mark V в бою.
Американська армія і Корпус морської піхоти зіграли ключову роль у відбитті німецького наступу весною 1918 року на Париж, під час другої битви на Марні в червні 1918 року. Провал Весняного наступу імперської армії Німеччини остаточно виснажив її останні резерви, а вступ свіжих та оснащених американських дивізій у війну поставив крапку в кривавій битві на Західному фронті.
Справжнім іспитом для американського експедиційних сил став великий наступ під час боїв на виступі Сен-Мієль, який почався у вересні 1918 року. Під час цієї битви, яка розпочалася 12 вересня 1918 р., Першинг командував 1-ю американською армію, що мала у своєму складі сім дивізій і понад 500 тисяч особового складу. До початку XXI століття ця операція залишається найбільшою за розмахом у військовій історії Сполучених Штатів наступальною операцією, що проводилася американськими сухопутними військами.
За боями за Сен-Мієль послідувала Мез-Аргоннська наступальна операція, яка тривала з 26 вересня по 11 листопада 1918 року, в ході якої генерал Першинг командував більше ніж мільйоном американських й французьких військовиків. У ході цих двох військових операцій, союзні війська звільнили від німецької армії понад 488 км² території Франції. До підписання перемир'я 11 листопада 1918, американські експедиційні сили перетворилися на сучасну, перевірену боями армію.
Німецька імперія почала сипатись, її тили лихоманило, й незабаром, 11 листопада 1918 року новий німецький уряд підписав умови повної капітуляції.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelppTDBKdmJIQnlhWE52Ym1WeWN5NXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRbTlzY0hKcGMyOXVaWEp6TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Тим часом, на сході Європи розгортались події іншого характеру — Російська імперія повалилася, розколовшись на багато шматків, країну захлеснула хвиля кривавих битв усіх проти всіх. У 1918 році американці взяли участь в інтервенції військ союзників до Радянської Росії. Безпосередньо військовий контингент американських військ, силами до 5 000 чоловіків, залучався до проведення так званої експедиції «Полярний ведмідь», блокаді іноземними військами більшовиків в Архангельську.
У 1920 році США спонсорували проведення великої міжнародної конференції з обмеження військово-морських озброєнь головних наддержав 1920-х років: США, Великої Британії, Японії та Франції, а також запрошення інших морських держав. Держсекретар Ч. Г'юз запропонував формулу скорочення кількості основних видів капітальних бойових кораблів, яка була позитивно сприйнята усіма учасниками Вашингтонської конференції. За результатами цієї мирної конференції сторони погодились значно скоротити свої військово-морські сили та визначили умови запобігання виникнення збройного конфлікту в акваторії Тихого океану. Вашингтонський договір був чинним протягом 10 років, поки політична ситуація у світі не призвела до втрати його значення та повного ігнорування усіма наддержавами.
Інтербелум
Після завершення Першої світової війни та значних втрат серед американських громадян на чужинній та незрозумілій для них війні, позиції ізоляціонізму різко зросли серед усіх верств американського населення. Конгрес США відкинув пропозиції щодо приєднання до Ліги Націй, що утворювалась відразу після Великої війни, а з часом на фоні розгортання політичної ситуації в Європі та Азії, бажання стати осторонь від їхніх проблем посилювалось усе більше та більше. У 1930-ті роки були прийняті акти нейтралітету, які ще більше закріплювали стратегію запобігання втручання США у будь-який конфлікт на будь-чому боці. Незважаючи на це, в 1940 році Президент Ф. Рузвельт підписав закон про ленд-ліз, який дозволяв здійснювати торговельні операції, зокрема зі зброєю та технологіями, пов'язаними з військовою справою, зі своїм стародавнім партнером — Об'єднаним Королівством. Загалом Рузвельт всіляко демонстрував свою прихильність американському флоту, та у різних обставинах допомагав йому.
Так, у 1933 році він підписав дозвіл на закупівлю для ВМС на суму 238 млн. $ новітніх 32 кораблів, у той час, як країна потерпала від наслідків колосальної економічної кризи. Для порівняння, повітряний корпус армії отримав тільки 11 млн. $, що вкрай не вистачало для оновлення авіаційного парку.
Події у світі кінця 1930-х — початку 1940-х років кардинально змінили світогляд американської правлячої еліти, усе більше вони розуміли, що стояти осторонь від війни, що бурлила майже на усіх континентах не уявляється можливим, і рано чи пізно американцям доведеться встати на чиюсь сторону. З 1940 року поступово армія та флот зазнали чергової хвилі модернізації, найвищі пріоритети віддавали повітряним компонентам, як наземним, так і морських сил.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDFSb1pWOVZVMU5mUVhKcGVtOXVZVjhsTWpoQ1FpMHpPU1V5T1Y5aWRYSnVhVzVuWDJGbWRHVnlYM1JvWlY5S1lYQmhibVZ6WlY5aGRIUmhZMnRmYjI1ZlVHVmhjbXhmU0dGeVltOXlYeTFmVGtGU1FWOHhPVFUyTVRkZkxWOUZaR2wwTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVWFHVmZWVk5UWDBGeWFYcHZibUZmSlRJNFFrSXRNemtsTWpsZlluVnlibWx1WjE5aFpuUmxjbDkwYUdWZlNtRndZVzVsYzJWZllYUjBZV05yWDI5dVgxQmxZWEpzWDBoaGNtSnZjbDh0WDA1QlVrRmZNVGsxTmpFM1h5MWZSV1JwZEM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Друга світова війна
Протягом двох перших років світового конфлікту Сполучені Штати Америки офіційно дотримувались статусу нейтралітету та невтручання у воєнні дії, що розгорнулись по всій планеті. Ця позиція країни була висловлена її Президентом Ф. Рузвельтом 5 жовтня 1937 року у промові в Чикаго. Водночас, з 11 березня 1941 року офіційна влада США розпочала підтримку Великої Британії, Китаю та СРСР за програмою ленд-лізу. На Європейському театрі війни з червня 1941 року американські військові брали участь в окупації Ісландії, змінивши там британські війська, які утримували острів з 10 травня 1940 року. На Тихоокеанському театрі дій американці потай підтримували китайські збройні сили, аж до участі в боях льотчиків-добровольців авіаційної групи «Літаючі тигри».
Найвидатніші воєначальники США часів Другої світової | |||||||||||
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() | |||
Генерал армії Джордж Маршалл (1880—1959) | Генерал армії Дуайт Ейзенхауер (1890—1969) | Генерал армії США Дуглас Макартур (1880—1964) | Генерал Джордж Сміт Паттон (1885—1945) | Генерал армії США Омар Бредлі (1893—1981) | Адмірал флоту Ернест Кінг (1878—1956) | Адмірал флоту Честер Німіц (1885—1966) | Адмірал флоту Вільям Холсі (1882—1959) | Генерал Повітряних сил Генрі Арнольд (1886—1950) |
8 грудня 1941 року Сполучені Штати офіційно вступили у світову війну, оголосивши стан війни Японській імперії, яка щойно підступно атакувала військово-морську базу країни у Перл-Гарборі на Гаваях. Однак, інертність та неготовність американської воєнної машини адекватно відповісти на зрослу загрозу дозволила японцям доволі швидко опанувати майже усіма володіннями США, Нідерландів та Британії у Тихому океані та Південно-Східній Азії. Втрата 8 лінійних кораблів та 2 403 американських вояків на Перл-Гарборі залишила військовим США надію сподіватись тільки на власні авіаносці, які врешті-решт виграли вирішальну битву за Мідвей у червні 1942 року.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll6TDB4MVpuUnJZVzF3Wmw5cGJWOVFZWHBwWm1sclgwcDFibWxmTVRrME1pNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUSFZtZEd0aGJYQm1YMmx0WDFCaGVtbG1hV3RmU25WdWFWOHhPVFF5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Після розгрому британських та голландських колоніальних володінь, американці залишись практично наодинці з потужним та підступним ворогом. Єдиним союзником лишалась Австралія. З 1942 року в акваторії Тихого океану розгорнулась запекла битва за володіння та утримання островів, що грали роль важливих плацдармів у подальшій експансії обох сторін. Основний тягар цих операцій покладався на військово-морські сили та морську піхоту США. Ці види збройних сил билися у південній та центральній частинах Тихоокеанського театру війни, доки не вибили японських окупантів та не наблизились до її підчерев'я, опанувавши в битві за Окінаву один з найвигідніших плацдармів.
У той час, як війна на Тихому океані мала яскраво виражений морський характер дій, де битви не велись величезними формуваннями та в класичному розуміння тих часів, армія США перекидала мільйони своїх солдатів та тисячі танків і літаків до Великої Британії, єдиного доступного плацдарму на Європейському театрі війни. З 1943 року американці разом з британським Бомбардувальним командуванням розпочали стратегічні бомбардування найважливіших об'єктів на території Третього Рейху та окупованих країн, намагаючись підірвати військовий потенціал противника. З листопада 1942 року вони зі своїми союзниками приступили до наземної фази визволення окупованих земель, висадивши стратегічний морський десант у Північній Африці. За ним настали черги висадки десантів на Сицилію та континентальну Італію в 1943 році, на півночі та на півдні Франції в 1944.
У травні 1945 року найнебезпечнішій ворог союзних держав — нацистська Німеччина капітулювала. Усі зусилля союзників повернулись до останнього з країн Осі — Японської імперії. Однак, відверто усвідомлюючи ціну, яку доведеться сплатити за боротьбу з японцями за результатами попередніх боїв і битв, американці шукали шлях, яким можливо було закінчити воєнні дії з мінімальними втратами серед американських та союзних військ.
6 та 9 серпня 1945 року американські Повітряні сили вперше у світовій історії застосували в бойових умовах атомні бомби в Хіросімі та Нагасакі. Виснаженість японської економіки, нестача резервів та загальне небажання продовжувати війну на фоні таких втрат і початку Радянсько-японської війни підштовхнули японське керівництво до капітуляції й наступній окупації Японських островів союзними військами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUwTDBGMGIyMXBZMTlpYjIxaWFXNW5YMjltWDBwaGNHRnVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFCZEc5dGFXTmZZbTl0WW1sdVoxOXZabDlLWVhCaGJpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV3TDBSdmRXZHNZWE5mVFdGalFYSjBhSFZ5WDNOcFoyNXpYMlp2Y20xaGJGOXpkWEp5Wlc1a1pYSXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVVJ2ZFdkc1lYTmZUV0ZqUVhKMGFIVnlYM05wWjI1elgyWnZjbTFoYkY5emRYSnlaVzVrWlhJdWFuQm4uanBn.jpg)
З часів Другої світової війни Сполучені Штати стають одною з домінантних сил у світі. Їхня індустріальна потужність стала запорукою перемоги союзників у світовому конфлікті. Ця війна залишила незгладний слід у пам'яті американського народу, вона стала їхнім найбільшим тріумфом, люди, які билися за свободу інших народів та націй стали іменуватись [en]. Більше ніж 16 млн американських громадян (майже 11 % населення країни) служили на фронтах Другої світової, більше ніж 290 000 віддали своє життя у боях та битвах, ще 670 000 були поранені. 130 201 американський вояк потрапив у полон до ворожих сил, з яких 116 129 повернулись після війни додому. Війна коштувала США 341 млрд доларів у цінах 1945 року, що становило 74 % ВВП країни на той час.
Разом з СРСР, США стали наддержавою світу, однак на відміну від комуністичної держави, американська земля не зазнала нищівних наслідків та руйнувань війни.
За час війни проти нацизму та наступні роки між Сполученими Штатами і Великою Британією встановились тісні та плідні товариські стосунки в особливості у сфері спільної оборони та розвідки. Багато американських військових розмістилося на Британських островах і землі Англії досі лишаються однім з найбільших місць дислокації американських військових сил на планеті. Британські та американські колеги ділились між собою усіма технологіями, зокрема в галузі ядерної зброї.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcyTDFSeWRXMWhibDl6YVdkdWFXNW5YMDVoZEdsdmJtRnNYMU5sWTNWeWFYUjVYMEZqZEY5QmJXVnVaRzFsYm5SZmIyWmZNVGswT1M1cWNHY3ZNVGN3Y0hndFZISjFiV0Z1WDNOcFoyNXBibWRmVG1GMGFXOXVZV3hmVTJWamRYSnBkSGxmUVdOMFgwRnRaVzVrYldWdWRGOXZabDh4T1RRNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Холодна війна
Але мир та ейфорія від суспільної перемоги над ворогами не довго тривала у світі. Вже в 1946 році між колишніми союзниками по антигітлерівській коаліції розв'язалась Холодна війна, яка тривала більше ніж 40 років. Обидві сторони, США та Радянський Союз використовували будь-які можливості послабити супротивника та втягнути його у так звані проксі-війни. Для Сполучених Штатів найнебезпечнішими та найкоштовнішими стали війни у Кореї та В'єтнамі. У політиці панувала концепція взаємного гарантованого знищення.
Холодна війна стала вінцем політичного, ідеологічного та військового протистояння двох систем, двох наддержав — США та СРСР. Політика Сполучених Штатів базувалась на двох ключових принципах — стримування комунізму та загроза застосування стратегічної ядерної зброї. Плодом протистояння стало утворення Північноатлантичного альянсу (НАТО), де американці грали вирішальну та домінуючу роль. Обидві країни, незважаючи на запекле протиборство, практично не мали випадків застосування своїх сил один проти одного. Обидві сторони, США та Радянський Союз використовували будь-які можливості послабити супротивника та втягнути його у так звані «проксі-війни».
Після завершення Другої світової війни Збройні сили США перейшли до розформування та реорганізації власної структури. Національний закон про безпеку 1947 року заклав основи кардинальних змін у цілісній системі забезпечення безпеки Сполучених Штатів. Найважливішим стало об'єднання Військового та Військово-морського міністерств в єдине міністерство оборони країни. Також утворювались Рада національної безпеки, Центральне розвідувальне управління та відокремлювався від армії новий самостійний вид збройних сил — Повітряні сили США.
Корейська війна
З 1950 року американські збройні сили поринули у новий серйозний конфлікт, що спалахнув на Далекому Сході. 25 червня 1950 року війна розв'язалась між владою на півдні щойно визволеної від японської окупації Кореї, яку у відкриту підтримували США, та очолювані ними сили ООН, та комуністичним режимом на півночі Корейського півострову за потайливій підтримці СРСР і Китаю. Основні бойові дії точились між військами Півдня та Півночі. Головними союзниками Сеулу були США, Канада, Австралія та Велика Британія й ще багато країн, що надіслали свої війська їм на допомогу під егідою Організації Об'єднаних Націй. Пхеньян мав підтримку з боку китайських збройних сил, а також радянських радників і льотчиків, що брали безпосередню участь у боях.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt5TDBKaGRIUnNaVjl2Wmw5SmJtTm9iMjR1Y0c1bkx6SXlNSEI0TFVKaGRIUnNaVjl2Wmw5SmJtTm9iMjR1Y0c1bi5wbmc=.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF3TDAxaGRIUm9aWGRmUWk1ZlVtbGtaM2RoZVM1cWNHY3ZNVEl3Y0hndFRXRjBkR2hsZDE5Q0xsOVNhV1JuZDJGNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Початок війни ознаменувався колосальними втратами для Півдня й американських військ, що надавали допомогу корейській армії. Літом вони відступали по всьому фронту й маже втратили контроль над країною. Однак, війська ООН під проводом легендарного генерала Д. Макартура припинили відступ та міцно утримували невеликий плацдарм на півдні півострову навколо Пусана, вигравши головне в цій війні — час. Макартур провів зухвалу але дуже ризиковану операцію з висадки морського десанту в тилу ворожих сил — біля Інчхону, відрізавши найбоєздатніші сили північно-корейської армії від тилів та, швидко просуваючись, уперед перетнув , що слугувала колись тимчасовим кордоном між Північчю та Півднем. Війська ООН потужним ударом майже вщент розтрощили війська Пхеньяну та вийшли на рубіж річки Яалу на китайсько-корейському кордоні, коли у жовтні 1950 року несподівано в битву втрутились китайські регулярні війська, які під виглядом так званих «добровольчих дивізій», розпочали масштабні наступальні дії проти оонівських сил.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlptTDAxaGNtdGZWMkY1Ym1WZlEyeGhjbXRmTVRrME15NXFjR2N2TVRJd2NIZ3RUV0Z5YTE5WFlYbHVaVjlEYkdGeWExOHhPVFF6TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Війна набула нового витку напруженості, бої палали по всій лінії зіткнення, війська союзників поступово відкочувались на південь. Президент Трумен, нещодавно мріявши про об'єднання Кореї, оголосив про нову стратегію — стратегію стримування та поділ країни на дві складові. Однак, генерал Макартур продовжував наполягати на тому, щоб розтрощити комуністів та об'єднати усю Корею. Через свою непримиримість його було відсторонено від посади головнокомандувача й звільнено у відставку.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhsTDFSeVlXNXpjRzl5ZEY5SVpXeHBZMjl3ZEdWeUpUSkRYMHR2Y21WaFh5VXlPRFl4T0RVM09ESTVNRFlsTWprdWFuQm5Mekl5TUhCNExWUnlZVzV6Y0c5eWRGOUlaV3hwWTI5d2RHVnlKVEpEWDB0dmNtVmhYeVV5T0RZeE9EVTNPREk1TURZbE1qa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Мирні переговори щодо майбутнього Кореї тривали понад двох років, доки новий Президент Д. Ейзенхауер не пригрозив Китаю застосуванням ядерної зброї й сторони погодились на компроміс. Статус корейської держави повернувся у відправну точку з незначними територіальними змінами. Південна та Північна Кореї понад 60 років перебувають у стані війни, мирний договір між ними так і не був підписаний.
Корейська війна стала першим у ядерну еру досвідом застосування збройних сил, коли від політики економічного стримування комуністичних ідей, Захід перейшов до політики військової протидії навалі. Й хоча війна на Корейському півострові практично зайшла в глухий кут, розповзання «червоної» загрози консолідувало Західний світ та значно посилило позиції США. Натомість розпустити свої формування, як це було після світової війни, американські збройні сили значно посилились і до сьогодення продовжують утримувати потужний військовий компонент на території свого союзника, Південна Корея грає важливу роль у зовнішньополітичній діяльності Сполучених Штатів.
З точки зору розвитку військового мистецтва у воєнних діях здобули широкого застосування вертольоти, які використовували для ведення розвідки, евакуації та перекидання військ, а також проведення пошуково-рятувальних операцій.
З липня по жовтень 1958 року американські морські піхотинці взяли участь в операції «Блю Бет», розгортанні військового формування на підтримку про-західного уряду Лівану під час Ліванської кризи того року.
28 квітня 1965 року 400 морських піхотинців висадились у Санто-Домінго з метою евакуації американської амбасади та іноземних фахівців з Домініканської Республіки, після того, як місцеві військові здійснили спробу повалення режиму цивільної хунти. До середини травня американці зосередили на острові понад 23 850 вояків армії, авіації та морської піхоти. 38 бойових кораблів забезпечували підтримку з моря. У ході проведення військової операції близько 6 500 громадян з 46 країн було евакуйовано, на охоплений заворушеннями острів доставлено понад 8 млн тонн продовольства.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF4TDBZdE5FSmZiMlpmVmtZdE1qRmZjbVYwZFhKdWMxOTBiMTlWVTFOZlRXbGtkMkY1WHlVeU9FTldRUzAwTVNVeU9WOXZabVpmVm1sbGRHNWhiVjlwYmw4eE9UWTFMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFHTFRSQ1gyOW1YMVpHTFRJeFgzSmxkSFZ5Ym5OZmRHOWZWVk5UWDAxcFpIZGhlVjhsTWpoRFZrRXROREVsTWpsZmIyWm1YMVpwWlhSdVlXMWZhVzVmTVRrMk5TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Війна у В'єтнамі
З кінця 1950-х років американські збройні сили опинились усе більше втягнутими у довготривалий конфлікт, що бушував на теренах колишньої французької колонії — Індокитаю, який тривав для них до 1975 року. Затягування американських військових у цю війну наростало повільно й врешті-решт перетворилось на повномасштабне втручання регулярних збройних формувань у затяті бої на території всього Південного В'єтнаму, сусідніх землях Камбоджі та Лаосу, а також бомбардування Північного В'єтнаму стратегічною авіацією.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDBOb1pXTnJhVzVuWDJodmRYTmxYMlIxY21sdVoxOXdZWFJ5YjJ3dWFuQm5Mekl5TUhCNExVTm9aV05yYVc1blgyaHZkWE5sWDJSMWNtbHVaMTl3WVhSeWIyd3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Американські військові радники прибули наприкінці 1950-х років з метою надання консультативної допомоги армії Південного В'єтнаму, що змагалась з повстанцями комуністичного В'єтконга. З 1964 року збройні сили США приступили до прямого втручання своїх регулярних військ у бойові дії, після того, як Президент країни Л. Джонсон отримав від Конгресу дозвіл на застосування американських військ за наслідками Тонкінської резолюції. На боці Сполучених Штатів, крім південно-в'єтнамської армії, виступили її союзники в Тихоокеанському регіоні — Південна Корея, Таїланд, Австралія, Нова Зеландія та Філіппіни. Коаліція сил билася проти регулярних збройних сил Північного В'єтнаму та Національного фронту Визволення (В'єтконгу), що діяв на Півдні розділеної країни. В'єтнамські комуністи та їхні прибічники отримували колосальну допомогу, зокрема військовою технікою, озброєнням та майном, від Радянського Союзу й Китаю. В такій спосіб війна у Південно-Східній Азії перетворилась на чергову проксі-війну між двома системами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemswTDBkbGJsOVhhV3hzYVdGdFgwTmZWMlZ6ZEcxdmNtVnNZVzVrTG1wd1p5OHhNakJ3ZUMxSFpXNWZWMmxzYkdsaGJWOURYMWRsYzNSdGIzSmxiR0Z1WkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
За весь час війни стратегія застосування своїх збройних сил змінювалась неодноразово. Кампанія стратегічного бомбардування території Північного В'єтнаму перебувала під жорстким контролем Білого дому з політичних обставин і до 1972 року уряд США концентрував завдання ударів по важливих об'єктах, шляхах постачань та базах, уникаючи уражень великих міст, у першу чергу Ханоя та Хайфона. Багато ударів завдавалось по так званій стежці «Хо Ші Міна». Водночас, керівництво сухопутних військ, в особі генерала В. Вестмореленда, наполягало на тотальному знищенні наземного противника, й попри величезні втрати з боку американців, вело бойові дії по всій території, яку контролював Сайгон. Поступово ставлення пересічних американських громадян різко змінилось і в країні почали наростати протестні настрої, що все більше розпалювались на фоні важких втрат у чужій та далекій країні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV4TDBwMWJtTjBhVzl1UTJsMGVURTVOamRUZFhCd2JIbEVjbTl3TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxS2RXNWpkR2x2YmtOcGRIa3hPVFkzVTNWd2NHeDVSSEp2Y0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Офіційна позиція Сполучених Штатів полягала в тому, що ця війна є стримуванням розповзання комунізму у Південній Азії, однак, війська, що билися на в'єтнамській землі з кожним роком ставали усе більше незадоволеними результатами боїв. У першу чергу, тактика дій супротивників відрізнялась кардинально, американці ніяк не могли розбити ворога у вирішальних битвах, до того ж їх дратувала некомпетентність та продажність військовиків Південного В'єтнаму. Тетська битва в 1968 році, хоча й стала однією з вирішальних битв у війні, разом з цим стала поворотним пунктом у психологічному сприйнятті війни, що точилась далеко від рідних кордонів за невідому ідею та незрозумілі для простих американських солдатів цілі.
Президент Р. Ніксон, намагаючись досягти розрядки у напружених стосунках з СРСР та Китаєм, поступово перейшов до політики «в'єтнамізації» — поступовому відході від прямої участі американських військових у бойових діях та забезпеченні їхніх в'єтнамських союзників усім необхідним для перемоги.
Нарешті, , сотні тисяч пораненими, зниклими безвісти та полоненими, у 1973 році американці з ганьбою вивели свої війська з В'єтнаму. Через два роки режим Південного В'єтнаму і країна, після тридцяти років безперервної війни була об'єднана під владою Хо Ші Міна.
Американська армія зазнала найпотужнішої поразки за усі роки свого існування. З початку 1970-х років Збройні сили США розпочали масштабну реформу свого війська, котра змінила її фундаментально та заклала повносилу основу для майбутнього розвитку на наступні десятиріччя армії нового зразка.
1970-1980-ти
Боязнь американської еліти наразиться на збройний конфлікт, який переросте для країни на черговий В'єтнам, стала парадигмою зовнішньої політики Сполучених Штатів у 1970-1980-ти роки. Серед усіх верств американського населення зростала недовіра до армії, військова служба стала надзвичайно непопулярною, й в 1973 році на фоні глибоких реформ Президент Ніксон скасував законодавчу базу про загальний військовий обов'язок усіх громадян Америки. Збройні сили США цілком перейшли на комплектування своїх лав за рахунок добровольців.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUwTDFWVFgwRnliWGxmVW1GdVoyVnljMTl3WVhKaFkyaDFkR1ZmYVc1MGIxOUhjbVZ1WVdSaFgyUjFjbWx1WjE5UGNHVnlZWFJwYjI1ZlZYSm5aVzUwWDBaMWNua3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVlZUWDBGeWJYbGZVbUZ1WjJWeWMxOXdZWEpoWTJoMWRHVmZhVzUwYjE5SGNtVnVZV1JoWDJSMWNtbHVaMTlQY0dWeVlYUnBiMjVmVlhKblpXNTBYMFoxY25rdWFuQm4uanBn.jpg)
Вторгнення США в Гренаду
У жовтні 1983 року, на острові Гренада у Карибському морі спалахнули безлади й під загрозою опинились життя багатьох американських громадян, що працювали або відпочивали на острові. Сусідні з Гренадою країни запросили Сполучені Штати про втручання із застосуванням збройного компоненту. Нашвидку руку влаштоване вторгнення американського угруповання, до складу якого входили понад 1 000 осіб найбоєздатніших підрозділів десантників, морських піхотинців, рейнджерів та щойно створених сил спеціальних операцій, провело операцію «Необхідна лютість». Десантне угруповання швидко опанувало усі ключові об'єкти на острові, взяло під свій контроль безпекову ситуацію та захопило декілька сотень військових і цивільних, серед яких були кубинці.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5tTDFWVFUxOU9aWGRmU21WeWMyVjVYMlpwY21sdVoxOXBibDlDWldseWRYUWxNa05mTVRrNE5DNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RWVk5UWDA1bGQxOUtaWEp6WlhsZlptbHlhVzVuWDJsdVgwSmxhWEoxZENVeVExOHhPVGcwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Близький Схід
У жовтні ж того ж року відгомін іншого збройного конфлікту, що точився з літа 1982 року на Близькому Сході, вдарив по американських військових, що разом з італійцями та французами діяли на основі резолюції ООН в Лівані. 23 жовтня ісламський терорист-смертник на начиненій 6 тоннами тротилу вантажній машині прорвався крізь огорожу військової бази в Бейруті, підірвався на поблизу казарми з морською піхотою, вбивши 241 американського вояка. Декількома секундами пізніше ще один смертник підірвав себе біля французьких казарм, знищивши 58 французьких солдатів. Ця катастрофа спровокувала залучення флоту США до активних дій, завдаванню ударів по позиціях ісламістів. Але під тиском американських політичних кіл Рональд Рейган віддав наказ на виведення у лютому 1984 року морської піхоти з Лівану.
Лівія
У квітні 1986 року американські збройні сили провели спільну міжвидову військову операцію під кодовою назвою «Каньйон Ельдорадо». Головною метою операції було завдання повітряного удару 15 квітня 1986 року по позиціях лівійських збройних сил та важливих об'єктах Джамахірії, як помста на влаштований Каддафі , який призвів до загибелі 45 американських офіцерів і солдатів і ще 15 цивільних осіб на дискотеці.
Вторгнення США в Панаму
20 грудня 1989 року розпочали військове вторгнення зі своїх баз, розташованих у зоні Панамського каналу, з метою повалення одного з очільників наркоторговлі в регіоні фактичного диктатора Панами генерала М. Нор'єґи. Американське угруповання швидко подолало незначний опір панамських збройних сил та узяло ситуацію в країні під свій контроль. 3 січня 1990 року М. Нор'єга був захоплений та незабаром відправлений до Сполучених Штатів для дізнання та подальшого ув'язнення в американській тюрмі. В Панамі до влади прийшов демократичний уряд.
Закінчення Холодної війни
Наприкінці 1980-х — початку 1990-х років світ зазнав кардинальних змін. Колишні непримиренні вороги, США та СРСР, поступово перейшли до нового формату стосунків, політична напруженість, що могла привести до ядерного конфлікту та загибелі усього людства, поступово спала. Мир став набагато безпечніше. Однак, спокій та стабільність запанували далеко не в усіх регіонах світу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJrTDAxMWJIUnBjR3hsWDBZdE1UVkZYM0JoY210bFpGOWtkWEpwYm1kZlQzQmxjbUYwYVc5dVgwUmxjMlZ5ZEY5VGFHbGxiR1F1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxMWJIUnBjR3hsWDBZdE1UVkZYM0JoY210bFpGOWtkWEpwYm1kZlQzQmxjbUYwYVc5dVgwUmxjMlZ5ZEY5VGFHbGxiR1F1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Війна в Перській затоці
Літом 1990 року через міждержавні протиріччя між Іраком та Кувейтом, ситуація на Близькому Сході в черговий раз різко загострилась, а 2 серпня іракська армія вдерлась у сусідню країну та згодом оголосила її своєю провінцією. ООН негайно наклало економічні санкції на Ірак, а США проголосили «хрестовий похід» проти Саддама, який грубо порушив міжнародні закони та домовленості. Під гаслом визволення Кувейту від окупації зібралась величезна армія коаліції, що включала сили та засоби від 34 країн світу, які підтримали американців.
У січні 1991 розпочалась операції «Буря в пустелі» — велика битва коаліційних сил проти саддамівських військ.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDFVdVV5NWZUV0Z5YVc1bGMxOXBibDkwYUdWZlRXbGtaR3hsWDBWaGMzUWxNa05mTVRrNU1WOGxNamd4T1RreEpUSTVKVEpEWDJKNVgwUnZibTVoWDBvdVgwNWxZWEo1TG5CdVp5OHlNakJ3ZUMxVkxsTXVYMDFoY21sdVpYTmZhVzVmZEdobFgwMXBaR1JzWlY5RllYTjBKVEpEWHpFNU9URmZKVEk0TVRrNU1TVXlPU1V5UTE5aWVWOUViMjV1WVY5S0xsOU9aV0Z5ZVM1d2JtYz0ucG5n.png)
Успішно проведена союзниками наземна операція змусила іракські окупаційні сили відступити з Кувейту, які в подальшому були розгромлені переважаючими силами. Сухопутні війська США не вторгались далеко вглиб ворога. Основні бої носили повітряний та наземний характер, що точились в Іраку, Кувейті та прикордонних областях Саудівської Аравії. По важливих об'єктах та цілях в глибині Іраку діяла союзна авіація та крилаті ракети. У свою чергу Саддам здійснював ракетні обстріли Ізраїлю та Саудівської Аравії. Велику роль у боях зіграли сили спеціальних операцій, в особливості американські та британські.
Союзним військам вдалося завдати нищівної поразки противникові ціною мінімальних власних втрат. США мали загиблими та такими, що вважались зниклими безвісти, менше 300 осіб; однак, так званий «синдром війни в Перській затоці» спричинив колосальних психологічних втрат серед військовослужбовців армії США. Вже після повернення на батьківщину, майже 180 000 американських військових було визнано «постійно недієздатними» внаслідок воєнних дій на Близькому Сході.
Напередодні війни, багато військових експертів прогнозувало, що бойові дії в Іраку спричинять великі людські втрати збройним силам США та їхнім союзникам, а напруга танкових битв у пустелях Месопотамії споріднюватиме битвам часів Другої світової у Південній Африці.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUzTDA1dmNtMWhibE5qYUhkaGNucHJiM0JtTG1wd1p5OHhNakJ3ZUMxT2IzSnRZVzVUWTJoM1lYSjZhMjl3Wmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Дехто з військових аналітиків вважав, що по завершенню півстоліття «проксі війн», позбавлення від постійного остраху щодо можливості ядерної або конвенційної війни в Європі між збройними силами НАТО та Варшавського договору, збройний конфлікт у Перській затоці дасть відповідь, яка філософія ляже в основу подальшої військової стратегії на найближчі десятиріччя.
Іракські збройні сили, загартовані 8-річною війною з Іраном, оснащені найсучаснішими зразками наземної та повітряної техніки, становили серйозну силу та були загрозливим противником для Коаліційних сил. Американські збройні сили не мали достатнього та свіжого досвіду ведення наземних операцій стратегічного або навіть оперативного розмаху з часів виведення з В'єтнаму. Усе набуте за ці 20 років, доктрини, озброєння, оснащення та технології, і в цілому парадигма воєнних дій американською стороною не тестувалась на полях битв.
Однак, в цілому битва із самого початку була асиметричною. Беззаперечно, технологічне перевага США над противником була колосальною та критично важливою у війні, але не слід забувати, що швидкість і рівень катастрофи з якими іракська армія рухнула під ударами американських військ були вражаючими. Немаловажним стало те, що іракське вище військове керівництво продемонструвало вкрай низькі здібності в управлінні своїми військами, слабкий моральний дух армії став наслідком ганебного та некомпетентного керівництва з боку генералітету.
17 січня 1991 року, завдавши нищівного удару по системі пунктів управління та об'єктах і засобах протиповітряної оборони, коаліційні війська опанували повітря. За кілька лічених днів іракські повітряні сили були майже повністю знищені й припинили існування, за винятком декількох десятків літаків, що втекли до Ірану, де були інтерновані.
Приголомшлива перевага американців у високих технологіях, як-то літаки «стелс», прилади інфрачервоного випромінювання, швидко перетворили війну в повітрі на «стрільбу в тирі». Одночасно, на землі, будь-яку одиницю бронетехніки, як тільки двигун починав випромінювати тепло, негайно виявляла та атакувалаи штурмова авіація США. Наземні станції протиповітряної оборони швидко знищувались ударами з повітря літаками ([en]), оснащеними протирадіолокаційними ракетами.
За шість тижнів уся іракська авіація зазнала нищівного розгрому, усі її літаки та вертольоти були збиті, а сухопутні війська лишились без прикриття.
24 лютого 1991 року з початком наземної фази операції «Буря в пустелі» іракська армія вже практично не чинила опір, багато з її формувань попросту капітулювали перед невеликими силами противника. За 100 годин Коаліція визволила Кувейт та захопила під свій контроль більшість південного Іраку.
Президент США Дж. Буш віддав наказ про припинення вогню та початок переговорів з урядом С. Хуссейна про завершення бойових дій і мирну угоду.
Після початку переговорів, американські, британські та французькі війська оголосили у північній та південній частинах країни зони заборонені для польотів військової авіації. Разом з цим, іракські літаки часто порушували ці вимоги та відповідно зазнавали атак союзних Повітряних сил. Зони, заборонені для польотів, проіснували до нового конфлікту, який спалахнув у 2003 році.
Громадянська війна в Сомалі
У 1992 році війська ООН розпочали миротворчу операцію в Сомалі, де спалахнула громадянська війна, що призвела до колосальних втрат серед цивільного населення. Американські війська увійшли до складу миротворчого компоненту з різних країн світу, проте, через гостре загострення обстановки в регіоні у 1993 році ввели на посилення свої спецпідрозділи «Дельта» і рейнджерів для проведення спеціальних операцій. Однім з головних завдань сил спеціальних операцій було захоплення Мохамеда Фараха Айдіда — одного з сомалійських польових командирів, війська якого скоїли вбивство 24 пакистанських миротворців.
У жовтні 1993 року в ході операції «Готичний змій» у центрі Могадішо американські спецпідрозділи зухвалим нальотом спробували захопити декількох ключових фігур в організації Айдіда. Внаслідок бою, що перетворився на величезну битву, американці втратили 18 своїх солдатів, ще декілька десятків дістали поранень. І хоча сомалійські повстанці втратили від 1 000 до 1 500 осіб у ході бойовища, демонстрація телебаченням США кадрів, де тіло загиблого американського вояка тягають скрізь натовп по вулицях охопленого війною міста, призвело до великого обурення американської спільноти. Інцидент набув такого негативного наголосу, що президент Б. Клінтон незабаром віддав наказ на виведення своїх військ з країни. Більш того, ця подія вплинула на парадигму поведінки американців на свою участь у миротворчих операціях у подальшому. Масштаби участі збройних сил США в операціях такого плану різко скоротилися, й уряд країни дуже неохоче дивився на діяльність своїх підрозділів у місіях ООН.
Події жовтня 1993 року знайшли відображення у , а також в однойменному фільмі Р. Скотта, що вийшов на великі екрани у 2001 році.
Операція «Підтримка демократії»
19 вересня 1994 року американський військовий компонент здійснив інтервенцію до острівної республіки Гаїті, намагаючись відновити владу законно обраного президента Жана-Бертрана Арістіда, якого скинула хунта. Дії американських військ були санкціоновані від 31 липня 1994 року.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMwTDFSaGMydGZSbTl5WTJWZlNHRjNheVV5UTE5U2FXNWhjMTlCYVhKd2IzSjBYMmx1WDFScGNtRnVZU1V5UTE5QmJHSmhibWxoSlRKRFgwRndjbWxzWHpJMUpUSkRYekU1T1RrdWFuQm5Mekl5TUhCNExWUmhjMnRmUm05eVkyVmZTR0YzYXlVeVExOVNhVzVoYzE5QmFYSndiM0owWDJsdVgxUnBjbUZ1WVNVeVExOUJiR0poYm1saEpUSkRYMEZ3Y21sc1h6STFKVEpEWHpFNU9Ua3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Югославські війни
У середині 1990-х років американські збройні сили були активно залучені до збройного конфлікту на Балканах, коли повалилась Югославська Федерація. США брали участь у силах НАТО, що діяли в Боснії та Герцеговині в рамках операції «Об'єднані зусилля».
З 24 березня по 9 червня 1999 року авіація Сполучених Штатів залучалась до бомбардування Югославії на фоні Косовської війни, а згодом американська армія увійшла до багатонаціональних сил КФОР, що узяли під свій контроль ситуацію в колишній сербській провінції Косово.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJqTDAxaGNGOXZabDkwYUdWZlVHVnVkR0ZuYjI0bE1qZHpYMWRoY2w5dmJsOVVaWEp5YjNKcGMyMWZjM1J5WVhSbFozbGZNakF4TUM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRXRndYMjltWDNSb1pWOVFaVzUwWVdkdmJpVXlOM05mVjJGeVgyOXVYMVJsY25KdmNtbHpiVjl6ZEhKaGRHVm5lVjh5TURFd0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Глобальна війна з тероризмом
Терористичний акт 11 вересня 2001 року кардинально змінив геополітичну ситуацію у світі й особливо ставлення США до боротьби з тероризмом. Уряд країни оголосив війну терору й за підтримки багатьох держав світу розпочав низку антитерористичних операцій в глобальному масштабі. Американські військові діяли на Близькому Сході, на Філіппінах, у Південній Америці, на Африканському розі, у Західній Сахарі та ще в багатьох регіонах, намагаючись нейтралізувати міжнародні терористичні групи та рухи (переважно ісламських екстремістів, зокрема Аль-Каїди), а також ліквідувати загрозу з боку країн-ізгоїв, що спонсорували та підтримували такі терористичні осередки.
Війна в Афганістані
Першою та наймасштабнішою військовою операцію, яку розпочали американські збройні сили відразу після трагедії 11 вересня, стало військове вторгнення до Афганістану. Коаліція країн на чолі з США розпочало військову операцію з повалення режиму Талібану, що керував радикальною країною, та ліквідації мережі польових і навчальних таборів, пов'язаних з Аль-Каїдою. Хід ведення операції «Непохитна свобода» навіч продемонстрував зростаючу роль сил спеціальних операцій, як найважливішого інструменту ведення воєнних дій в умовах сьогодення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTDFWVFgxTndaV05wWVd4ZlJtOXlZMlZ6WDI5dVgyaHZjbk5sWW1GamF5VXlRMTlCWm1kb1lXNXBjM1JoYmlVeVExOHlNREF4TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVlUxOVRjR1ZqYVdGc1gwWnZjbU5sYzE5dmJsOW9iM0p6WldKaFkyc2xNa05mUVdabmFHRnVhWE4wWVc0bE1rTmZNakF3TVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Філіппіни
У січні 2002 року Сполучені Штати відправили понад 1 200 воїнів, чисельність яких поступово зросла до 2 000 для підтримки філіппінських збройних сил, що змагалися з однією з гілок Аль-Каїди, з рухом Абу Сайяфа. Бойові та спеціальні дії розгорнулись переважно на території філіппінських островів Сулу, де терористи й їхні прибічники користувались підтримкою місцевого мусульманського населення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5qTDBKaGNtRjNZV3hoUzJGc1lYa3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUpoY21GM1lXeGhTMkZzWVhrdWFuQm4uanBn.jpg)
Війна в Іраку
У березні 2003 року об'єднане коаліційне угруповання союзних військ (250 000 американських, 45 000 британських, 2 000 австралійських та 200 польських воїнів) вторглось до Іраку. З півночі ці сили підтримували озброєні загони курдської міліції, які налічували понад 50 000 вояків. Бойові дії регулярних військ тривали протягом трьох тижнів, доки влада С. Хусейна та його партії Баас не була повалена. Колишній диктатор С. Хусейн був захоплений у полон та за вироком іракського суду страчений 30 грудня 2006 року. Протягом наступних років окупаційні сили багатьох країн під проводом США намагались врегулювати безпекову ситуацію в Іраку і вели боротьбу проти повстанських формувань різних релігійних та радикальних течій, надаючи можливість обраному народом Іраку уряду встановити мир у цій країні. Хоча Президент США Дж. Буш постійно стверджував, що війна в Іраку є основним осередком боротьби в глобальній війні з терором, воєнні дії американської армії в Іраку зазнали колосальної критики з боку світової та американської спільноти.
Після дев'яти років запеклих боїв, у 2011 році, після того, як американські війська втратили майже 4 500 своїх солдатів, уряд США вивів останні військові підрозділи регулярних сил з країни, однак загальна безпекова ситуація в Іраку залишалась вкрай вибухонебезпечною.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDBJdE1sOVRjR2x5ZEY5eVpYUjFjbTV6WDJaeWIyMWZZbTl0WWw5eWRXNWZiM1psY2w5TWFXSjVZUzVxY0djdk1qSXdjSGd0UWkweVgxTndhWEowWDNKbGRIVnlibk5mWm5KdmJWOWliMjFpWDNKMWJsOXZkbVZ5WDB4cFlubGhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Громадянська війна в Лівії
У 2011 році в Лівійській Джамахірії спалахнула громадянська війна, рівень жорстокості протистояння між повстанцями та регулярними силами диктатора М. Каддаффі набув небувалого розмаху. Рада Безпеки ООН прийняла резолюцію № 1973, якою визначалась заборона прольоту авіації над країною. США, Велика Британія, Франція та ще декілька країн утворили коаліційні сили для примушення режиму М. Каддафі до миру. 19 березня 2011 року американські та британські бойові кораблі завдали першого удару 114 ракетами «Томагавк» по важливих об'єктах системи ППО лівійської армії. У цьому протистоянні американські збройні сили грали другорядну роль, застосовуючи переважно власні логістичні спроможності та інші допоміжні функції, намагаючись уникнути глибокого занурення у воєнні дії.
Громадянська війна в Сирії
Див. також
Примітки
- Виноски
- Один з перших шести фрегатів американського флоту.
- Склад «Великого Білого флоту»: пре-дредноути «Коннектикут», «Канзас», «Вермонт», «Луїзіана», «Джорджія», «Нью-Джерсі», «Род-Айленд», «Вірджинія», «Міннесота», «Мен», «Міссурі», «Огайо», «Алабама», «Іллінойс», «Кірсадж», «Кентуккі»; ескадрені міноносці «Гопкінс», «Стюарт», «Галл», «Тракстон», «Лоуренс», «Віппл», «Арет'юза»; допоміжні військові судна «Калгоа», «Гласіер», «Пантер», «Янктон», «Реліф».
- Склад : «Нью-Йорк», «Вайомінг», «Флорида» та «Делавер»
- За цінами 2015 року — 4,5 трлн.$
- Джерела
- Roland Perry, 'Monash — The Outsider Who Won a War', 2007, Random House, Sydney, pp.349-352
- Coffman, The War to End All Wars (1998)
- . World War 2. Otherground, LLC and World-War-2.info. 2003. Архів оригіналу за 28 травня 2006. Процитовано 20 червня 2006.
- . The Times-Picayune. Associated Press. 5 жовтня 2012. Архів оригіналу за 29 жовтня 2013. Процитовано 23 червня 2013.
- . Архів оригіналу за 28 жовтня 2013. Процитовано 7 січня 2017.
- multpl. . Архів оригіналу за 17 грудня 2016. Процитовано 7 січня 2017.
- . Архів оригіналу за 26 січня 2017. Процитовано 8 липня 2017.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Військова історія США |
- Website for Ways of War: American Military History from the Colonial Era to the Twenty-First Century [ 30 жовтня 2014 у Wayback Machine.]
- United States Military Campaigns, Conflicts, Expeditions and Wars [ 13 жовтня 2008 у Wayback Machine.]
- Military History wiki [ 4 жовтня 2018 у Wayback Machine.]
- A Continent Divided: The U.S. — Mexico War [ 5 листопада 2013 у Wayback Machine.]
- Instances of Use of United States Forces Abroad, 1798—1993 [ 10 вересня 2010 у Wayback Machine.]
Література
- Allison, William T., Jeffrey G. Grey, Janet G. Valentine. American Military History: A Survey from Colonial Times to the Present (2nd ed. 2012) 416pp
- Bradford, James C. (2003). Atlas of American military history. Oxford University Press. .
- Crocker, III, H. W. (2007). Don't Tread on Me: A 400-Year History of America at War. Random House Digital, Inc. .
- Lookingbill, Brad D. (2010). American Military History [ 2 грудня 2021 у Wayback Machine.]. John Wiley and Sons. .
- Matloff, Maurice (1996). American Military History: 1775—1902. Da Capo Press. .
- Matloff (1996). American Military History: 1902—1996. Da Capo Press. .
- Muehlbauer, Matthew S., and David J. Ulbrich. Ways of War: American Military History from the Colonial Era to the Twenty-First Century (Routledge, 2013), 536pp
- U.S. Department of the Army (2001). The Writing of American Military History: A Guide. The Minerva Group, Inc. .
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Vijskova istoriya Spoluchenih Shtativ istoriya vijn ta rozvitku vijskovoyi spravi u Spoluchenih Shtatah Ameriki sho nalichuye majzhe dva z polovinoyu stolittya ta nevid yemno pov yazana z istoriyeyu stanovlennya ta vidbudovi derzhavi ta stvorennya amerikanskoyi naciyi Instituciyi na yaki pokladavsya zahist politichnih ta ekonomichnih interesiv SShA prav ta svobodi tamteshnogo naselennya spokonvichno ob yednuvali yak vijskovi tak i civilni strukturi organizaciyi j ustanovi Protyagom bagatoh desyatilit vid chasiv zasnuvannya 13 kolonij na shidnomu beregu SShA pochatku borotbi kolonistiv za nezalezhnist vid britanskoyi koroni 1775 1783 kriz najkrivavishu ta visnazhlivu Gromadyansku vijnu 1861 1865 za stanovlennya naciyi globalni Pershu ta Drugu svitovi vijni Holodnu vijnu z protistoyannyam svitovih sistem u Koreyi V yetnami na Blizkomu Shodi ta do suchasnoyi vijni proti terorizmu kuvalas vijskova mic Spoluchenih Shtativ yaka dozvolila yij stati najpotuzhnishoyu vijskovoyu derzhavoyu u sviti Vikonannya Yanki Dudl u boyu 1776 Istoriya amerikanskogo vijska ta uchasti yiyi voyakiv u vijnah u yakih vono bralo uchast velichezna skladna ta kontroversijna j maye bagato virishalnih prikladiv yak pozitivnogo tak i negativnogo vplivu na amerikanske suspilstvo ta istoriyu derzhavi Istoriya zbrojnih sil SShA sho za vzhivanoyu u derzhavi tradiciyeyu stanovit ustalenij termin vijskoviki ohoplyuye istoriyi rozvitku yiyi armiyi ta yaki pidkoryayutsya ministerstvu oboroni SShA a takozh sho perebuvaye pid vladoyu ministerstva nacionalnoyi bezpeki U vidpovidnosti do Konstituciyi Verhovnim golovnokomanduvachem Zbrojnih sil SShA ye Prezident krayini yakij keruye nimi cherez sekretarya oboroni ta ob yednanij komitet nachalnikiv shtabiv Vin takozh ye vishim vijskovim kermanichem miliciyi shtativ ta chastin Nacionalnoyi gvardiyi Gubernatori shtativ mayut pravo kontrolyu nad suhoputnim ta povitryanim komponentami Nacionalnoyi gvardiyi U 1775 roci kontinentalnij kongres zasnuvav Kontinentalnu armiyu j na choli yiyi postaviv generala Dzhordzha Vashingtona Protyagom dekilkoh rokiv cherez porazki ta peremogi narodzhena armiya za pidtrimki miliciyi francuzkih armiyi ta flotu ispanskih VMS bilasya proti vijsk britanskoyi koroni poki v 1781 roci ostatochno ne rozgromila protivnika ta ne zdobula dlya kolonistiv Ameriki virishalnu peremogu U 1789 roci nova Konstituciya viznachila Prezidenta golovnokomanduvachem svoyih zbrojnih sil iz zalishennyam prava Kongresu ogoloshuvati vijnu Kolonialni vijni 1620 1774 Vijskova istoriya Spoluchenih Shtativ maye svoyim korinnyam zaselennya pereselencyami z Yevropi atlantichnogo uzberezhzhya Pivnichnoyi Ameriki Kolonisti polyuyuchi ta zdobuvayuchi sobi spozhivok postupovo organizovuvalis u mistechkovi ozbroyeni zagoni metoyu yakih bulo vizhiti v dikih umovah Novogo svitu Chasto ci zagoni vstupali u sutichki z tamteshnim naselennyam Ameriki indiancyami ta chasto gusto protistoyali sprobam rejdovih dij susidnih poselenciv z inshih krayin Yevropi v borotbi za najkrashi miscya ta yizhu Postupovo v kolonialnih poselennyah utvorilas miliciya chleni yakoyi obov yazkovo mali utrimuvati zbroyu prohoditi pidgotovku ta buti v postijnij bojovij gotovnosti do vidbittya vorozhih napadiv Kontrol nad cimi paramilitarnimi formuvannyami nalezhav miscevij vladi najpochesnishi gromadyani ta obrani chleni gromad vsebichno spriyali tomu shob vlasni zagoni samooboroni buli zdatni protistoyati protivnikovi Tak v Americi zarodilas shanobliva tradiciya civilnogo kontrolyu nad zbrojnimi silami yaka prodovzhuye buti nariznim kaminnyam derzhavnoyi vladi SShA Shturm kolonistami narragansettskoyi forteci Metakometa Vijna Korolya Filipa Gruden 1675 Polkovnik 1639 1718 batko zasnovnik amerikanskih rejndzheriv Zridka taki zagoni otrimuvali dopomogu z boku regulyarnih chastin armiyi ta korolivskogo flotu Britaniyi koli pid zagrozu stavali interesi sho mogli vplinuti na kolonialnu politiku imperiyi Yak pravilo rozmah cih ozbroyenih protistoyan nosiv viklyuchno lokalnij harakter ta v razi rozpalu znachnih voyennih dij mistechkova miliciya namagalas ne zagliblyuvatisya na znachnu vidstan vid ridnih zemel Na pervinnij fazi britanskoyi kolonizaciyi Pivnichnoyi Ameriki ozbroyeni sutichki v 13 ti koloniyah sho zgodom stali osnovoyu SShA nosili oseredkovij harakter i buli naslidkom konfliktiv britanskih kolonistiv z indianskimi plemenami sho naselyali shid Ameriki U 1637 roci zagoni kolonistiv brali uchast u Pekotskij vijni u 1675 u vijni korolya Filipa v 1715 u voyennih diyah Yamashinskoyi vijni ta v 1722 roci u vijni Dammera abo tak zvanij vijni otcya Relya Postupovo v miru rozshirennya kolonialnih volodin Velikoyi Britaniyi Gollandiyi Ispaniyi ta Franciyi v shidnij chastini Novogo svitu rozpal ta masshtabi bojovih dij i chiselnosti zbrojnih kontingentiv zrostali Pochinayuchi z 1689 roku amerikanski koloniyi stali svidkami boyiv francuzko indianskih vijn najbilshoyu z yakih stala vijna korolevi Anni Pid chas cogo zbrojnogo konfliktu britanska armiya razom z kolonistami zavoyuvala francuzku koloniyu Akadiya V ostannih bitvah francuzko indianskih vijn britancyam vdalosya zahopiti usi francuzki koloniyi v Pivnichnij Americi Pid chas cih vijn bagato kolonistiv zdobuli chimalij voyennij dosvid zokrema polkovnik virdzhinskoyi miliciyi Dzhordzh Vashington Vbivstvo anglijcyami ta mogavkami batka yezuyitiv fr Vijna Dammera 23 serpnya 1724Vijna za nezalezhnist 1775 1783 Dokladnishe Vijna za nezalezhnist SShA U drugij polovini XVIII stolittya politichni superechki mizh monarhichnoyu vladoyu Ob yednanogo korolivstva ta kolonialnim suspilstvom postupovo nabirali obertiv U 1774 roci protistoyannya mizh 13 koloniyami ta Britaniyeyu dosyaglo svogo piku koli v provinciyi Massachusets chinovnikami britanskoyi koroni bulo vvedeno voyennij stan cherez protesti Patriotiv proti podatkovoyi politiki metropoliyi 19 kvitnya 1775 roku mizh pribichnikami monarhiyi ta pobornikami svobod stalisya pershi zbrojni sutichki bilya Leksingtona ta Konkorda potim miliciya peretnula Novu Angliyu ta zablokuvala Baron general Fridrih Vilgelm fon Shtojben 1730 1794 Tim chasom na tli vijni za nezalezhnist Kontinentalnij kongres priznachiv Dzh Vashingtona golovnokomanduvachem znov stvorenoyi Kontinentalnoyi armiyi Toj vibiv z Bostonu britanski vijska prote litom 1776 roku na buntivni koloniyi obrushilisya regulyarni vijska Velikoyi Britaniyi ta Vashingtona Spochatku britanci znevazhlivo stavilisya do napivvijskovih zagoniv povstanciv vvazhayuchi yih golodrancyami ta beshketnikami yak nedostojnih povagi Protistoyannya storin malo yavno nerivnij harakter regulyarni formuvannya britanskoyi armiyi perevazhali za usima parametrami svogo protivnika ale z chasom viklyuchna smilivist vira u svoyu spravu ta gotovnist do samopozhertvi kardinalno zminili kartinu Postupovo amerikanski kolonisti majsterno vikoristovuyuchi svoye znannya miscevosti pidtrimku miscevogo naselennya spragu do svobodi perelomili situaciyu na svoyu korist 4 lipnya 1776 roku povstali 13 kolonij progolosili svoyu povnu nezalezhnist vid britanskoyi koroni ta narekli svoyu krayinu Spolucheni Shtati Ameriki Vashington perepravlyayetsya cherez Delaver Vijna za nezalezhnist SShA 26 grudnya 1776 Britanci tim chasom namagayuchis rozchaviti buntivnicki sili amerikanciv prote cherez neuzgodzhenist dij vidsutnist yedinogo kerivnictva ta yasnoyi politiki stosovno kolonij zaznali porazki Vikoristovuyuchi Korolivskij flot komanduvannyu britanskih sil vdalosya zahopiti morski porti na atlantichnomu uzberezhzhi ale kontrol nad nimi postupovo buv vtrachenij U 1777 britanci rozpochali z Kanadi masshtabnu sprobu atakuvati molodu amerikansku armiyu vtim u bitvi pri Saratozi voni zaznali nishivnoyi porazki ta zmusheni buli vtekti Z pributtyam generala fon Shtojbena Kontinentalna armiya zaznala kolosalnih zmin u lavah formuvan yaki do togo bilshe nagaduvali partizanski zagoni rozpochala nasadzhuvatisya vijskova disciplina pidrozdili zajmatisya bojovoyu pidgotovkoyu armiya stala peretvoryuvatisya na serjoznu vijskovu silu A z vstupom u vijnu proti britanciv yiyi davnih konkurentiv na kontinenti Franciyi ta Ispaniyi panuvannya na mori navkolo kolonij zijshlo nanivec Povoli vijna za nezalezhnist Spoluchenih Shtativ vse bilshe nabuvala ris svitovogo konfliktu Na storoni amerikanciv skoro vstali Niderlandi z yihnim potuzhnim flotom i britanski vijska viyavilisya poodinci nihto krim dekilkoh plemen ne pidtrimuvav yih u voyennih diyah Dzhordzh Vashington 1732 1799 pershij prezident SShA batko zasnovnik SShA golovnokomanduvach Kontinentalnoyi armiyi uchasnik vijni za nezalezhnist Pivnichnoamerikanskih shtativ nacionalnij geroj krayini Osoblivo zapekli u 1779 roci nizka peremog dozvolila britanskim vijskam majzhe znishiti miscevih zagoni samooboroni ta paramilitarni pidrozdili prote general N Grin perejshov do taktiki partizanskoyi vijni Vmilo organizovana borotba amerikanskogo naselennya vreshti resht ne dozvolila britancyam zakripiti svoyi dosyagnennya ta zmusili yih rozporoshuvati svoyi sili v poshukah ta znishenni poodinokih zagoniv U 1781 roci golovni sili britanskoyi armiyi v Americi buli rozgromleni amerikanskoyu ta francuzkoyu armiyami v bitvi pid Jorktaunom Odnochasno francuzkij flot blokuvav morski sili protivnika Totalna porazka britanskih kolonialnih sil u Pivnichnij Americi prizvela do vidmovi Velikoyi Britaniyi vid zazihan na kolishni koloniyi ta viznannya neyu nezalezhnosti SShA Shturm 10 go redutu v bitvi za Jorktaun Vijna za nezalezhnist SShA 14 zhovtnya 1781 Dzhordzh Vashington General Dzhordzh Vashington 1732 1799 slavnozvisnij amerikanskij voyenachalnik yakij proyaviv sebe talanovitim organizatorom ta kermanichem vijska yakij efektivno ta plidno spivpracyuvav z Kongresom ta vladoyu kozhnogo shtatu vidbirav ta navchav vijskovih lideriv zabezpechuvav i trenuvav vijska sho jomu pidkoryalisya Najskladnishim dlya nogo zalishalisya pitannya logistiki ni Kongres ni gubernatori shtativ ne mogli zadovolniti potrebi velikoyi armiyi nalezhnim chinom protyagom usiyeyi vijni vin pereboryuvav problemi postachannya vijsk majnom boyepripasami ekipiruvannyam oplatami za vitrati navit harchuvannyam yakogo vimagala armiya kolonistiv Na poli boyu Dzh Vashington pokazav sebe visokoobdarovanim taktikom ne raz jomu dovodilosya bitisya z britanskoyu regulyarnoyu armiyeyu silami yaki chiselno ta yakisno postupalisya protivnikovi Yak strateg vin perevershuvav voroga idejno vin yasno usvidomlyuvav za sho b yutsya jogo soldati j vmilo koristuvavsya cimi perevagami Britanska imperiya nadsilala chotiri armiyi do buntivnih kolonij namagayuchis pridushiti povstannya Pershu armiyu protivnika bulo rozgromleno druga ta tretya britanski ekspedicijni armiyi zaznali porazki u bitvah pid Saratogoyu v 1777 ta Jorktaunom u 1781 rokah vidpovidno Holodnokrovnij lider vin spokijno sposterigav yak vorozha armiya britanskoyi koroni vidplila z Nyu Jorka v listopadi 1783 roku zaznavshi takim chinom nishivnoyi porazki u bitvi proti amerikanskih kolonistiv She bilshe Dzh Vashington zdivuvav svit koli pislya guchnoyi peremogi ta kolosalnoyi pidtrimki z boku svoyih spivvitchiznikiv en a tiho mirno pishov na pokij do svogo pomistya u Virdzhiniyi Cherez nedoviru Patriotiv do samogo ponyattya postijnoyi armiyi Kontinentalna armiya bula shvidko rozpushena yiyi veterani otrimali zemelni nadili na zaslugu pered krayinoyu Zvilnennya generala Vashingtona z posadi golovnokomanduvacha zarodilo osnovi tradiciyi civilnogo kontrolyu nad vijskovimi u Spoluchenih Shtatah Stanovlennya naciyi 1783 1812 Peremoga Spoluchenih Shtativ Ameriki u vijni za nezalezhnist zalishila yiyi pered nevirishenimi problemami zahidnih kordoniv problemami flotu ta transportnih shlyahiv na morskih komunikaciyah Krayina mala neznachnu vijskovu mic u cej chas mala skromnu armiyu ta vijskovo morski sili kotri shojno narodzhuvalis Spokonvichna nedovira amerikanciv do regulyarnoyi armiyi do vlasne principiv yiyi komplektuvannya utrimannya ta pidgotovki peremishuvalas z viroyu u spromozhnosti miscevoyi miliciyi zavazhali stvorennyu ta rozvitku regulyarnih pidrozdiliv ta zapochatkuvannyu oficerskogo korpusu yak golovnogo strizhnya profesijnih zbrojnih sil Filosofiya odnogo z lideriv pislyarevolyucijnih SShA Dzhefersona ta jogo spilnikiv viddavala perevagu neznachnij za rozmirom armiyi j flotu tomu sho poboyuvalas precedentu koli velika armiya ta yiyi kerivniki zatyaguvatimut novu krayinu u veliki ta krivavi vijni za rubezhem i potencijno zmozhut uzurpuvati vladu v derzhavi Nova respublika opinilas u skladnomu politichnomu seredovishi j vodnochas u neprostomu stani zi svobodoyu vseredini SShA blizko 20 lyudej yak i ranishe lishalisya pribichnikami korolya Skladnist situaciyi posilyuvalas ukorinenoyu nedoviroyu amerikanskih kolonistiv do armiyi na kshtalt Britanskoyi Tim bilsh zagroza demokratichnomu stroyu SShA posililas koli z yavilis pershi simptomi vimog z boku Kontinentalnoyi armiyi do kerivnictva derzhavi Vidsutnist institucij vidpovidalnih do vregulyuvannya viklikiv zovnishnih ta vnutrishnih zagroz naochno proyavilas u chasi povstannya Shejsa 1786 87 Dovgi spori ta protistoyannya politichnih elit vreshti resht prizveli do viznannya Aktu pro zasnuvannya miliciyi 1792 yaki dozvolyali uryadu krayini formuvati ta rozpuskati derzhavnu miliciyu Tekumse 1768 1813 Pivnichno zahidna indianska vijna Dokladnishe Pivnichno zahidna indianska vijna Za rezultatami Parizkoyi ugodi pislya Revolyuciyi Britanska imperiya postupalasya zemlyami v amerikanskih koloniyah mizh gorami Appalachami ta richkoyu Missisipi na korist novij derzhavi vtim absolyutno ne vrahovuvalis prava tamteshnih plemen shauni cheroki ta chokto tosho sho spokonvichno zhili u cih zemlyah Cherez te sho bilshist z indianskih plemen bilasya na storoni Velikoyi Britaniyi u vijni za nezalezhnist SShA primushuvala pleminnih lideriv kinuti ci regioni ta vidstupiti na zahid za richku Missisipi Vitisnennya indianciv z yihnih korinnih zemel ta rozpodil yih mizh kolonistami ziniciyuvav novu vijnu tak zvanu Pivnichno zahidnu vijnu v yakij amerikanski paramilitarni formuvannya proyavili sebe duzhe pogano ta dezorganizovano U 1791 roci v en amerikanci zaznali nishivnoyi porazki vid indianskih pleminnih vijsk a v seriyi podalshih rejdiv ta nalotiv milicejski formuvannya poterpali vid lihih udariv miscevogo naselennya Zreshtoyu novij Prezident Dzh Vashington zibrav novu armiyu Legion SShA na choli z generalom E Vejnom yakij u virishalnij bitvi bilya Follen Timberz u 1794 roci vshent rozgromiv vijska indianskoyi konfederaciyi plemen Kvazivijna Amerikanskij fregat zahoplyuye francuzkij fregat Insurgent 9 lyutogo 1799 Kvazivijna 1798 1800 Dokladnishe Kvazivijna Tim chasom u velikij yevropejskij politici stalisya znachni zmini 1793 roku revolyucijna Franciya ogolosila vijnu Velikij Britaniyi SShA spochatku namagalis zalishitisya ostoron vid peripetij velikoyi vijni odnak umovi Dzhejskoyi ugodi mizh amerikancyami ta britancyami viklikali hvilyu oburen z boku francuziv yaki vvazhali sho cej akt superechit umovam en Francuzki patrioti tak zvani privati rozpochali povsyudne zahoplennya amerikanskih suden sho u svoyu chergu sprovokuvalo neogoloshenu Kvazivijnu mizh dvoma naciyami U seriyi bitv na mori mizh 1798 ta 1800 rokami amerikanskij flot oderzhav peremogu nad francuzkim flotom Zokrema 1 lyutogo 1800 roku fregat en zavdav vazhkih poshkodzhen francuzkomu fregatu en i ne prijnyav jogo kapitulyaciyi lishe za zbigom obstavin Dokladnishe Bij USS Constellation z La Vengeance Kerivnictvo derzhavoyu vzhe vidklikalo z vidstavki generala Vashingtona yakij musiv ocholiti timchasovu armiyu na vipadok zagrozi vtorgnennya francuzkih vijsk na kontinent Odnak Prezident Dzhon Adams znajshov diplomatichni vazheli ta spromigsya pidpisati mirnu ugodu z uryadom revolyucijnoyi Franciyi yakij anulyuvav poperednij dogovir ta pripiniv morski ataki francuziv Komodor Stiven Dekejtur 1779 1820 Karta osnovnih podij vijni Tekumse 1811 1813 Berberski vijni Dokladnishe Berberski vijni Persha berberska vijna 1801 1805 ta Druga berberska vijna 1815 Koristuyuchis slabkistyu amerikanskogo flotu ta trudnoshami politichnoyi situaciyi tih chasiv berberski pirati vlashtuvali nizku provokacijnih napadiv na amerikanski torgovelni sudna j vimagali vikup za utrimanih chleniv komand ta vantazhi Do 1801 roku Spolucheni Shtati buli zmusheni platiti daninu berberijskim piratam za zahist vid nalotiv ta zahoplen morskih suden Prote novij Prezident Tomas Dzhefferson vidmovivsya splachuvati tim hto shantazhuvav jogo derzhavu ta poslav do Seredzemnogo morya amerikanskij flot Zav yazalas persha berberska vijna U 1803 roci amerikanskij korabel buv zahoplenij piratami ale lejtenant S Dekejtur proviv zuhvalij rejd u hodi yakogo jomu vdalosya spaliti korabel pozbavivshi Tripoli mozhlivosti skoristatisya bojovim korablem abo shantazhuvati SShA A pislya togo yak v 1805 roci en zahopiv misto Derna Tripoli pogodilisya na mirnij dogovir Vodnochas inshi berberski derzhavi prodovzhuvali svoyi piratski napadi ta zahvati amerikanskih korabliv i suden do kincya drugoyi berberskoyi vijni u 1815 roci Anglo amerikanska vijnaDokladnishe Anglo amerikanska vijna Spravzhnim viprobuvannyam dlya molodoyi derzhavi stala vijna 1812 roku Kolishnya metropoliya porinula u veliku vijnu zi svoyim kontinentalnim suprotivnikom Napoleonivskoyu Franciyeyu i bitvi spalahnuli po vsij Yevropi Vodnochas kerivnictvo korolivskogo flotu vzhilo zahodiv shodo blokuvannya torgivli amerikanskim flotom ta vsilyako protidiyalo yihnomu spoluchennyu z Franciyeyu SShA staralis ne postupatisya na vidkriti provokaciyi z boku mogutnoyi imperiyi ta pidtrimuvati svoyi vlasni ekonomichni interesi na yevropejskomu kontinenti Tim chasom britanci nezvazhayuchi na protesti z boku amerikanciv chinili pereponi takij torgivli ta zamanyuvali amerikanski sudna na sluzhbu korolyu Anglo amerikanska vijna 13 zhovtnya 1813 Vodnochas u Novomu Sviti tayemni agenti ta pribichniki britanskoyi koroni pidburyuvali miscevih vozhdiv ta vatazhkiv do stvorennya vlasnoyi indianskoyi derzhavi na Serednomu Zahodi yaka mala blokuvati podalshij rozvitok ta prosuvannya kolonistiv na amerikanskomu kontinenti Diplomatichni metodi vregulyuvannya konfliktnoyi situaciyi ne dali rezultativ i tomu u 1812 roci SShA vpershe u svoyeyi istoriyi ogolosili vijnu inshij derzhavi Velikij Britaniyi Komodor Oliver Gazard Perri 1785 1819 Ne dosyagshi peremogi nad Korolivskim flotom na mori amerikanske kerivnictvo spodivalos zdobuti perevag zahopivshi zemli kotri zgodom vikoristovuvati yak kozirna karta Odnak vtorgnennya do Kanadi obernulos katastrofoyu hocha pevnih uspihiv u boyah z miscevimi plemenami indianciv amerikanci zdobuli u vijnah z Tekumse ta Krikskij vijni U 1814 roci rozgrom armiyi Napoleona v Yevropi dozvoliv britancyam vizvoliti chimalu armiyu dosvidchenih bojovih veteraniv ta vidpraviti yih do amerikanskogo kontinentu Za planom anglijciv cya armiya mala zahopiti Nyu Jork provesti rejd na Vashington i prosuvayuchis na zahid povnistyu rozgromiti vijska kolishnih kolonij ta vijti na rubizh richki Missisipi azh do Novogo Orleanu Vtim napad na Nyu Jork zakinchivsya provalom i britanski vijska sho znachno perevazhali amerikanski milicejski formuvannya zmusheni buli vidstupiti do Kanadi 25 serpnya 1814 roku britanskij armiyi vdalosya rejdom zahopiti j spaliti Vashington prote aktivni diyi amerikanskoyi storoni v kampaniyi v Chesapikskij buhti ta v de zaginuv britanskij komanduvach sponukali yih vidstupiti Prosuvannya britanskih vijsk na pivdennomu flanzi zavershilis de okupanti buli majzhe vshent rozgromleni vtratili troh golovnih svoyih voyenachalnikiv ta tisyachi voyakiv General major Endryu Dzhekson 1767 1845 Najvazhlivishu peremogu dlya molodoyi krayini nad nabagato potuzhnishoyu derzhavoyu zdobuv general major Endryu Dzhekson majbutnij prezident SShA Rezultatom Vitchiznyanoyi vijni yak yiyi zvut amerikanci stalo pidpisannya mirnogo dogovoru yakij poklav kraj zazihannyam britanskoyi koroni na svoyi kolishni volodinnya z togo chasu britanci ta amerikanci nikoli ne voyuvali odin proti odnogo Vijna sho stala pryamim naslidkom agresivnoyi britanskoyi politiki stosovno planiv znishennya amerikanskoyi nezalezhnosti ta posyagannyam na nacionalni interesi molodoyi krayini zakinchilas praktichno bez yakih nebud rezultativ dlya imperiyi ale dopomogla konsoliduvati amerikansku naciyu U najgirshomu polozhenni viyavilis korinni indianci obicyanki britanciv na pidtrimku yihnoyi mriyi pro stvorennya nezalezhnoyi indianskoyi derzhavi vseredini Pivnichnoyi Ameriki tak i zalishilis nerealizovanimi 12 veresnya 1847 Amerikano meksikanska vijna Vodnochas politichne kerivnictvo yunoyi krayini zrozumilo sho yihnya idealistichna ta nayivna poziciya stosovno utrimannya milicejskih sil zamist regulyarnih zbrojnih sil ye pomilkovoyu ta zagrozlivoyu dlya majbutnogo derzhavi j mozhe prizvesti do ruyini ta povnogo krahu amerikanskoyi derzhavnosti Vijna z Meksikoyu 1846 1848 Dokladnishe Amerikano meksikanska vijna Shvidkij rozvitok demokratichnoyi derzhavi prizviv do burhlivogo zrostannya yiyi ekonomiki rozvitku shlyahiv komunikacij ta poshuku novih zemel dlya realizaciyi ambitnih planiv Amerikanska naciya napoleglivo prosuvalas na Dikij Zahid zavojovuyuchi vse novi ta novi zemli ta teritoriyi General Zakari Tejlor 1784 1850 General lejtenant Vinfild Skott 1786 1866 Pid chas Tehaskoyi revolyuciyi 1835 1836 miscevi poselenci deklaruvali nezalezhnist vid meksikanskoyi imperiyi muzhno protistoyali sprobam meksikanskoyi armiyi vidvoyuvati vtracheni teritoriyi Odnak Meksika bula nalashtovana duzhe serjozno shodo povernennya buntivnih provincij Protistoyannya zatyaguvalos i vreshti resht v 1845 roci SShA znachno potuzhnisha ta ekonomichno rozvinuta derzhava aneksuvala Tehas ogolosivshi jogo svoyim novim shtatom Yak naslidok spalahnula amerikano meksikanska vijna yaka trivala z 1846 po 1848 roki Pid provodom amerikanskih generaliv Z Tejlora V Skotta ta inshih voyenachalnikiv amerikanci zavdali porazki meksikanskij armiyi zahopili Nyu Meksiko Kaliforniyu blokuvali uzberezhzhya roztroshili protivnika na pivnochi Meksiki ta zahopili navit stolicyu misto Mehiko Postavlena na kolina Meksika zdalas i za 10 miljoniv postupilas teritoriyami yaki stanovili majzhe tretinu yiyi peredvoyenih volodin SShA Gromadyanska vijna 1861 1865 Dokladnishe Gromadyanska vijna v SShA O 04 30 12 kvitnya 1861 roku atakoyu konfederativ na Fort Samter u shtati Pivdenna Karolina rozpochalas najkrivavisha vijna v istoriyi Spoluchenih Shtativ Gromadyanska vijna sho tochilas z 1861 po 1865 roki j zabrala zhittya ponad 620 tis amerikanciv zokrema dvi tretini z yakih pomerli vid hvorob Dosi trivayut spori mizh istorikami bagatoh krayin ta pribichnikami riznih teorij sho vse zh taki stalo pershoprichinoyu spalahu takogo konfliktu ale bilshist shilyayetsya do dumki sho protirichchya lezhali v ploshini rasovoyi politiki tih chasiv Tertya mizh shtatami sho znahodyatsya pivnichnishe za tak zvanu j timi sho roztashovani pivdennishe mali bagatorichnu istoriyu ta koncentruvalisya v osnovnomu na stavlenni do institutu rabstva ta bazhanni shtativ sliduvati nacionalnim interesam yaki vidobrazhali federalni zakoni ta instituciyi Bitva pid Gettisburgom Gromadyanska vijna 1 3 lipnya 1863 Protyagom 1840 1850 h rokiv rozpach protistoyannya nabuvav use bilshogo zagostrennya Pislya peremogi na viborah 1860 roku A Linkolna pivdenni shtati yaki shiro virili sho vin skasuye institut rabstva vzagali pochinayuchi z Pivdennoyi Karolini rozpochali progoloshuvati pro svij vihid zi skladu Spoluchenih Shtativ 12 kvitnya 1861 roku sili Pivdnya vidomi yak Konfederativni Shtati Ameriki abo prosto Konfederaciya vpershe zastosuvali vijskovu silu proti garnizonu Fortu Samter yakij buv loyalnim do vladi SShA namagayuchis zahopiti fortecyu Bilshist naselennya krayini vvazhala sho vijna bude shvidkoplinnoyu ta romantichnoyu natomist vona stala pershim prikladom vijni totalnoyi za rozmahom i rujnivnoyu u vsih sferah zhittya naselennya krayini Obidvi storoni konfliktu viyavilis negotovimi do gromadyanskoyi vijni Konfederati spodivalis na dopomogu britanciv i francuziv yakih pryamo zaproshuvali vzyati uchast v intervenciyi na Pivnich ta za yihnim spriyannyam zlamati volyu yunionistiv do sprotivu Strategiya SShA fokusuvalas na zahoplenni stolici buntivnih shtativ mista Richmond u Virdzhiniyi odnak vijska generala R Li muzhno zmagalisya do ostannogo dnya vijni utrimuyuchi svoyu stolicyu vid protivnika Marsh Shermana do morya Gromadyanska vijna Gruden 1864 Postupovo neznachni sutichki na suhodoli pererosli na zatyatu j krivavu vijnu po vsomu kontinentovi j vijshli na morskij prostir Slabkishij v ekonomichnomu vidnoshenni Pivden postupovo prograv zmagannya z bilsh rozvinutim ta potuzhnim Pivnichchyu j zdavsya Deyaki istoriki vvazhayut Gromadyansku vijnu v Spoluchenih Shtatah pershoyu suchasnoyu vijnoyu cherez shiroke zaluchennya abo mobilizaciyu civilnoyi spilnoti ta industrialnoyi bazi usiyeyi krayini Za chas zbrojnogo konfliktu bagato innovacijnih proyektiv ta vinahodiv znajshli svoye zastosuvannya u bitvah tih chasiv obidvi storoni zastosovuvali zaliznicyu telegraf narizni gvintivki transhejnu taktiku vedennya boyiv pancerniki z potuzhnoyu korabelnoyu zbroyeyu I hocha bilshe nizh vdvichi soldativ pomerlo cherez hvorobi nizh vid vplivu vorozhoyi zbroyi bezzaperechnim faktom lishayetsya te sho tehnologiyi togo chasu vochevid perevazhali nad taktikoyu dij pidrozdiliv Taktika dij Napoleonivskih vijn z shikuvannyam bojovih poryadkiv dlya vedennya frontalnih dij z bagnetami naperevagi yavno ne pidhodila dlya poliv bitv Gromadyanskoyi vijni Za bagatma pokaznikami Pivnich peremig Pivden cherez doskonalishu ta skoordinovanu sistemu logistiki Masova mobilizaciya lyudskih rezerviv vimagala chitkoyi koordinaciyi ta centralizaciyi yihnih dij sho bulo bilsh pritamanne cilij derzhavi nizh yiyi poodinokim shtatam Voyenachalniki Pivdnya Golovnokomanduvach Robert Edvard Li Tomas Dzhekson Brekston Bregg Dzheb Styuart Dzhozef Dzhonston P yer Gyustav Tutan de Boregar Voyenachalniki Pivnochi Vinfild Skott Dzhordzh Makklelan Uliss Grant Genri Gallek Vilyam Sherman Filip Sheridan Devid Farragut Dzhordzh Genri Tomas Devid Dikson Porter Seminoli ubivayut bilih poselenciv Druga seminolska vijna 1836Indianski vijniDokladnishe Indianski vijni Vijni i bitvi z indiancyami Pivnichnoyi Ameriki ta Rizanina na Vunded Ni Pislya zavershennya Gromadyanskoyi vijni krayinu zahlinula hvilya industrialnogo rostu cherez usi shtati masovo buduvalisya zaliznichni shlyahi bila lyudina energijno prosuvalas daleko na zahid Use ce prizvelo do zrostannya tempiv ekspansiyi amerikanskoyi derzhavi zagibeli kolosalnih tabuniv bizoniv ta stvorennyu napruzhenosti mizh tubilnim naselennyam indianciv ta pereselencyami zi shodu Bagato miscevih plemen chinilo zapeklij opir sprobam amerikanskogo uryadu zaprotoriti yih do rezervaciyi zokrema plemena siu ta komanchi Amerikanska armiya shojno vijshla z peremogoyu z vijni i yiyi pidklyuchili do nepritamannih dlya neyi dij kontrolyuvati indianciv ta ne dozvolyati yim lishati rezervaciyi Golovni lideri armiyi generali V Sherman ta F Sheridan buli vidpovidalni za provadzhennya takoyi diskriminacijnoyi politiki ta vidpovidalno stavilis do dosyagnennya meti izolyaciyi indianciv u Velikih Rivninah u viznachenih miscyah Odnim z najznachnishih konfliktiv stala bitva pri Littl Biggorn de polkovnik Dzh Kaster z dvoma sotnyami vershnikiv 7 go kinnogo polku buli znisheni spilnimi diyami voyiniv plemen lakota pivnichnih sheyeniv ta arapaho U 1891 roci stalas ostannya velika bitva mizh korinnimi meshkancyami kontinentu ta kolonistami J hocha z tochki zoru vijskovoyi strategiyi ta taktiki Indianski vijni neznachno vplinuli na rozvitok vijskovoyi spravi amerikanskoyi armiyi vtim bagato vijskovih zdobuli suttyevij dosvid u borotbi z partizanskim ruhom ta irregulyarnimi formuvannyami tamteshnogo naselennya Ispansko amerikanska vijnaDokladnishe Ispansko amerikanska vijna Iz zatuhannyam vijni u kontinentalnij Americi mizh tamteshnim korinnim naselennyam ta bilimi kolonistami politika SShA postupovo transformuvalas vid izolyacionistskoyi kontinentalnoyi do bilsh agresivnoyi zovnishnoyi spryamovanoyi na zahist svoyih nacionalnih interesiv za mezhami krayini Pershim konfliktom takogo rodu stala vijna sho spalahnula u 1898 roci mizh ispancyami ta amerikancyami ta zavershilas shvidkoplinnoyu peremogoyu molodoyi naciyi nad vorogom na mori ta na suhodoli Admiral VMS Dzhordzh D yuyi 1837 1917 Zbrojnij konflikt mizh Ispaniyeyu i Spoluchenimi Shtatami Ameriki viniknuv z privodu prav volodinnya teritoriyami v Pivnichnij Americi i v Tihookeanskomu regioni Vijskovi diyi pochalisya u kvitni 1898 roku pislya zagadkovogo vibuhu u lyutomu togo zh roku amerikanskogo pancernogo krejsera Men u buhti Gavani sho stalo katalizatorom rizkogo zagostrennya vidnosin mizh krayinami ta podalshimi voyennimi diyami Bitva v Manilskij buhti Ispansko amerikanska vijna 1 travnya 1898 Amerikanskij flot rozgromiv slabki ispanski VMS u toj chas yak nazemni sili proyavili sebe z najkrashogo boku na Kubi Vodnochas intensivnist boyiv mala duzhe obmezhenij harakter i velas perevazhno nevelikimi pidrozdilami na okremih oseredkah konfliktu Konflikt zakinchivsya peremogoyu SShA ta pidpisannyam Parizkogo mirnogo dogovoru u grudni togo zh roku Cya vijna uvijshla v istoriyu SShA yak malenka peremozhna vijna v rezultati yakoyi Spolucheni shtati poshirili svij vpliv na Kubu Puerto Riko Guam ta Filippini i stala pershoyu vijnoyu SShA yak regionalnogo lidera Vidpovidno rozshirennya svoyih volodin daleko za mezhi kontinentalnih Shtativ pidshtovhnuli yih do znachnogo naroshuvannya svoyih vijskovih sil Protyagom nastupnih dvoh desyatilit SShA zaznali velicheznoyi transformaciyi svoyih zbrojnih sil ta naroshuvannya svogo Amerikanskij flot rozrostavsya chimalimi tempami na Gavajskih ostrovah yaki u 1898 roci priyednalisya do Spoluchenih Shtativ buli vlashtovani vugilni stanciyi Z cogo chasu SShA otrimali znachnij vpliv na Tihookeanskij basejn spirayuchis na svoyi vijskovo morski bazi v akvatoriyi okeanu General major 1838 1909 A v cilomu do pochatku Pershoyi svitovoyi vijni amerikanskij flot stav tretim za miccyu pislya flotiv Velikoyi Britaniyi ta Nimeckoyi imperiyi Filippinsko amerikanska vijna Kviten 1899Filippinsko amerikanska vijnaDokladnishe Filippinsko amerikanska vijna Zmina kolonialnoyi vladi u Filippinah z ispanskoyi na amerikansku ne viklikala zradilih pochuttiv z boku miscevogo naselennya vzhe u 1899 roci spalahnuv zbrojnij konflikt mizh pribichnikami Pershoyi Filippinskoyi respubliki ta amerikanskimi kolonizatorami Uryad Spoluchenih Shtativ spryamuvav do buntivnoyi koloniyi kolosalnij armijskij kontingent bilshe nizh 100 000 soldativ perevazhno voyakiv Nacionalnoyi gvardiyi na choli z generalom U berezni 1899 roku pogano osnashena j she girshe ozbroyena armiya povstanciv zaznala porazki vid amerikanskoyi armiyi ta postupilas Maniloyu Filippinski vijska rozpalisya na okremi ozbroyeni grupi sho bilshe nagaduvali bandi nizh regulyarni formuvannya ta chinili opir po vsij krayini Zbrojna borotba amerikanskoyi armiyi z povstancyami prodovzhuvalas dva roki doki u berezni 1901 roku lider filippinciv Emilio Aginaldo ne buv zahoplenij u polon generalom ta jogo soratnikami Za chas boyiv amerikanska armiya zaznala serjoznih vtrat vid dij partizan 1 037 cholovikiv bulo vbito sho 3 340 pomerlo vid hvorob ta poranen Filippinci vtratili ponad 20 000 lyudej u boyah proti kolonizatoriv Chas modernizaciyiZ 1880 h rokiv zbrojni sili SShA zaznali glibokoyi modernizaciyi Teoriya morskoyi strategiyi keptena Alfreda Megena stala konceptualnoyu osnovoyu rozbudovi amerikanskih VMS a zgodom yiyi na ozbroyennya perejnyali usi morski derzhavi svitu Na zaminu zastarilomu vitrilnomu flotu prijshov potuzhnij suchasnij flot stalevih monstriv yakij viviv flot krayini na odin riven z najpotuzhnishimi flotami togo chasu VMS Velikoyi Britaniyi ta Nimechchini Navkolosvitnij perehid Velikogo Bilogo flotu U golovi pre drednout Konnektikut Gruden 1907 Kontradmiral Alfred Megen 1840 1914 Eliu Rut 1845 1937 V 1907 roci majzhe usi amerikanski linijni korabli Velikogo Bilogo flotu za pidtrimki suden zabezpechennya za nakazom Prezidenta SShA T Ruzvelta za 14 misyaciv zdijsnili navkolosvitnyu podorozh prodemonstruvavshi usomu svitovi zroslu mic ta silu amerikanskogo flotu Kontradmiral stoyav v avangardi vtilennya novitnih tehnologij u stvorennya novih artilerijskih sistem dlya korabelnoyi artileriyi a takozh sistem keruvannya yihnim vognem Vin shvidko ociniv potencial morskoyi aviaciyi ta perevag yaki nadavali mozhlivosti stvorennya palubnoyi aviaciyi dlya amerikanskogo flotu Fiske doklav chimalo zusil dlya stvorennya torpedonosciv I vin buvshi pomichnikom F Ruzvelta v 1913 1915 rokah proponuvav provesti radikalnu reorganizaciyu flotu peretvoriti jogo na diyevij instrument politiki derzhavi Jogo ideyami yaki zgodom buli realizovani na praktici buli takozh centralizaciya vladi v rukah kerivnika vijskovo morskih operacij ta stvorennya avtonomnogo shtabu dlya rozrobki ta realizaciyi golovnih polozhen vijskovo morskoyi strategiyi perspektiv flotu ta jogo podalshogo rozvitku koordinaciya voyennih planiv iz soyuznikami robota nad mobilizacijnimi planami ta vzayemodiya z klyuchovimi strukturami oboronno promislovogo kompleksu sho vsilyako spriyatime tomu shob amerikanskij flot volodiv najkrashoyu ta najsuchasnishoyu zbroyeyu chasiv Odnochasno pid provodom sekretarya vijni Eliu Ruta 1899 1904 provodilas gliboka modernizaciya armiyi Hocha jogo ideya stvorennya yedinogo organu vijskovogo upravlinnya na zrazok Generalnih shtabiv yevropejskih monarhij ne otrimala pidtrimki z boku generala Nelsona Majlza vtim Rutu vdalos dobitisya peretvorennya Vest Pojnta na klyuchovij navchalnij zaklad u sistemi vijskovoyi osviti suhoputnih vijsk ta zasnuvannya Voyennogo koledzhu armiyi SShA Vodnochas vijskovij sekretar spromigsya stvoriti shkoli dlya pidgotovki fahivciv inshih vid pihoti rodiv vijsk Jomu takozh nalezhala principova ideya postijnoyi rotaciyi oficerskogo korpusu mizh posadami shtabnimi komandnimi ta vikladachiv navchalnih zakladiv Bananovi vijniDokladnishe Bananovi vijni Z kincya 19 stolittya do 1935 roku amerikanski zbrojni sili buli vtyagnuti v nizku nevelikih za rozmahom zbrojnih konfliktiv sho otrimali piznishe viznachennya yak bananovi vijni Ci konflikti vklyuchali demonstraciyu sili a takozh vtorgnennya amerikanskih regulyarnih vijsk na Panamu zokrema v zonu Panamskogo kanalu Gayiti Dominikansku respubliku Nikaragua Osnovnij tyagar cih operacij pokladavsya na Korpus morskoyi pihoti sho zdobuv velicheznij dosvid u provedenni vijskovih operacij u susidnih krayinah U 1899 roci amerikanski zbrojni sili viyavilis vtyagnutimi u protistoyannya u pivdennij chastini ostroviv mizh filippincyami musulmanskogo virospovidannya ta katolickim naselennyam Filippin povstannya Moro Zbrojne protistoyannya trivalo azh do 1913 roku j po suti ne zaversheno dosi na pochatku XXI stolittya antagonizm dvoh konfesij trivaye Amerikanskij litak zv yazku Curtiss JN 3 pered zlotom Meksikanska ekspediciya 1916Meksikanska ekspediciyaDokladnishe Meksikanska revolyuciya ta Meksikanska ekspediciya Meksikanska revolyuciya 1910 roku sho spalahnula na pivdennih kordonah Spoluchenih Shtativ pererosla na gromadyansku vijnu sho prizvela do desyatkiv tisyach zhertv soten tisyach bizhenciv zokrema tih sho bigli na pivnich do SShA V 1914 roci Prezident Vilson poslav zbrojnij kontingent okupuvati meksikanske misto Verakrus Ce bula naochna demonstraciya sili zaklikana prodemonstruvati svitovi sho amerikanci nikoli ne dozvolyat bezkarno napadati chi zaareshtovuvati svoyih vijskovih abo peresichnih gromadyan Privodom dlya cogo stav koli soldatami rezhimu meksikanskogo prezidenta V Uerta buli bezpidstavno zatrimani amerikanski matrosi General armij SShA Dzhon Pershing 1860 1948 U 1916 roci meksikanskij kaudiljo general ta revolyucioner Pancho Vilya zi svoyim zagonom z 500 voyakiv zdijsniv rejd na teritoriyu amerikanskogo shtatu Nyu Meksiko opanuvav Kolambus ta rozgrabuvav miscevi banki spodivayuchis u takij sposib profinansuvati svoyu armiyu Nimecki rozviduvalni sluzhbi usilyako pidshtovhuvali P Vilyu do podalshih atak amerikanskih mist Za rozrahunkami ce musilo inspiruvati intervenciyu amerikanciv u Meksiku ta vidpovidno vidvolikti yih vid vtruchannya do podij v Yevropi ta vstupu u vijnu na boci Antanti Na likvidaciyu zagrozi ta pokarannya beshketnikiv P Vilya T Vilson vislav sili Nacionalnoyi gvardiyi pid komanduvannyam generala Dzh Pershinga Provedena amerikanskim generalom karalna ekspediciya mala povnij uspih Pancho Vilya vtik kinuvshi svoyi vijska a amerikanci proveli glibokij rejd po pivnichnij teritoriyi Meksiki Na pochatku 1917 roku Prezident Meksiki V Karransa zatrimav buntivnika vtikacha zabezpechiv bilsh mensh vidnosnu ohoronu derzhavnogo kordonu z SShA tomu vijska Pershinga nezabarom povernulis dodomu Amerikanska prohodit poblizu shotlandskogo mista Rosajt na shlyahu do Skapa Flou 1918Persha svitova vijnaDokladnishe SShA v Pershij svitovij vijni Krivavij konflikt mizh yevropejskimi derzhavami sho spalahnuv litom 1914 roku azh niyak ne torknuvsya Spoluchenih Shtativ Izolyacionistska politika derzhavi prodovzhuvalas amerikanske kerivnictvo namagalos vsilyako dotrimuvatis nejtralitetu v yevropejskih spravah i uniknuti vtyaguvannya u vijnu Odnak rozv yazana nimeckimi pidvodnimi chovnami neobmezhena pidvodna vijna zagibel bagatoh amerikanskih suden z prodovolstvom ta sirovinoyu kotri jshli do Britaniyi postupovo zminila nastroyi amerikanskoyi spilnoti Popri prohannyam amerikanskogo Prezidenta Vilsona pripiniti ataki na sudna Spoluchenih Shtativ nimecki submarini prodovzhuvali puskati na dno okeanu bagato yihnih suden U kvitni 1917 roku SShA ogolosili vijnu Nimechchini Hocha na toj chas amerikanska armiya za standartami krayin Yevropi bula duzhe slabka osnovu yiyi stanovili prizovniki amerikanci rozpochali pidgotovku do aktivnih dij na Yevropejskomu teatri vijni Dopomagayuchi finansovo ta materialno Velikij Britaniyi j Franciyi voni odnochasno ogolosili pershu hvilyu mobilizaciyi Nabagato bilshe problem viniklo z mobilizaciyeyu industrialnih potuzhnostej perehid na vijskovi rejki prohodiv duzhe napruzheno i pershi diviziyi vidbuli do voyuyuchogo kontinentu praktichno bez ozbroyennya ta tehniki spodivayuchis na dopomogu britanciv i francuziv General lejtenant Hanter Lidzhet 1857 1935 General Tasker Bliss 1853 1930 General major Vilyam Mitchell 1879 1936 Na lito 1918 roku vzhe miljon soldativ Amerikanskogo ekspedicijnogo korpusu generala Dzh Pershinga zoseredivsya na Zahidnomu fronti Kozhnogo tizhnya z za okeanu do Franciyi pribuvali 25 000 voyakiv svizhih sil Po zdobuttyu gotovnosti do bojovih dij 4 pihotni diviziyi SShA buli peredislokovani na vidnosno stabilnu ta spokijnu dilyanku frontu dlya otrimannya pershogo bojovogo dosvidu v oboroni Vesnoyu 1918 roku amerikanski vijska u vzayemodiyi z francuzkoyu armiyeyu vzyali aktivnu uchast u boyah bilya Kantinyi ta v lisi Bello Vud 4 lipnya amerikanci proveli u vzayemodiyi z britanskimi formuvannyami pershu nastupalnu operaciyu v bitvi sho provodilasya pid zagalnim kerivnictvom avstralijskogo komanduvannya tut amerikanci vpershe na praktici zastosuvali tanki Mark V v boyu Amerikanska armiya i Korpus morskoyi pihoti zigrali klyuchovu rol u vidbitti nimeckogo nastupu vesnoyu 1918 roku na Parizh pid chas drugoyi bitvi na Marni v chervni 1918 roku Proval Vesnyanogo nastupu imperskoyi armiyi Nimechchini ostatochno visnazhiv yiyi ostanni rezervi a vstup svizhih ta osnashenih amerikanskih divizij u vijnu postaviv krapku v krivavij bitvi na Zahidnomu fronti Spravzhnim ispitom dlya amerikanskogo ekspedicijnih sil stav velikij nastup pid chas boyiv na vistupi Sen Miyel yakij pochavsya u veresni 1918 roku Pid chas ciyeyi bitvi yaka rozpochalasya 12 veresnya 1918 r Pershing komanduvav 1 yu amerikanskoyu armiyu sho mala u svoyemu skladi sim divizij i ponad 500 tisyach osobovogo skladu Do pochatku XXI stolittya cya operaciya zalishayetsya najbilshoyu za rozmahom u vijskovij istoriyi Spoluchenih Shtativ nastupalnoyu operaciyeyu sho provodilasya amerikanskimi suhoputnimi vijskami Za boyami za Sen Miyel posliduvala Mez Argonnska nastupalna operaciya yaka trivala z 26 veresnya po 11 listopada 1918 roku v hodi yakoyi general Pershing komanduvav bilshe nizh miljonom amerikanskih j francuzkih vijskovikiv U hodi cih dvoh vijskovih operacij soyuzni vijska zvilnili vid nimeckoyi armiyi ponad 488 km teritoriyi Franciyi Do pidpisannya peremir ya 11 listopada 1918 amerikanski ekspedicijni sili peretvorilisya na suchasnu perevirenu boyami armiyu Nimecka imperiya pochala sipatis yiyi tili lihomanilo j nezabarom 11 listopada 1918 roku novij nimeckij uryad pidpisav umovi povnoyi kapitulyaciyi Bilshovicki poloneni zatrimani amerikanskimi voyakami v Arhangelsku 1918 Tim chasom na shodi Yevropi rozgortalis podiyi inshogo harakteru Rosijska imperiya povalilasya rozkolovshis na bagato shmatkiv krayinu zahlesnula hvilya krivavih bitv usih proti vsih U 1918 roci amerikanci vzyali uchast v intervenciyi vijsk soyuznikiv do Radyanskoyi Rosiyi Bezposeredno vijskovij kontingent amerikanskih vijsk silami do 5 000 cholovikiv zaluchavsya do provedennya tak zvanoyi ekspediciyi Polyarnij vedmid blokadi inozemnimi vijskami bilshovikiv v Arhangelsku U 1920 roci SShA sponsoruvali provedennya velikoyi mizhnarodnoyi konferenciyi z obmezhennya vijskovo morskih ozbroyen golovnih nadderzhav 1920 h rokiv SShA Velikoyi Britaniyi Yaponiyi ta Franciyi a takozh zaproshennya inshih morskih derzhav Derzhsekretar Ch G yuz zaproponuvav formulu skorochennya kilkosti osnovnih vidiv kapitalnih bojovih korabliv yaka bula pozitivno sprijnyata usima uchasnikami Vashingtonskoyi konferenciyi Za rezultatami ciyeyi mirnoyi konferenciyi storoni pogodilis znachno skorotiti svoyi vijskovo morski sili ta viznachili umovi zapobigannya viniknennya zbrojnogo konfliktu v akvatoriyi Tihogo okeanu Vashingtonskij dogovir buv chinnim protyagom 10 rokiv poki politichna situaciya u sviti ne prizvela do vtrati jogo znachennya ta povnogo ignoruvannya usima nadderzhavami InterbelumDokladnishe Interbelum Pislya zavershennya Pershoyi svitovoyi vijni ta znachnih vtrat sered amerikanskih gromadyan na chuzhinnij ta nezrozumilij dlya nih vijni poziciyi izolyacionizmu rizko zrosli sered usih verstv amerikanskogo naselennya Kongres SShA vidkinuv propoziciyi shodo priyednannya do Ligi Nacij sho utvoryuvalas vidrazu pislya Velikoyi vijni a z chasom na foni rozgortannya politichnoyi situaciyi v Yevropi ta Aziyi bazhannya stati ostoron vid yihnih problem posilyuvalos use bilshe ta bilshe U 1930 ti roki buli prijnyati akti nejtralitetu yaki she bilshe zakriplyuvali strategiyu zapobigannya vtruchannya SShA u bud yakij konflikt na bud chomu boci Nezvazhayuchi na ce v 1940 roci Prezident F Ruzvelt pidpisav zakon pro lend liz yakij dozvolyav zdijsnyuvati torgovelni operaciyi zokrema zi zbroyeyu ta tehnologiyami pov yazanimi z vijskovoyu spravoyu zi svoyim starodavnim partnerom Ob yednanim Korolivstvom Zagalom Ruzvelt vsilyako demonstruvav svoyu prihilnist amerikanskomu flotu ta u riznih obstavinah dopomagav jomu Tak u 1933 roci vin pidpisav dozvil na zakupivlyu dlya VMS na sumu 238 mln novitnih 32 korabliv u toj chas yak krayina poterpala vid naslidkiv kolosalnoyi ekonomichnoyi krizi Dlya porivnyannya povitryanij korpus armiyi otrimav tilki 11 mln sho vkraj ne vistachalo dlya onovlennya aviacijnogo parku Podiyi u sviti kincya 1930 h pochatku 1940 h rokiv kardinalno zminili svitoglyad amerikanskoyi pravlyachoyi eliti use bilshe voni rozumili sho stoyati ostoron vid vijni sho burlila majzhe na usih kontinentah ne uyavlyayetsya mozhlivim i rano chi pizno amerikancyam dovedetsya vstati na chiyus storonu Z 1940 roku postupovo armiya ta flot zaznali chergovoyi hvili modernizaciyi najvishi prioriteti viddavali povitryanim komponentam yak nazemnim tak i morskih sil Palayuchij pislya ataki yaponskih torpedonosciv amerikanskij linkor Arizona Napad na Perl Garbor 7 grudnya 1941Druga svitova vijnaDokladnishe SShA v Drugij svitovij vijni Protyagom dvoh pershih rokiv svitovogo konfliktu Spolucheni Shtati Ameriki oficijno dotrimuvalis statusu nejtralitetu ta nevtruchannya u voyenni diyi sho rozgornulis po vsij planeti Cya poziciya krayini bula vislovlena yiyi Prezidentom F Ruzveltom 5 zhovtnya 1937 roku u promovi v Chikago Vodnochas z 11 bereznya 1941 roku oficijna vlada SShA rozpochala pidtrimku Velikoyi Britaniyi Kitayu ta SRSR za programoyu lend lizu Na Yevropejskomu teatri vijni z chervnya 1941 roku amerikanski vijskovi brali uchast v okupaciyi Islandiyi zminivshi tam britanski vijska yaki utrimuvali ostriv z 10 travnya 1940 roku Na Tihookeanskomu teatri dij amerikanci potaj pidtrimuvali kitajski zbrojni sili azh do uchasti v boyah lotchikiv dobrovolciv aviacijnoyi grupi Litayuchi tigri Najvidatnishi voyenachalniki SShA chasiv Drugoyi svitovoyi General armiyi Dzhordzh Marshall 1880 1959 General armiyi Duajt Ejzenhauer 1890 1969 General armiyi SShA Duglas Makartur 1880 1964 General Dzhordzh Smit Patton 1885 1945 General armiyi SShA Omar Bredli 1893 1981 Admiral flotu Ernest King 1878 1956 Admiral flotu Chester Nimic 1885 1966 Admiral flotu Vilyam Holsi 1882 1959 General Povitryanih sil Genri Arnold 1886 1950 8 grudnya 1941 roku Spolucheni Shtati oficijno vstupili u svitovu vijnu ogolosivshi stan vijni Yaponskij imperiyi yaka shojno pidstupno atakuvala vijskovo morsku bazu krayini u Perl Garbori na Gavayah Odnak inertnist ta negotovnist amerikanskoyi voyennoyi mashini adekvatno vidpovisti na zroslu zagrozu dozvolila yaponcyam dovoli shvidko opanuvati majzhe usima volodinnyami SShA Niderlandiv ta Britaniyi u Tihomu okeani ta Pivdenno Shidnij Aziyi Vtrata 8 linijnih korabliv ta 2 403 amerikanskih voyakiv na Perl Garbori zalishila vijskovim SShA nadiyu spodivatis tilki na vlasni avianosci yaki vreshti resht vigrali virishalnu bitvu za Midvej u chervni 1942 roku Povitryanij bij mizh amerikanskimi palubnimi vinishuvachami F4F Vajlket z avianoscya Jorktaun ta yaponskimi litakami Bitva za Midvej 4 chervnya 1942 Pislya rozgromu britanskih ta gollandskih kolonialnih volodin amerikanci zalishis praktichno naodinci z potuzhnim ta pidstupnim vorogom Yedinim soyuznikom lishalas Avstraliya Z 1942 roku v akvatoriyi Tihogo okeanu rozgornulas zapekla bitva za volodinnya ta utrimannya ostroviv sho grali rol vazhlivih placdarmiv u podalshij ekspansiyi oboh storin Osnovnij tyagar cih operacij pokladavsya na vijskovo morski sili ta morsku pihotu SShA Ci vidi zbrojnih sil bilisya u pivdennij ta centralnij chastinah Tihookeanskogo teatru vijni doki ne vibili yaponskih okupantiv ta ne nablizilis do yiyi pidcherev ya opanuvavshi v bitvi za Okinavu odin z najvigidnishih placdarmiv U toj chas yak vijna na Tihomu okeani mala yaskravo virazhenij morskij harakter dij de bitvi ne velis velicheznimi formuvannyami ta v klasichnomu rozuminnya tih chasiv armiya SShA perekidala miljoni svoyih soldativ ta tisyachi tankiv i litakiv do Velikoyi Britaniyi yedinogo dostupnogo placdarmu na Yevropejskomu teatri vijni Z 1943 roku amerikanci razom z britanskim Bombarduvalnim komanduvannyam rozpochali strategichni bombarduvannya najvazhlivishih ob yektiv na teritoriyi Tretogo Rejhu ta okupovanih krayin namagayuchis pidirvati vijskovij potencial protivnika Z listopada 1942 roku voni zi svoyimi soyuznikami pristupili do nazemnoyi fazi vizvolennya okupovanih zemel visadivshi strategichnij morskij desant u Pivnichnij Africi Za nim nastali chergi visadki desantiv na Siciliyu ta kontinentalnu Italiyu v 1943 roci na pivnochi ta na pivdni Franciyi v 1944 U travni 1945 roku najnebezpechnishij vorog soyuznih derzhav nacistska Nimechchina kapitulyuvala Usi zusillya soyuznikiv povernulis do ostannogo z krayin Osi Yaponskoyi imperiyi Odnak vidverto usvidomlyuyuchi cinu yaku dovedetsya splatiti za borotbu z yaponcyami za rezultatami poperednih boyiv i bitv amerikanci shukali shlyah yakim mozhlivo bulo zakinchiti voyenni diyi z minimalnimi vtratami sered amerikanskih ta soyuznih vijsk 6 ta 9 serpnya 1945 roku amerikanski Povitryani sili vpershe u svitovij istoriyi zastosuvali v bojovih umovah atomni bombi v Hirosimi ta Nagasaki Visnazhenist yaponskoyi ekonomiki nestacha rezerviv ta zagalne nebazhannya prodovzhuvati vijnu na foni takih vtrat i pochatku Radyansko yaponskoyi vijni pidshtovhnuli yaponske kerivnictvo do kapitulyaciyi j nastupnij okupaciyi Yaponskih ostroviv soyuznimi vijskami Yaderne bombarduvannya Hirosimi i Nagasaki General armiyi Duglas Makartur na bortu linijnogo korablya Missuri pidpisuye akt pro kapitulyaciyu Yaponskoyi imperiyi 2 veresnya 1945 Z chasiv Drugoyi svitovoyi vijni Spolucheni Shtati stayut odnoyu z dominantnih sil u sviti Yihnya industrialna potuzhnist stala zaporukoyu peremogi soyuznikiv u svitovomu konflikti Cya vijna zalishila nezgladnij slid u pam yati amerikanskogo narodu vona stala yihnim najbilshim triumfom lyudi yaki bilisya za svobodu inshih narodiv ta nacij stali imenuvatis en Bilshe nizh 16 mln amerikanskih gromadyan majzhe 11 naselennya krayini sluzhili na frontah Drugoyi svitovoyi bilshe nizh 290 000 viddali svoye zhittya u boyah ta bitvah she 670 000 buli poraneni 130 201 amerikanskij voyak potrapiv u polon do vorozhih sil z yakih 116 129 povernulis pislya vijni dodomu Vijna koshtuvala SShA 341 mlrd dolariv u cinah 1945 roku sho stanovilo 74 VVP krayini na toj chas Razom z SRSR SShA stali nadderzhavoyu svitu odnak na vidminu vid komunistichnoyi derzhavi amerikanska zemlya ne zaznala nishivnih naslidkiv ta rujnuvan vijni Za chas vijni proti nacizmu ta nastupni roki mizh Spoluchenimi Shtatami i Velikoyu Britaniyeyu vstanovilis tisni ta plidni tovariski stosunki v osoblivosti u sferi spilnoyi oboroni ta rozvidki Bagato amerikanskih vijskovih rozmistilosya na Britanskih ostrovah i zemli Angliyi dosi lishayutsya odnim z najbilshih misc dislokaciyi amerikanskih vijskovih sil na planeti Britanski ta amerikanski kolegi dililis mizh soboyu usima tehnologiyami zokrema v galuzi yadernoyi zbroyi Prezident SShA Garri Trumen pidpisuye popravki do Zakonu pro nacionalnu bezpeku na oficijnij ceremoniyi v Ovalnomu kabineti Bilogo domu 10 serpnya 1949Holodna vijnaDokladnishe Holodna vijna Kosmichni peregoni ta Berlinskij mur Ale mir ta ejforiya vid suspilnoyi peremogi nad vorogami ne dovgo trivala u sviti Vzhe v 1946 roci mizh kolishnimi soyuznikami po antigitlerivskij koaliciyi rozv yazalas Holodna vijna yaka trivala bilshe nizh 40 rokiv Obidvi storoni SShA ta Radyanskij Soyuz vikoristovuvali bud yaki mozhlivosti poslabiti suprotivnika ta vtyagnuti jogo u tak zvani proksi vijni Dlya Spoluchenih Shtativ najnebezpechnishimi ta najkoshtovnishimi stali vijni u Koreyi ta V yetnami U politici panuvala koncepciya vzayemnogo garantovanogo znishennya Holodna vijna stala vincem politichnogo ideologichnogo ta vijskovogo protistoyannya dvoh sistem dvoh nadderzhav SShA ta SRSR Politika Spoluchenih Shtativ bazuvalas na dvoh klyuchovih principah strimuvannya komunizmu ta zagroza zastosuvannya strategichnoyi yadernoyi zbroyi Plodom protistoyannya stalo utvorennya Pivnichnoatlantichnogo alyansu NATO de amerikanci grali virishalnu ta dominuyuchu rol Obidvi krayini nezvazhayuchi na zapekle protiborstvo praktichno ne mali vipadkiv zastosuvannya svoyih sil odin proti odnogo Obidvi storoni SShA ta Radyanskij Soyuz vikoristovuvali bud yaki mozhlivosti poslabiti suprotivnika ta vtyagnuti jogo u tak zvani proksi vijni Pislya zavershennya Drugoyi svitovoyi vijni Zbrojni sili SShA perejshli do rozformuvannya ta reorganizaciyi vlasnoyi strukturi Nacionalnij zakon pro bezpeku 1947 roku zaklav osnovi kardinalnih zmin u cilisnij sistemi zabezpechennya bezpeki Spoluchenih Shtativ Najvazhlivishim stalo ob yednannya Vijskovogo ta Vijskovo morskogo ministerstv v yedine ministerstvo oboroni krayini Takozh utvoryuvalis Rada nacionalnoyi bezpeki Centralne rozviduvalne upravlinnya ta vidokremlyuvavsya vid armiyi novij samostijnij vid zbrojnih sil Povitryani sili SShA Korejska vijna Dokladnishe Korejska vijna Z 1950 roku amerikanski zbrojni sili porinuli u novij serjoznij konflikt sho spalahnuv na Dalekomu Shodi 25 chervnya 1950 roku vijna rozv yazalas mizh vladoyu na pivdni shojno vizvolenoyi vid yaponskoyi okupaciyi Koreyi yaku u vidkritu pidtrimuvali SShA ta ocholyuvani nimi sili OON ta komunistichnim rezhimom na pivnochi Korejskogo pivostrovu za potajlivij pidtrimci SRSR i Kitayu Osnovni bojovi diyi tochilis mizh vijskami Pivdnya ta Pivnochi Golovnimi soyuznikami Seulu buli SShA Kanada Avstraliya ta Velika Britaniya j she bagato krayin sho nadislali svoyi vijska yim na dopomogu pid egidoyu Organizaciyi Ob yednanih Nacij Phenyan mav pidtrimku z boku kitajskih zbrojnih sil a takozh radyanskih radnikiv i lotchikiv sho brali bezposerednyu uchast u boyah Visadka amerikanskogo morskogo desantu z desantnih korabliv LST u korejskomu portu Inchhon Korejska vijna 15 veresnya 1950 General Metyu Ridzhvej 1895 1993 Pochatok vijni oznamenuvavsya kolosalnimi vtratami dlya Pivdnya j amerikanskih vijsk sho nadavali dopomogu korejskij armiyi Litom voni vidstupali po vsomu frontu j mazhe vtratili kontrol nad krayinoyu Odnak vijska OON pid provodom legendarnogo generala D Makartura pripinili vidstup ta micno utrimuvali nevelikij placdarm na pivdni pivostrovu navkolo Pusana vigravshi golovne v cij vijni chas Makartur proviv zuhvalu ale duzhe rizikovanu operaciyu z visadki morskogo desantu v tilu vorozhih sil bilya Inchhonu vidrizavshi najboyezdatnishi sili pivnichno korejskoyi armiyi vid tiliv ta shvidko prosuvayuchis upered peretnuv sho sluguvala kolis timchasovim kordonom mizh Pivnichchyu ta Pivdnem Vijska OON potuzhnim udarom majzhe vshent roztroshili vijska Phenyanu ta vijshli na rubizh richki Yaalu na kitajsko korejskomu kordoni koli u zhovtni 1950 roku nespodivano v bitvu vtrutilis kitajski regulyarni vijska yaki pid viglyadom tak zvanih dobrovolchih divizij rozpochali masshtabni nastupalni diyi proti oonivskih sil General Mark Vejn Klark 1896 1984 Vijna nabula novogo vitku napruzhenosti boyi palali po vsij liniyi zitknennya vijska soyuznikiv postupovo vidkochuvalis na pivden Prezident Trumen neshodavno mriyavshi pro ob yednannya Koreyi ogolosiv pro novu strategiyu strategiyu strimuvannya ta podil krayini na dvi skladovi Odnak general Makartur prodovzhuvav napolyagati na tomu shob roztroshiti komunistiv ta ob yednati usyu Koreyu Cherez svoyu neprimirimist jogo bulo vidstoroneno vid posadi golovnokomanduvacha j zvilneno u vidstavku Desantno transportnij vertolit H 19 Chikasou zabiraye poranenih morskih pihotinciv Korejska vijna Mirni peregovori shodo majbutnogo Koreyi trivali ponad dvoh rokiv doki novij Prezident D Ejzenhauer ne prigroziv Kitayu zastosuvannyam yadernoyi zbroyi j storoni pogodilis na kompromis Status korejskoyi derzhavi povernuvsya u vidpravnu tochku z neznachnimi teritorialnimi zminami Pivdenna ta Pivnichna Koreyi ponad 60 rokiv perebuvayut u stani vijni mirnij dogovir mizh nimi tak i ne buv pidpisanij Korejska vijna stala pershim u yadernu eru dosvidom zastosuvannya zbrojnih sil koli vid politiki ekonomichnogo strimuvannya komunistichnih idej Zahid perejshov do politiki vijskovoyi protidiyi navali J hocha vijna na Korejskomu pivostrovi praktichno zajshla v gluhij kut rozpovzannya chervonoyi zagrozi konsoliduvalo Zahidnij svit ta znachno posililo poziciyi SShA Natomist rozpustiti svoyi formuvannya yak ce bulo pislya svitovoyi vijni amerikanski zbrojni sili znachno posililis i do sogodennya prodovzhuyut utrimuvati potuzhnij vijskovij komponent na teritoriyi svogo soyuznika Pivdenna Koreya graye vazhlivu rol u zovnishnopolitichnij diyalnosti Spoluchenih Shtativ Z tochki zoru rozvitku vijskovogo mistectva u voyennih diyah zdobuli shirokogo zastosuvannya vertoloti yaki vikoristovuvali dlya vedennya rozvidki evakuaciyi ta perekidannya vijsk a takozh provedennya poshukovo ryatuvalnih operacij Z lipnya po zhovten 1958 roku amerikanski morski pihotinci vzyali uchast v operaciyi Blyu Bet rozgortanni vijskovogo formuvannya na pidtrimku pro zahidnogo uryadu Livanu pid chas Livanskoyi krizi togo roku 28 kvitnya 1965 roku 400 morskih pihotinciv visadilis u Santo Domingo z metoyu evakuaciyi amerikanskoyi ambasadi ta inozemnih fahivciv z Dominikanskoyi Respubliki pislya togo yak miscevi vijskovi zdijsnili sprobu povalennya rezhimu civilnoyi hunti Do seredini travnya amerikanci zoseredili na ostrovi ponad 23 850 voyakiv armiyi aviaciyi ta morskoyi pihoti 38 bojovih korabliv zabezpechuvali pidtrimku z morya U hodi provedennya vijskovoyi operaciyi blizko 6 500 gromadyan z 46 krayin bulo evakujovano na ohoplenij zavorushennyami ostriv dostavleno ponad 8 mln tonn prodovolstva Posadka vinishuvacha F 4B Phantom II na bort avianoscya Midvej Vijna u V yetnami 1965 Vijna u V yetnami Dokladnishe Vijna u V yetnami Z kincya 1950 h rokiv amerikanski zbrojni sili opinilis use bilshe vtyagnutimi u dovgotrivalij konflikt sho bushuvav na terenah kolishnoyi francuzkoyi koloniyi Indokitayu yakij trivav dlya nih do 1975 roku Zatyaguvannya amerikanskih vijskovih u cyu vijnu narostalo povilno j vreshti resht peretvorilos na povnomasshtabne vtruchannya regulyarnih zbrojnih formuvan u zatyati boyi na teritoriyi vsogo Pivdennogo V yetnamu susidnih zemlyah Kambodzhi ta Laosu a takozh bombarduvannya Pivnichnogo V yetnamu strategichnoyu aviaciyeyu Soldati 1 yi kavalerijskoyi diviziyi SShA obshukuyut budinok u pivdennov yetnamskomu seli Operaciya Irving Bindin zhovten 1966 Amerikanski vijskovi radniki pribuli naprikinci 1950 h rokiv z metoyu nadannya konsultativnoyi dopomogi armiyi Pivdennogo V yetnamu sho zmagalas z povstancyami komunistichnogo V yetkonga Z 1964 roku zbrojni sili SShA pristupili do pryamogo vtruchannya svoyih regulyarnih vijsk u bojovi diyi pislya togo yak Prezident krayini L Dzhonson otrimav vid Kongresu dozvil na zastosuvannya amerikanskih vijsk za naslidkami Tonkinskoyi rezolyuciyi Na boci Spoluchenih Shtativ krim pivdenno v yetnamskoyi armiyi vistupili yiyi soyuzniki v Tihookeanskomu regioni Pivdenna Koreya Tayiland Avstraliya Nova Zelandiya ta Filippini Koaliciya sil bilasya proti regulyarnih zbrojnih sil Pivnichnogo V yetnamu ta Nacionalnogo frontu Vizvolennya V yetkongu sho diyav na Pivdni rozdilenoyi krayini V yetnamski komunisti ta yihni pribichniki otrimuvali kolosalnu dopomogu zokrema vijskovoyu tehnikoyu ozbroyennyam ta majnom vid Radyanskogo Soyuzu j Kitayu V takij sposib vijna u Pivdenno Shidnij Aziyi peretvorilas na chergovu proksi vijnu mizh dvoma sistemami General Vilyam Vestmorlend 1914 2005 Za ves chas vijni strategiya zastosuvannya svoyih zbrojnih sil zminyuvalas neodnorazovo Kampaniya strategichnogo bombarduvannya teritoriyi Pivnichnogo V yetnamu perebuvala pid zhorstkim kontrolem Bilogo domu z politichnih obstavin i do 1972 roku uryad SShA koncentruvav zavdannya udariv po vazhlivih ob yektah shlyahah postachan ta bazah unikayuchi urazhen velikih mist u pershu chergu Hanoya ta Hajfona Bagato udariv zavdavalos po tak zvanij stezhci Ho Shi Mina Vodnochas kerivnictvo suhoputnih vijsk v osobi generala V Vestmorelenda napolyagalo na totalnomu znishenni nazemnogo protivnika j popri velichezni vtrati z boku amerikanciv velo bojovi diyi po vsij teritoriyi yaku kontrolyuvav Sajgon Postupovo stavlennya peresichnih amerikanskih gromadyan rizko zminilos i v krayini pochali narostati protestni nastroyi sho vse bilshe rozpalyuvalis na foni vazhkih vtrat u chuzhij ta dalekij krayini Operaciya Dzhankshen siti Vijna u V yetnami 1967 Oficijna poziciya Spoluchenih Shtativ polyagala v tomu sho cya vijna ye strimuvannyam rozpovzannya komunizmu u Pivdennij Aziyi odnak vijska sho bilisya na v yetnamskij zemli z kozhnim rokom stavali use bilshe nezadovolenimi rezultatami boyiv U pershu chergu taktika dij suprotivnikiv vidriznyalas kardinalno amerikanci niyak ne mogli rozbiti voroga u virishalnih bitvah do togo zh yih dratuvala nekompetentnist ta prodazhnist vijskovikiv Pivdennogo V yetnamu Tetska bitva v 1968 roci hocha j stala odniyeyu z virishalnih bitv u vijni razom z cim stala povorotnim punktom u psihologichnomu sprijnyatti vijni sho tochilas daleko vid ridnih kordoniv za nevidomu ideyu ta nezrozumili dlya prostih amerikanskih soldativ cili General Krejton Abrams 1914 1974 Prezident R Nikson namagayuchis dosyagti rozryadki u napruzhenih stosunkah z SRSR ta Kitayem postupovo perejshov do politiki v yetnamizaciyi postupovomu vidhodi vid pryamoyi uchasti amerikanskih vijskovih u bojovih diyah ta zabezpechenni yihnih v yetnamskih soyuznikiv usim neobhidnim dlya peremogi Nareshti sotni tisyach poranenimi zniklimi bezvisti ta polonenimi u 1973 roci amerikanci z ganboyu viveli svoyi vijska z V yetnamu Cherez dva roki rezhim Pivdennogo V yetnamu i krayina pislya tridcyati rokiv bezperervnoyi vijni bula ob yednana pid vladoyu Ho Shi Mina Amerikanska armiya zaznala najpotuzhnishoyi porazki za usi roki svogo isnuvannya Z pochatku 1970 h rokiv Zbrojni sili SShA rozpochali masshtabnu reformu svogo vijska kotra zminila yiyi fundamentalno ta zaklala povnosilu osnovu dlya majbutnogo rozvitku na nastupni desyatirichchya armiyi novogo zrazka 1970 1980 ti Boyazn amerikanskoyi eliti narazitsya na zbrojnij konflikt yakij pereroste dlya krayini na chergovij V yetnam stala paradigmoyu zovnishnoyi politiki Spoluchenih Shtativ u 1970 1980 ti roki Sered usih verstv amerikanskogo naselennya zrostala nedovira do armiyi vijskova sluzhba stala nadzvichajno nepopulyarnoyu j v 1973 roci na foni glibokih reform Prezident Nikson skasuvav zakonodavchu bazu pro zagalnij vijskovij obov yazok usih gromadyan Ameriki Zbrojni sili SShA cilkom perejshli na komplektuvannya svoyih lav za rahunok dobrovolciv Desantuvannya rejndzheriv 75 go polku na Grenadu Operaciya Neobhidna lyutist 25 zhovtnya 1983 Vtorgnennya SShA v Grenadu Dokladnishe Vtorgnennya SShA v Grenadu U zhovtni 1983 roku na ostrovi Grenada u Karibskomu mori spalahnuli bezladi j pid zagrozoyu opinilis zhittya bagatoh amerikanskih gromadyan sho pracyuvali abo vidpochivali na ostrovi Susidni z Grenadoyu krayini zaprosili Spolucheni Shtati pro vtruchannya iz zastosuvannyam zbrojnogo komponentu Nashvidku ruku vlashtovane vtorgnennya amerikanskogo ugrupovannya do skladu yakogo vhodili ponad 1 000 osib najboyezdatnishih pidrozdiliv desantnikiv morskih pihotinciv rejndzheriv ta shojno stvorenih sil specialnih operacij provelo operaciyu Neobhidna lyutist Desantne ugrupovannya shvidko opanuvalo usi klyuchovi ob yekti na ostrovi vzyalo pid svij kontrol bezpekovu situaciyu ta zahopilo dekilka soten vijskovih i civilnih sered yakih buli kubinci Amerikanskij linkor Nyu Dzhersi vede vogon z garmat golovnogo kalibru 406 mm Mark 7 16 50 po poziciyah islamistiv u Bejruti 9 sichnya 1984 Blizkij Shid Dokladnishe Pidriv mirotvorciv u kazarmah Bejrutu ta U zhovtni zh togo zh roku vidgomin inshogo zbrojnogo konfliktu sho tochivsya z lita 1982 roku na Blizkomu Shodi vdariv po amerikanskih vijskovih sho razom z italijcyami ta francuzami diyali na osnovi rezolyuciyi OON v Livani 23 zhovtnya islamskij terorist smertnik na nachinenij 6 tonnami trotilu vantazhnij mashini prorvavsya kriz ogorozhu vijskovoyi bazi v Bejruti pidirvavsya na poblizu kazarmi z morskoyu pihotoyu vbivshi 241 amerikanskogo voyaka Dekilkoma sekundami piznishe she odin smertnik pidirvav sebe bilya francuzkih kazarm znishivshi 58 francuzkih soldativ Cya katastrofa sprovokuvala zaluchennya flotu SShA do aktivnih dij zavdavannyu udariv po poziciyah islamistiv Ale pid tiskom amerikanskih politichnih kil Ronald Rejgan viddav nakaz na vivedennya u lyutomu 1984 roku morskoyi pihoti z Livanu Zlit litaka dalnogo radiolokacijnogo stezhennya E 2C Gokaj z palubi avianoscya Amerika Operaciya Kanjon Eldorado 17 kvitnya 1986 Liviya Dokladnishe Operaciya Kanjon Eldorado U kvitni 1986 roku amerikanski zbrojni sili proveli spilnu mizhvidovu vijskovu operaciyu pid kodovoyu nazvoyu Kanjon Eldorado Golovnoyu metoyu operaciyi bulo zavdannya povitryanogo udaru 15 kvitnya 1986 roku po poziciyah livijskih zbrojnih sil ta vazhlivih ob yektah Dzhamahiriyi yak pomsta na vlashtovanij Kaddafi yakij prizviv do zagibeli 45 amerikanskih oficeriv i soldativ i she 15 civilnih osib na diskoteci Vtorgnennya SShA v Panamu Dokladnishe Vtorgnennya SShA v Panamu 20 grudnya 1989 roku rozpochali vijskove vtorgnennya zi svoyih baz roztashovanih u zoni Panamskogo kanalu z metoyu povalennya odnogo z ochilnikiv narkotorgovli v regioni faktichnogo diktatora Panami generala M Nor yegi Amerikanske ugrupovannya shvidko podolalo neznachnij opir panamskih zbrojnih sil ta uzyalo situaciyu v krayini pid svij kontrol 3 sichnya 1990 roku M Nor yega buv zahoplenij ta nezabarom vidpravlenij do Spoluchenih Shtativ dlya diznannya ta podalshogo uv yaznennya v amerikanskij tyurmi V Panami do vladi prijshov demokratichnij uryad Zakinchennya Holodnoyi vijni Naprikinci 1980 h pochatku 1990 h rokiv svit zaznav kardinalnih zmin Kolishni neprimirenni vorogi SShA ta SRSR postupovo perejshli do novogo formatu stosunkiv politichna napruzhenist sho mogla privesti do yadernogo konfliktu ta zagibeli usogo lyudstva postupovo spala Mir stav nabagato bezpechnishe Odnak spokij ta stabilnist zapanuvali daleko ne v usih regionah svitu Amerikanski vinishuvachi F 15E na aerodromi aviabazi Sejmur Dzhonson u Pivnichnij Karolini Operaciya Shit pusteli 1991Vijna v Perskij zatociDokladnishe Vijna v Perskij zatoci Operaciya Shit pusteli ta Operaciya Burya v pusteli Litom 1990 roku cherez mizhderzhavni protirichchya mizh Irakom ta Kuvejtom situaciya na Blizkomu Shodi v chergovij raz rizko zagostrilas a 2 serpnya irakska armiya vderlas u susidnyu krayinu ta zgodom ogolosila yiyi svoyeyu provinciyeyu OON negajno naklalo ekonomichni sankciyi na Irak a SShA progolosili hrestovij pohid proti Saddama yakij grubo porushiv mizhnarodni zakoni ta domovlenosti Pid gaslom vizvolennya Kuvejtu vid okupaciyi zibralas velichezna armiya koaliciyi sho vklyuchala sili ta zasobi vid 34 krayin svitu yaki pidtrimali amerikanciv U sichni 1991 rozpochalas operaciyi Burya v pusteli velika bitva koalicijnih sil proti saddamivskih vijsk Amerikanski morski pihotinci sho bilis u vijni v Iraku 1991 Uspishno provedena soyuznikami nazemna operaciya zmusila irakski okupacijni sili vidstupiti z Kuvejtu yaki v podalshomu buli rozgromleni perevazhayuchimi silami Suhoputni vijska SShA ne vtorgalis daleko vglib voroga Osnovni boyi nosili povitryanij ta nazemnij harakter sho tochilis v Iraku Kuvejti ta prikordonnih oblastyah Saudivskoyi Araviyi Po vazhlivih ob yektah ta cilyah v glibini Iraku diyala soyuzna aviaciya ta krilati raketi U svoyu chergu Saddam zdijsnyuvav raketni obstrili Izrayilyu ta Saudivskoyi Araviyi Veliku rol u boyah zigrali sili specialnih operacij v osoblivosti amerikanski ta britanski Soyuznim vijskam vdalosya zavdati nishivnoyi porazki protivnikovi cinoyu minimalnih vlasnih vtrat SShA mali zagiblimi ta takimi sho vvazhalis zniklimi bezvisti menshe 300 osib odnak tak zvanij sindrom vijni v Perskij zatoci sprichiniv kolosalnih psihologichnih vtrat sered vijskovosluzhbovciv armiyi SShA Vzhe pislya povernennya na batkivshinu majzhe 180 000 amerikanskih vijskovih bulo viznano postijno nediyezdatnimi vnaslidok voyennih dij na Blizkomu Shodi Naperedodni vijni bagato vijskovih ekspertiv prognozuvalo sho bojovi diyi v Iraku sprichinyat veliki lyudski vtrati zbrojnim silam SShA ta yihnim soyuznikam a napruga tankovih bitv u pustelyah Mesopotamiyi sporidnyuvatime bitvam chasiv Drugoyi svitovoyi u Pivdennij Africi General Norman Shvarckopf 1934 2012 Dehto z vijskovih analitikiv vvazhav sho po zavershennyu pivstolittya proksi vijn pozbavlennya vid postijnogo ostrahu shodo mozhlivosti yadernoyi abo konvencijnoyi vijni v Yevropi mizh zbrojnimi silami NATO ta Varshavskogo dogovoru zbrojnij konflikt u Perskij zatoci dast vidpovid yaka filosofiya lyazhe v osnovu podalshoyi vijskovoyi strategiyi na najblizhchi desyatirichchya Znishenij irakskij tank T 55 poblizu kuvejtskogo kordonu Vijna v Perskij zatoci 1991 Irakski zbrojni sili zagartovani 8 richnoyu vijnoyu z Iranom osnasheni najsuchasnishimi zrazkami nazemnoyi ta povitryanoyi tehniki stanovili serjoznu silu ta buli zagrozlivim protivnikom dlya Koalicijnih sil Amerikanski zbrojni sili ne mali dostatnogo ta svizhogo dosvidu vedennya nazemnih operacij strategichnogo abo navit operativnogo rozmahu z chasiv vivedennya z V yetnamu Use nabute za ci 20 rokiv doktrini ozbroyennya osnashennya ta tehnologiyi i v cilomu paradigma voyennih dij amerikanskoyu storonoyu ne testuvalas na polyah bitv Odnak v cilomu bitva iz samogo pochatku bula asimetrichnoyu Bezzaperechno tehnologichne perevaga SShA nad protivnikom bula kolosalnoyu ta kritichno vazhlivoyu u vijni ale ne slid zabuvati sho shvidkist i riven katastrofi z yakimi irakska armiya ruhnula pid udarami amerikanskih vijsk buli vrazhayuchimi Nemalovazhnim stalo te sho irakske vishe vijskove kerivnictvo prodemonstruvalo vkraj nizki zdibnosti v upravlinni svoyimi vijskami slabkij moralnij duh armiyi stav naslidkom ganebnogo ta nekompetentnogo kerivnictva z boku generalitetu 17 sichnya 1991 roku zavdavshi nishivnogo udaru po sistemi punktiv upravlinnya ta ob yektah i zasobah protipovitryanoyi oboroni koalicijni vijska opanuvali povitrya Za kilka lichenih dniv irakski povitryani sili buli majzhe povnistyu znisheni j pripinili isnuvannya za vinyatkom dekilkoh desyatkiv litakiv sho vtekli do Iranu de buli internovani Vinishuvach F 14 Tomket letit ponad Vijna v Perskij zatoci 1 lyutogo 1991 Prigolomshliva perevaga amerikanciv u visokih tehnologiyah yak to litaki stels priladi infrachervonogo viprominyuvannya shvidko peretvorili vijnu v povitri na strilbu v tiri Odnochasno na zemli bud yaku odinicyu bronetehniki yak tilki dvigun pochinav viprominyuvati teplo negajno viyavlyala ta atakuvalai shturmova aviaciya SShA Nazemni stanciyi protipovitryanoyi oboroni shvidko znishuvalis udarami z povitrya litakami en osnashenimi protiradiolokacijnimi raketami Za shist tizhniv usya irakska aviaciya zaznala nishivnogo rozgromu usi yiyi litaki ta vertoloti buli zbiti a suhoputni vijska lishilis bez prikrittya 24 lyutogo 1991 roku z pochatkom nazemnoyi fazi operaciyi Burya v pusteli irakska armiya vzhe praktichno ne chinila opir bagato z yiyi formuvan poprostu kapitulyuvali pered nevelikimi silami protivnika Za 100 godin Koaliciya vizvolila Kuvejt ta zahopila pid svij kontrol bilshist pivdennogo Iraku Prezident SShA Dzh Bush viddav nakaz pro pripinennya vognyu ta pochatok peregovoriv z uryadom S Hussejna pro zavershennya bojovih dij i mirnu ugodu Pislya pochatku peregovoriv amerikanski britanski ta francuzki vijska ogolosili u pivnichnij ta pivdennij chastinah krayini zoni zaboroneni dlya polotiv vijskovoyi aviaciyi Razom z cim irakski litaki chasto porushuvali ci vimogi ta vidpovidno zaznavali atak soyuznih Povitryanih sil Zoni zaboroneni dlya polotiv proisnuvali do novogo konfliktu yakij spalahnuv u 2003 roci Vid na Mogadisho z povitrya na tli gelikoptera UH 1 Irokez Korpusu morskoyi pihoti SShA 1 grudnya 1992Gromadyanska vijna v SomaliDokladnishe Gromadyanska vijna v Somali Misiya OON u Somali II Operaciya Vidrodzhennya nadiyi Bitva v Mogadisho ta U 1992 roci vijska OON rozpochali mirotvorchu operaciyu v Somali de spalahnula gromadyanska vijna sho prizvela do kolosalnih vtrat sered civilnogo naselennya Amerikanski vijska uvijshli do skladu mirotvorchogo komponentu z riznih krayin svitu prote cherez gostre zagostrennya obstanovki v regioni u 1993 roci vveli na posilennya svoyi specpidrozdili Delta i rejndzheriv dlya provedennya specialnih operacij Odnim z golovnih zavdan sil specialnih operacij bulo zahoplennya Mohameda Faraha Ajdida odnogo z somalijskih polovih komandiriv vijska yakogo skoyili vbivstvo 24 pakistanskih mirotvorciv U zhovtni 1993 roku v hodi operaciyi Gotichnij zmij u centri Mogadisho amerikanski specpidrozdili zuhvalim nalotom sprobuvali zahopiti dekilkoh klyuchovih figur v organizaciyi Ajdida Vnaslidok boyu sho peretvorivsya na velicheznu bitvu amerikanci vtratili 18 svoyih soldativ she dekilka desyatkiv distali poranen I hocha somalijski povstanci vtratili vid 1 000 do 1 500 osib u hodi bojovisha demonstraciya telebachennyam SShA kadriv de tilo zagiblogo amerikanskogo voyaka tyagayut skriz natovp po vulicyah ohoplenogo vijnoyu mista prizvelo do velikogo oburennya amerikanskoyi spilnoti Incident nabuv takogo negativnogo nagolosu sho prezident B Klinton nezabarom viddav nakaz na vivedennya svoyih vijsk z krayini Bilsh togo cya podiya vplinula na paradigmu povedinki amerikanciv na svoyu uchast u mirotvorchih operaciyah u podalshomu Masshtabi uchasti zbrojnih sil SShA v operaciyah takogo planu rizko skorotilisya j uryad krayini duzhe neohoche divivsya na diyalnist svoyih pidrozdiliv u misiyah OON Podiyi zhovtnya 1993 roku znajshli vidobrazhennya u a takozh v odnojmennomu filmi R Skotta sho vijshov na veliki ekrani u 2001 roci Operaciya Pidtrimka demokratiyi Dokladnishe Operaciya Pidtrimka demokratiyi 19 veresnya 1994 roku amerikanskij vijskovij komponent zdijsniv intervenciyu do ostrivnoyi respubliki Gayiti namagayuchis vidnoviti vladu zakonno obranogo prezidenta Zhana Bertrana Aristida yakogo skinula hunta Diyi amerikanskih vijsk buli sankcionovani vid 31 lipnya 1994 roku Amerikanski vertoloti UH 60 Blek Hok i AH 64 Apach prizemlyayutsya na aerodrom u Kosovo Kosovska vijna 1999Yugoslavski vijniDokladnishe Yugoslavski vijni Sili vtilennya NATO Mizhnarodni sili z pidtrimki miru v Kosovi Bosnijska vijna ta Sili stabilizaciyi NATO U seredini 1990 h rokiv amerikanski zbrojni sili buli aktivno zalucheni do zbrojnogo konfliktu na Balkanah koli povalilas Yugoslavska Federaciya SShA brali uchast u silah NATO sho diyali v Bosniyi ta Gercegovini v ramkah operaciyi Ob yednani zusillya Z 24 bereznya po 9 chervnya 1999 roku aviaciya Spoluchenih Shtativ zaluchalas do bombarduvannya Yugoslaviyi na foni Kosovskoyi vijni a zgodom amerikanska armiya uvijshla do bagatonacionalnih sil KFOR sho uzyali pid svij kontrol situaciyu v kolishnij serbskij provinciyi Kosovo Karta uchasti zbrojnih sil SShA U Globalnij vijni proti terorizmuGlobalna vijna z terorizmomDokladnishe Vijna proti terorizmu Teroristichnij akt 11 veresnya 2001 roku Rejs 11 American Airlines 11 veresnya 2001 Vsesvitnij torgovij centr ta Operaciya Neskorena svoboda Teroristichnij akt 11 veresnya 2001 roku kardinalno zminiv geopolitichnu situaciyu u sviti j osoblivo stavlennya SShA do borotbi z terorizmom Uryad krayini ogolosiv vijnu teroru j za pidtrimki bagatoh derzhav svitu rozpochav nizku antiteroristichnih operacij v globalnomu masshtabi Amerikanski vijskovi diyali na Blizkomu Shodi na Filippinah u Pivdennij Americi na Afrikanskomu rozi u Zahidnij Sahari ta she v bagatoh regionah namagayuchis nejtralizuvati mizhnarodni teroristichni grupi ta ruhi perevazhno islamskih ekstremistiv zokrema Al Kayidi a takozh likviduvati zagrozu z boku krayin izgoyiv sho sponsoruvali ta pidtrimuvali taki teroristichni oseredki Vijna v Afganistani Dokladnishe Gromadyanska vijna v Afganistani Vtorgnennya SShA do Afganistanu 2001 ta Vijna v Afganistani 2001 2021 Pershoyu ta najmasshtabnishoyu vijskovoyu operaciyu yaku rozpochali amerikanski zbrojni sili vidrazu pislya tragediyi 11 veresnya stalo vijskove vtorgnennya do Afganistanu Koaliciya krayin na choli z SShA rozpochalo vijskovu operaciyu z povalennya rezhimu Talibanu sho keruvav radikalnoyu krayinoyu ta likvidaciyi merezhi polovih i navchalnih taboriv pov yazanih z Al Kayidoyu Hid vedennya operaciyi Nepohitna svoboda navich prodemonstruvav zrostayuchu rol sil specialnih operacij yak najvazhlivishogo instrumentu vedennya voyennih dij v umovah sogodennya Operatori specoperacij armiyi ta bojovi kontroleri na konyah z afganskimi modzhahedami Pivnichnogo Alyansu 12 listopada 2001 Filippini Dokladnishe Operaciya Neskorena svoboda Filippini Islamskij vizvolnij front moro ta Konflikt Moro U sichni 2002 roku Spolucheni Shtati vidpravili ponad 1 200 voyiniv chiselnist yakih postupovo zrosla do 2 000 dlya pidtrimki filippinskih zbrojnih sil sho zmagalisya z odniyeyu z gilok Al Kayidi z ruhom Abu Sajyafa Bojovi ta specialni diyi rozgornulis perevazhno na teritoriyi filippinskih ostroviv Sulu de teroristi j yihni pribichniki koristuvalis pidtrimkoyu miscevogo musulmanskogo naselennya Pidrozdil amerikanskih desantnikiv 101 yi diviziyi vede bij z afganskimi modzhahedami Kunar 18 kvitnya 2011 Vijna v Iraku Dokladnishe Vijna v Iraku 2003 2011 Vtorgnennya koalicijnih sil do Iraku 2003 Mizhnarodni koalicijni sili v Iraku Operaciya Nepohitna rishuchist Vijskova operaciya proti Islamskoyi derzhavi ta Mizhnarodna vijskova operaciya na choli z SShA v Iraku 2014 2021 U berezni 2003 roku ob yednane koalicijne ugrupovannya soyuznih vijsk 250 000 amerikanskih 45 000 britanskih 2 000 avstralijskih ta 200 polskih voyiniv vtorglos do Iraku Z pivnochi ci sili pidtrimuvali ozbroyeni zagoni kurdskoyi miliciyi yaki nalichuvali ponad 50 000 voyakiv Bojovi diyi regulyarnih vijsk trivali protyagom troh tizhniv doki vlada S Husejna ta jogo partiyi Baas ne bula povalena Kolishnij diktator S Husejn buv zahoplenij u polon ta za virokom irakskogo sudu strachenij 30 grudnya 2006 roku Protyagom nastupnih rokiv okupacijni sili bagatoh krayin pid provodom SShA namagalis vregulyuvati bezpekovu situaciyu v Iraku i veli borotbu proti povstanskih formuvan riznih religijnih ta radikalnih techij nadayuchi mozhlivist obranomu narodom Iraku uryadu vstanoviti mir u cij krayini Hocha Prezident SShA Dzh Bush postijno stverdzhuvav sho vijna v Iraku ye osnovnim oseredkom borotbi v globalnij vijni z terorom voyenni diyi amerikanskoyi armiyi v Iraku zaznali kolosalnoyi kritiki z boku svitovoyi ta amerikanskoyi spilnoti Amerikanski tanki M1 Abrams u Bagdadi 2003 Pislya dev yati rokiv zapeklih boyiv u 2011 roci pislya togo yak amerikanski vijska vtratili majzhe 4 500 svoyih soldativ uryad SShA viviv ostanni vijskovi pidrozdili regulyarnih sil z krayini odnak zagalna bezpekova situaciya v Iraku zalishalas vkraj vibuhonebezpechnoyu Strategichnij bombarduvalnik B 2 Spirit pislya bombarduvannya livijskih pozicij 2011Gromadyanska vijna v LiviyiDokladnishe Persha gromadyanska vijna u Liviyi Operaciya Odisseya Svitanok Mizhnarodna vijskova operaciya v Liviyi Vtorgnennya SShA v Liviyu z 2015 ta Operaciya Unified Protector U 2011 roci v Livijskij Dzhamahiriyi spalahnula gromadyanska vijna riven zhorstokosti protistoyannya mizh povstancyami ta regulyarnimi silami diktatora M Kaddaffi nabuv nebuvalogo rozmahu Rada Bezpeki OON prijnyala rezolyuciyu 1973 yakoyu viznachalas zaborona prolotu aviaciyi nad krayinoyu SShA Velika Britaniya Franciya ta she dekilka krayin utvorili koalicijni sili dlya primushennya rezhimu M Kaddafi do miru 19 bereznya 2011 roku amerikanski ta britanski bojovi korabli zavdali pershogo udaru 114 raketami Tomagavk po vazhlivih ob yektah sistemi PPO livijskoyi armiyi U comu protistoyanni amerikanski zbrojni sili grali drugoryadnu rol zastosovuyuchi perevazhno vlasni logistichni spromozhnosti ta inshi dopomizhni funkciyi namagayuchis uniknuti glibokogo zanurennya u voyenni diyi Gromadyanska vijna v SiriyiDokladnishe Gromadyanska vijna v Siriyi Operaciya Nepohitna rishuchist Vijskova operaciya proti Islamskoyi derzhavi ta Mizhnarodna vijskova operaciya na choli z SShA v Siriyi z 2014 Div takozhVijskova istoriya Franciyi Vijskova istoriya Ukrayini Vijskova sprava maya Spisok krayin za vijskovimi vitratamiPrimitkiVinoski Odin z pershih shesti fregativ amerikanskogo flotu Sklad Velikogo Bilogo flotu pre drednouti Konnektikut Kanzas Vermont Luyiziana Dzhordzhiya Nyu Dzhersi Rod Ajlend Virdzhiniya Minnesota Men Missuri Ogajo Alabama Illinojs Kirsadzh Kentukki eskadreni minonosci Gopkins Styuart Gall Trakston Lourens Vippl Aret yuza dopomizhni vijskovi sudna Kalgoa Glasier Panter Yankton Relif Sklad Nyu Jork Vajoming Florida ta Delaver Za cinami 2015 roku 4 5 trln Dzherela Roland Perry Monash The Outsider Who Won a War 2007 Random House Sydney pp 349 352 Coffman The War to End All Wars 1998 World War 2 Otherground LLC and World War 2 info 2003 Arhiv originalu za 28 travnya 2006 Procitovano 20 chervnya 2006 The Times Picayune Associated Press 5 zhovtnya 2012 Arhiv originalu za 29 zhovtnya 2013 Procitovano 23 chervnya 2013 Arhiv originalu za 28 zhovtnya 2013 Procitovano 7 sichnya 2017 multpl Arhiv originalu za 17 grudnya 2016 Procitovano 7 sichnya 2017 Arhiv originalu za 26 sichnya 2017 Procitovano 8 lipnya 2017 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Vijskova istoriya SShA Website for Ways of War American Military History from the Colonial Era to the Twenty First Century 30 zhovtnya 2014 u Wayback Machine United States Military Campaigns Conflicts Expeditions and Wars 13 zhovtnya 2008 u Wayback Machine Military History wiki 4 zhovtnya 2018 u Wayback Machine A Continent Divided The U S Mexico War 5 listopada 2013 u Wayback Machine Instances of Use of United States Forces Abroad 1798 1993 10 veresnya 2010 u Wayback Machine LiteraturaAllison William T Jeffrey G Grey Janet G Valentine American Military History A Survey from Colonial Times to the Present 2nd ed 2012 416pp Bradford James C 2003 Atlas of American military history Oxford University Press ISBN 978 0 19 521661 5 Crocker III H W 2007 Don t Tread on Me A 400 Year History of America at War Random House Digital Inc ISBN 978 1 4000 5364 3 Lookingbill Brad D 2010 American Military History 2 grudnya 2021 u Wayback Machine John Wiley and Sons ISBN 978 1 4051 9052 7 Matloff Maurice 1996 American Military History 1775 1902 Da Capo Press ISBN 978 0 938289 70 8 Matloff 1996 American Military History 1902 1996 Da Capo Press ISBN 978 0 938289 71 5 Muehlbauer Matthew S and David J Ulbrich Ways of War American Military History from the Colonial Era to the Twenty First Century Routledge 2013 536pp U S Department of the Army 2001 The Writing of American Military History A Guide The Minerva Group Inc ISBN 978 0 89875 350 9