Та́ктика військова (дав.-гр. taktiká — мистецтво шикування військ, від дав.-гр. tásso — шикую війська) — наймасовіша галузь та найстаріша складова (як і стратегія) воєнного мистецтва, що охоплює теорію і практику підготування та ведення бою підрозділами, частинами, з'єднаннями.
Загальні положення
Теорія тактики досліджує закономірності, характер і зміст бою, розробляє способи його підготовки і ведення. Вона розробляє теоретично-фундаментальні положення основ, підготування та ведення бою, тактичні вимоги організації, озброєння і військової техніки з'єднань, частин і підрозділів та обладнання простору, в межах якого ведеться бій.
Практика тактики охоплює діяльність командирів, штабів і військ (сил) із підготування і ведення бою.
Тактика підпорядковується оперативному мистецтву і стратегії. Вона обслуговує їх та відпрацьовує такі способи дій, які відповідали б характеру сучасних операцій, забезпечували ефективне використання нових засобів боротьби і успішне виконання завдань, поставлених оперативним мистецтвом і стратегією.
Існує зворотний зв'язок та взаємна залежність між стратегією, оперативним мистецтвом і тактикою. Під впливом розвитку озброєння та військової техніки, удосконалення організаційно-штатної структури військ, змін у способах застосування підрозділів, частин та з'єднань на полі бою та рівню вишколу особового складу, тактика сама примушує вносити зміни в оперативне мистецтво та стратегію.
Теорія і практика підготовки і ведення бою ґрунтується на:
- принципах ведення бою;
- розвитку озброєння і техніки;
- досвіді застосування з'єднань, частин і підрозділів в ході ведення бойових дій і тактичних навчань;
- завданнях оперативного мистецтва.
Структурно тактика складається із загальної тактики, тактики родів військ і спеціальних військ.
На зміни в принципових положеннях тактики впливають соціальні й технічні процеси, що відбуваються на конкретному етапі розвитку суспільства, загалом, і зокрема конкретної держави, а також вимоги, що випливають із концептуальних основ воєнної доктрини, підготування і ведення військових операцій об'єднань (армійських корпусів, авіаційних корпусів та оперативних об'єднань ВМС), бойових статутів, всебічного аналізу бойового досвіду, керівних документів, які регламентують питання підготування та ведення боїв та інших документів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5sTHpBNE5qa3RRWFIwWVdOckxXOXVMWFJvWlMxM1lXeHNjeTF2WmkxaExXSmxjMmxsWjJWa0xYUnZkMjR0Y1RjMUxUVXdNSGcwTVRJdWFuQm5MekkxTUhCNExUQTROamt0UVhSMFlXTnJMVzl1TFhSb1pTMTNZV3hzY3kxdlppMWhMV0psYzJsbFoyVmtMWFJ2ZDI0dGNUYzFMVFV3TUhnME1USXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Тактика розвивається під впливом появи досконалішої й новішої зброї та військової техніки, і залежить від:
- стану теорії та практики підготування й ведення бою;
- стану готовності з'єднань, частин і підрозділів та їхніх управлінь;
- необхідної кількості та якості сучасної зброї;
- обладнання простору ведення бойових дій;
- наявності та готовності захисних і пересувних пунктів управління з'єднань, частин і підрозділів;
- відповідності організаційно-штатної структури з'єднань озброєнню, формам і способам ведення бою та підготуванню особового складу;
- поглядів військових фахівців на підготування і ведення бою;
- досвіду й уроків операцій об'єднань та бойового підготування.
Розвиток військової тактики пов'язаний із розвитком суспільства і поділяються на
- тактику рабовласницького ладу,
- тактику епохи феодалізму
- тактику епохи капіталізму та
- тактику сучасної епохи.
Головним фактором, що впливав на розвиток тактики, була поява нової і удосконаленішої зброї та військової техніки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZrTDBkeVpXVnJYMUJvWVd4aGJuZ3VhbkJuTHpJMU1IQjRMVWR5WldWclgxQm9ZV3hoYm5ndWFuQm4uanBn.jpg)
Зокрема зміни в тактиці та її розвиток пов'язані з досягнутим рівнем виробництва, який безпосередньо впливав на винаходи нових зразків зброї і бойової техніки, ступенем загального розвитку і станом морального духу військ, їхньої навченності, розвитком стратегії і оперативного мистецтва, організацією військ. Безпосередній вплив на тактику і способи бойових дій роблять люди і військова техніка. Саме тактика — частина військового мистецтва, що зазнає найбільших змін. На тактику впливають також стан і підготованість збройних сил противника, способи їхніх дій та інші чинники.
Нові тактичні прийоми, засновані на можливостях досконалішої військової техніки, знаходяться в постійній боротьбі зі старими способами ведення бою, які перестали або перестають відповідати умовам, що склалися, але зміцнилися в теорії і практиці.
Історія розвитку тактики
Тактика епохи рабовласницького ладу
Розвиток тактики йшов від простих способів дій військ на полі бою до складніших. Вже полководці старовини в ході підготування і ведення війн виробляли й удосконалювали прийоми ведення бою. На ранньому рівні розвитку рабовласницького суспільства бій зводився до прямолінійного руху і рукопашної сутички воїнів, озброєних холодною зброєю. Якісне поліпшення зброї, організації військ і навченість воїнів привело до появи досконаліших бойових порядків і відповідної зміни тактики. У давньогрецькій армії виникла фаланга — щільна і глибока (8—12 і більше шеренг) структура , яка завдавала сильного первинного удару, але була неповоротка і не здатна до маневру на полі бою. Грецький полководець Епамінонд у (371 до н. е.) поклав початок застосуванню головного тактичного принципу нерівномірного розподілу військ по фронту в цілях зосередження сил для завдання головного удару на вирішальному напрямку.
Подальший розвиток цей принцип отримав в армії Александра Македонського (IV ст. до н. е.), який уміло створював перевагу в силах для завдання головного удару, комбіновано використовуючи важку і легку кінноту і піхоту. Полководець Ганнібал в битві при Каннах (216 до н. е.) вперше завдав головного удару не на одному фланзі, як Епамінонд і Александр Македонський, а на двох, досягнувши оточення і майже повного знищення більшої за чисельністю римської армії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc0TDFKdmJXRnVYMnhsWjJsdmJsOWhkRjloZEhSaFkydGZNVEF1YW5Cbkx6STFNSEI0TFZKdmJXRnVYMnhsWjJsdmJsOWhkRjloZEhSaFkydGZNVEF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Найвищого розвитку при рабовласницькому ладі тактика досягла в армії Давнього Риму. Вже наприкінці IV ст. до н. е. римська армія перейшла від тактики малорухливої фаланги до маневренішої тактики маніпул. Легіон в бою розчленовувався по фронту і в глибину на 30 тактичних одиниць — маніпул (не враховуючи легкоозброєних воїнів), які могли маневрувати і взаємодіяти між собою. У кінці II — на початку I ст. до н. е. маніпулярна тактика була замінена когортною.
Когорта, що складалася з 3 маніпул, стала сильнішою тактичною одиницею, хоча дещо менш маневреною, ніж маніпула. Значну роль у польовій битві стали грати полегшені метальні машини (балісти і катапульти). Подальше удосконалення когортна тактика набула за Гая Юлія Цезаря, який майстерно застосовував різні види маневру і шикування бойових порядків.
Римський військовий теоретик Вегецій (кінець IV ст.) узагальнив досвід римської армії і розробив всілякі бойові порядки і різні способи ведення бою.
Тактика епохи феодального ладу
В епоху феодалізму аж до завершення перевороту у військовій справі (XVI ст.), викликаного розвитком вогнепальної зброї, теорія і практика тактики розвивалися повільно. У період формування і перемоги капіталістичного ладу розвинулася лінійна тактика, пов'язана з оснащенням армій вогнепальною зброєю, зокрема артилерією, і підвищенням ролі вогню в бою, а також із комплектуванням армій найманими солдатами, не здібними до самостійних ініціативних дій.
За цією тактичною схемою війська розташовувалися для ведення бою в лінії; результат битви вирішувався фронтальним зіткненням і потужністю рушничного й артилерійського вогню. Лінійну тактику характеризували шаблонність і повільність дій військ.
Глибокі зміни в тактиці сталися під час Великої французької революції і національно-визвольних воєн кінця XVIII — початку XIX століть, які привели до створення в країнах Західної Європи масових армій на основі загальної військової повинності й удосконалення озброєння. До кінця XVIII ст. лінійна тактика вичерпала свої можливості; французькі, російські, німецькі й інші армії перейшли до нової тактики, заснованої на поєднанні колон і розсипних строїв. Ця тактика характеризувалася активністю, рішучістю дій і маневреністю військ, ініціативою начальників, взаємодією родів військ, розчленовуванням бойових порядків по фронту і в глибину. Війська в розсипному строю передували бою нанесенням противникові вогневого ураження, а війська, побудовані в батальйонні колони, завдавали вирішального удару. У вдосконалення нових способів ведення військових дій в кінці XVIII — початку XIX ст. великий внесок зробили Наполеон I, що масово використовував артилерію і кінноту, Суворов О. В. та Кутузов М. І., тактика військ яких характеризувалася рішучим наступом і наполегливою обороною, широким застосуванням маневру військами, завданням одночасних і послідовних ударів, невідступним переслідуванням ворога.
Тактика епохи капіталізму
Подальший розвиток тактики пов'язаний із впровадженням у війська з 2-й половині XIX ст. нарізної зброї, що володіла в порівнянні з гладкоствольною більшою далекобійністю, скорострільністю і влучністю. Досвід бойових дій показав, що застосування колон на полі бою стало неможливим, оскільки вони несли великі втрати від прицільного артилерійсько-стрілецького вогню ще на етапі зближення з противником. Тому, в ході Кримської (1853—1856), франко-пруської (1870—1871), російсько-турецької (1877—1878) воєн здебільшого завершився перехід до стрілецьких ланцюжків. У наступі піхота стала застосовувати перебігання, переповзання і самоокопування, поєднувати вогонь, маневр і удар. В обороні, з метою підвищення її стійкості, стали широко застосовувати інженерне обладнання місцевості, отримала значний розвиток польова і довготривала оборона, особливо під час Російсько-японської війни 1904—1905 років.
У Першій світовій війні 1914—1918 рр. насичення армій швидкострільною артилерією, автоматичною зброєю, поява нових засобів боротьби (танки, авіація тощо) і різке збільшення чисельності армій створили передумови для подальшого розвитку тактики. Створення оборонних позицій, ешелонованих углиб, широке застосування траншей, ходів сполучення, інженерних загороджень і застосування різних видів зброї робили оборону усе міцнішою в порівнянні з силами і засобами сторони, що наступає, що зумовило перехід до позиційних форм збройної боротьби.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZoTDFKMWMzTnBZVzVmVkhKdmIzQnpYMDVIVFMxMk16RXRjRE0zT1M1cWNHY3ZNakl3Y0hndFVuVnpjMmxoYmw5VWNtOXZjSE5mVGtkTkxYWXpNUzF3TXpjNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Починаючи з 1915, головною проблемою тактики стає прорив позиційного фронту. З цією метою стали створювати декілька ешелонів стрілецьких лав — «хвиль», що слідували одна за одною на дистанції 50—75 м з інтервалами між бійцями 1 м, але при цьому війська, несучи великі втрати, все ж не могли прорвати ворожу оборону. Сторона, що наступала, намагалася руйнувати оборонні споруди противника і прокладати дорогу піхоті масованим вогнем артилерії.
З цією метою застосовувалася багатоденна артпідготовка, але й вона не забезпечувала придушення вогневих точок на всю глибину оборони противника. В 1918 році воюючі сторони остаточно відмовилися від застосування «хвиль» і ланцюжків і перейшли до групової тактики або тактики штурмових груп, такої, що була розчленовуванням стрілецьких ланцюжків на дрібні піхотні групи (відділення, взводи), посилені легкими кулеметами, рушничними гранатометами і вогнеметами, що дозволяло краще використовувати можливості піхоти.
Поява в 1916 танків і артилерії супроводу підсилила вогневу й ударну потужність військ, що наступають, і дозволила досягти значних успіхів у здійсненні тактичного прориву ешелонованої оборони противника. Наступ вели методично за принципами: артилерія руйнує, піхота займає. Піхота наступала на вузьких ділянках прориву: дивізія — близько 2 км, полк — 1000—1200 м, батальйон — 400—600 м. До кінця війни бій став загальновійськовим, оскільки в нім тактичні завдання вирішувалися спільними зусиллями піхоти, артилерії, танкових військ, інженерних військ — сформувалася тактика сухопутних військ.
Надалі тактика сухопутних військ розвивалася під час Громадянської війни в Росії 1918—1920 років, Українсько-польської війни 1918—1919 років, Греко-турецької війни 1919—1922 років тощо.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZtTDFacFkydGxjbk5mYldGamFHbHVaVjluZFc1ZmFXNWZkR2hsWDBKaGRIUnNaVjl2Wmw5UVlYTnpZMmhsYm1SaFpXeGxYeTFmVTJWd2RHVnRZbVZ5WHpFNU1UY3VhbkJuTHpJME9YQjRMVlpwWTJ0bGNuTmZiV0ZqYUdsdVpWOW5kVzVmYVc1ZmRHaGxYMEpoZEhSc1pWOXZabDlRWVhOelkyaGxibVJoWld4bFh5MWZVMlZ3ZEdWdFltVnlYekU1TVRjdWFuQm4uanBn.jpg)
Величезні простори, велика протяжність фронтів і відносно невелика щільність насичення їх військами зумовили необхідність застосування широкого маневру силами і засобами. Слабка оснащеність частин і з'єднань бойовою технікою заповнювалася швидкою зміною обстановки, активністю, ініціативою командирів і бійців, рішучим характером тактичних дій. Головними родами військ стали піхота і кіннота. Артилерія використовувалася, як правило, децентралізовано, широко застосовувалися бронепоїзди. Авіація головним чином вела розвідку. Основу тактики наступального бою складали удари по найслабших місцях — флангах і тилу противника, обхід і охоплення його угрупувань. Наступ вівся по окремих напрямах при відносно низькій тактичній щільності. Бойові порядки частин і з'єднань зазвичай будувалися в один ешелон, з виділенням резерву; стрілецькі роти атакували противника лавами. Кавалерія, застосовуючи атаку в кінному строю і широко використовуючи кулеметні тачанки, вела високоманеврені бої і була основним засобом розвитку наступу. Оборона створювалася осередками на загрозливих напрямах, велике значення надавали контратакам.
Тактика збройних сил ХХ століття
У період між 1-ю (1914—1918) і 2-ю (1939—1945) світовими війнами розвиток тактики у всіх арміях світу відбувався на основі моторизації та широкого впровадження у війська бойової техніки — нових систем артилерії, нових типів танків, автоматичної зброї та інших засобів збройної боротьби.
У середині 30-х рр. у Червоній Армії була розроблена теорія глибокого наступального бою, що була складовою частиною теорії глибокої операції.
Суть теорії глибокого бою полягала в завданні вражання противника вогнем артилерії й ударами авіації на всю тактичну глибину, у прориві його оборони потужним ешелоном прориву, що складався зі стрілецьких військ, танків безпосередньої підтримки, у розвитку успіху кавалерією, танками далекої дії, стрілецькими з'єднаннями у взаємодії з повітрянодесантними військами. Бій розглядався як загальновійськовий при вирішальній ролі піхоти і танків.
Теорія глибокого бою отримала визнання в більшості армій і успішно застосовувалася збройними силами у війнах середини XX століття.
Прийоми ведення загальновійськового бою знайшли відображення в статутах багатьох армій. До основних принципів тактики відносилося:
- глибоке ешелонування бойових порядків,
- масоване вогневе придушення оборони противника,
- спільна атака піхоти з танками,
- артилерійський супровід їхньої атаки,
- розвиток прориву танковими і моторизованими з'єднаннями,
- застосування повітряних десантів,
- створення глибокої протитанкової оборони,
- використання в обороні мінних загород,
- організація протиповітряної оборони тощо.
Всебічний розвиток тактика отримала за часів Другої світової війни. Війна підтвердила правильність раніше розроблених основних положень тактики і зажадала подальшого їхнього вдосконалення. Розвиток оборони відбувався шляхом її поглиблення, зосередження сил і засобів на головних напрямах, створення великих резервів, здатних здійснити маневр найзагрозливішими напрямами. Збільшувалася стійкість військ завдяки створенню протитанкових опорних пунктів, а згодом і протитанкових районів; широкого використання на деяких ділянках фронту набуло обладнання широко розгалуженої системи фортифікаційних споруд, передовсім траншей у ротних опорних пунктах та батальйонних районах оборони.
Поступово війська стали створювати, як мінімум, дві смуги оборони із застосуванням системи траншей. Тактична глибина оборони з 4—6 км збільшилася до 15—20 км. Ширина смуги оборони піхотних з'єднань зменшилася: для корпусу з 40—60 км до 10—35 км, для дивізії з 15—18 км до 6—14 км. Зросла тактична щільність: по стрілецьких батальйонах до 0,8—1,2, по артилерії до 30—40 гармат і мінометів, по танках до 2—5 одиниць на 1 км фронту.
Вдосконалювалася і тактика наступу. Якщо на початковому періоді війни в радянських військах у всіх частинах і з'єднаннях, до стрілецьких дивізій включно, для наступу створювався бойовий порядок в один ешелон, а в і практикувався стрілецький ланцюжок, то починаючи з 1943 року радянським військам довелося проривати суцільну глибоко ешелоновану оборону противника. Через це бойові порядки стрілецьких частин і з'єднань знову стали будувати в 2—3 ешелони (бойовий порядок стрілецьких рот — в один ешелон — залишився без зміни). Враховуючи безперервне посилення оборони противника, смуги наступу радянських військ в ході війни звужувалися. Так, наприклад, стрілецькі дивізії наступали в смузі: взимку 1941—1942 рр. — 7—14 км, восени 1942 р. — 4—5 км, влітку 1943 р. — 2—2,5 км, в 1944—1945 рр. — 1,5—2 км. Подальше зростання кількості зброї та бойової техніки дозволяло збільшити тактичну щільність, яка в третьому періоді війни становила на 1 км ділянки прориву: по піхоті 6—8 стрілецьких батальйонів, по артилерії 150—250 гармат і мінометів, по танках — 20—30 одиниць. Усе це давало можливість добитися на головних напрямах вирішальної переваги в силах і засобах.
Став проводитися артилерійський наступ. Просування піхоти і танків, що наступали, забезпечувалося діями інженерних військ при повній підтримці з повітря штурмовою та винищувальною авіацією.
Розроблені основні теоретичні положення і практичні рекомендації тактики успішно застосовувалися радянськими військами при прориві оборони противника і розвитку наступу у високих темпах, особливо в ході Білоруської операції 1944 р., Яссько-Кишинівської операції 1944 р., Вісло-Одерської операції 1945 р., Берлінської операції 1945 р. Практика тактичного підготування військ і ведення ними бойових дій в ході війни набувала теоретичного узагальнення в наказах, директивах і вказівках Верховного Головнокомандування і Генштабу, в статутах, настановах та військово-теоретичних працях.
Тактика англо-американських сухопутних військ у Другій світовій війні розвивалася шляхом вироблення найдоцільніших прийомів спільного використання в бою не лише родів сухопутних військ та авіації, а й військово-морського флоту. Великий досвід було набуто в організації масштабних морських і повітряно-десантних операцій за участю сухопутних військ і широкого використання танків-амфібій як засобів підтримки піхоти при боях за плацдарми.
У післявоєнний час впровадження у війська ракетно-ядерної зброї, що володіє величезними можливостями ураження, електроніки, різних видів новітньої звичайної зброї та бойової техніки, повна моторизація і механізація сухопутних військ незмірно збільшили їхні бойові можливості, змінили характер і способи ведення загальновійськового бою.
Засоби боротьби рішуче вплинули на зміну змісту загальновійськового бою. Вважалося, що в разі застосування ядерної зброї головний зміст загальновійськового бою складатимуть ядерні та вогневі удари у поєднанні з маневром і атаками військ. Зокрема, виникне необхідність застосовувати маневр військами та силами з метою використання результатів своїх ядерних і вогневих ударів для завершення розгрому противника або виведення військ з-під його ударів.
Висока приголомшлива потужність ядерної зброї, велика і точність влучення в ціль викликали необхідність роззосередження військ по фронту і в глибину, збільшення ширини смуг дій з'єднань і частин, зосередження сил і засобів на головному напрямку, перш за все шляхом маскування ядерної і звичайної зброї.
Масове надходження на озброєння мотострілецьких військ бойових машин піхоти і бронетранспортерів, самохідної артилерії та іншої бойової техніки дозволила різко збільшити темпи наступу. Мотострілецькі підрозділи отримали можливість вести атаку без спішування спільно з танками. Унаслідок насичення військ вертольотами, широкого застосування тактичних повітряних десантів, авіації, а також здійснення маневру військами повітрям, загальновійськовий бій набув наземно-повітряного характеру.
Тактика збройних сил XXI століття
Види тактики
Тактика сухопутних військ
Тактика сухопутних військ охоплює питання підготування і ведення загальновійськового бою, успіх якого досягається спільними зусиллями всіх родів сухопутних військ і спеціальних військ; визначає роль, місце і завдання кожного роду військ в бою та, виходячи з їхніх бойових властивостей і можливостей, встановлює порядок і способи їхнього бойового застосування.
Сучасна тактика наступу сухопутних військ полягає в надійному вогневому придушенні оборони противника на всю її глибину, переході в наступ з'єднань і частин, як правило, з ходу з районів, значно віддалених від переднього краю оборони противника; у здійсненні стрімких атак механізованих і танкових військ; швидкому прориві тактичної оборони противника і розвитку наступу в її глибині.
Велике насичення військ броньованою технікою і засобами механізації інженерних робіт істотно змінили тактику ведення оборонного бою сухопутних військ. Насиченість технікою дозволяє з'єднанням і частинам в короткі терміни організовувати глибокоешелоновану оборону, здатну протистояти масованим ударам сучасних засобів противника і меншими силами завдавати йому поразки. Велика роль при веденні бойових дій відводиться пересуванню військ, особливо маршем, а також залізницею, водними шляхами сполучення і повітрям.
Зі створенням нових засобів боротьби з'явилися нові види бойового забезпечення військ при веденні бойових дій: захист від зброї масового ураження, радіоелектронна боротьба тощо. Суттєво зросли вимоги до військ, до виховання особового складу, його виучки, дисципліни, морально-психологічної та фізичної підготовки. При цьому вирішальна роль у бою ще більшою мірою, ніж раніше, належить людині, що досконало володіє зброєю і бойовою технікою, всіма видами ведення бойових дій, що має високі морально-бойові якості.
Тактика військово-повітряних сил
Тактика військово-повітряних сил — складова частина військового мистецтва ВПС, що включає теорію і практику підготування і ведення бою авіаційним з'єднанням, частиною, підрозділом, одиночним літаком (вертольотом). Тактика ВПС зародилася на початку 20 століття разом з появою військової авіації. Під час Першої світової війни виокремилися розвідувальна, винищувальна, бомбардувальна авіація, визначилися їхні бойові завдання і набула розвитку тактика кожного роду авіації.
На початок Другої світової війни були розроблені способи і прийоми ведення одиночного і групового повітряного бою, організації та здійснення тактичної і вогневої взаємодії ВПС із сухопутними військами і ВМС, а також між родами авіації. Під час світової війни тактика ВПС набула всебічного розвитку. Була розроблена система наведення винищувачів на повітряні цілі.
Для управління авіацією широко використовувалися радіозасоби; аеродроми і пункти управління були наближені до районів бойових дій. Основою тактики винищувальної авіації став груповий повітряний бій. Найменшою вогневою одиницею була пара бойових літаків, що діяла, як правило, у складі авіаційної ланки. Бій одиночного літака (винищувача) був винятком.
Застосування радіолокації дозволило відмовитися в багатьох випадках від баражування () винищувачів у повітрі, заступивши його способом чергування на аеродромах. Боротьба з поодинокими літаками і дрібними групами літаків противника на його території велася способом «вільного полювання».
Штурмова авіація проводила атаку наземних (морських) цілей з пологого пікірування (під кутом 25—30°) і з бриючого польоту. Основою бойового порядку була пара літаків. Для збільшення тривалості дії на противника групи штурмовиків на полі бою застосовували чисельні атаки заданих цілей.
У тактиці бомбардувальної авіації характерним було застосування зосереджених ударів полковими і дивізійними групами бомбардувальників по великих об'єктах, а в складних метеорологічних умовах і вночі — ешелонованих ударів ескадрильями, ланками і поодинокими літаками. Новим явищем стало бомбардування з пікірування під кутом 50—60° з висот 2—3 тисячі метрів.
У тактиці розвідувальної авіації зросло значення повітряного фотографування. Літаки-розвідники прикривалися винищувачами.
У післявоєнний час переозброєння авіації реактивними літаками, різке збільшення швидкостей, висот польоту, поява потужнішої сучасної авіаційної зброї й техніки зумовили зміну тактики всіх родів авіації й тактики ВПС загалом. Літаки-ракетоносці набули можливості завдавати ударів по наземних і морських цілях, не заходячи в зону ППО об'єкта, що прикривається.
Розвідувальна авіація завдяки великим швидкостям і висотам польоту, наявності високоефективної фотоапаратури радіолокації дістала можливість одиночними літаками проникати у глибокий тил противника і виявляти будь-які, зокрема малорозмірні, об'єкти.
Найважливішим способом тактичних дій винищувачів стає перехоплення повітряних цілей на далеких підступах до об'єктів, що прикриваються, і їхнє знищення до моменту скидання ядерних боєприпасів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek01TDFWVFUxOUJiR0ZpWVcxaFh5VXlPRUpDTFRZd0pUSTVMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFWVTFOZlFXeGhZbUZ0WVY4bE1qaENRaTAyTUNVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Тактика військово-морських сил
Тактика військово-морських сил — складова частина військово-морського мистецтва, що містить теорію і практику підготування і ведення бою та інших видів бойових дій на морі з'єднаннями, частинами, підрозділами різних сил флоту. Тактика ВМС зародилася в давнину з появою , характерними межами тактики якого були:
- прагнення вести бій у тиху погоду і недалеко від берега,
- застосування зімкнутих лав та
- фронтального зіткнення кораблів, таранного удару, а пізніше (V—IV ст. до н. е.) і абордажу.
До XVI століття тактика військово-морських сил, незважаючи на появу вітрильних судів і озброєння їх артилерією, мало відрізнялася від тактики гребного флоту. У XVII столітті було завершено перехід від гребного флоту до вітрильного, такого, що володів більшою швидкістю ходу і дальністю плавання.
Глибокі зміни в морській тактиці викликав розвиток корабельної артилерії та використання її в морських битвах під час англо-голландських воєн 2-ї половини XVII століття як головної зброї. Тоді було встановлено класифікацію кораблів, які стали об'єднуватися в ескадри. Основу ударної потужності флотів становили лінійні кораблі. Прагнення максимально використовувати в морських битвах вогонь артилерії привело до розвитку лінійної тактики, яка в XVII—XVIII століттях панувала у всіх флотах. Головним її вмістом було ведення артилерійського бою ескадрами кораблів, які маневрували в лінії баталії (колонні кільватера) на контркурсах або на паралельних курсах. До середини XVIII століття через збільшення дальності стрільби, забійної та руйнівної сили ядра, виникла суперечність між можливостями корабельної артилерії і тактичною формою її використання — шаблонною лінійною тактикою.
На початку XIX століття вперше в практиці морського бою здійснюється поступовий перехід від шаблонів лінійної тактики та формування основи нових способів бойового використання парусного флоту — маневреної тактики. Її головною особливістю стало зближення сторін на дистанцію ефективного артилерійського вогню, створення переваги в силах або вогневій потужності проти частини сил противника, що досягалося охопленням голови колони його лінійних кораблів або розчленовуванням їхнього бойового порядку, оточенням і розгромом частини сил ворожого флоту, включаючи флагманський корабель.
Із переходом від вітрильного до парового флоту в 2-й половині XIX століття головні сили флотів стали становити крупні артилерійські кораблі-броненосці і броненосні крейсери. Основою тактики військово-морських сил став морський бій ескадр, що включали надводні кораблі різних класів. Як правило, бій у морі складався з трьох етапів:
- розвідки противника (крейсерами) і розгортання в бойовий порядок своїх броненосних сил;
- артилерійського бою головних сил;
- розвитку успіху міноносцями або забезпечення ними відходу (в разі невдачі).
Для охоплення голови ворожої ескадри зазвичай виокремлювався загін швидкохідних броненосних крейсерів. Сформувалася також тактика міноносців, мінних загороджувальників.
Розвиток тактики ВМС у Першу світову війну пов'язаний із глибокими змінами характеру морського бою, зумовленими застосуванням у ньому різних нових засобів боротьби, різким збільшенням чисельності кораблів і появою основної форми бойової діяльності ВМФ — операції. Поряд із боями крупних угрупувань надводних сил флоту великого поширення набули одиночні дії підводних човнів, протичовнових сил, сформувалися основи тактики різнорідних сил флотів.
Див. також
Література
- Тактика [ 29 квітня 2008 у Wayback Machine.] — М.: Воениздат, 1987.
- Миддельдорф Э. Русская кампания: тактика и вооружение [ 4 вересня 2010 у Wayback Machine.]. — СПб.: Полигон; М.: ACT, 2000.
- Савкин В. Е., Основные принципы оперативного искусства и тактики, М., 1972
Зовнішні джерела
- ТАКТИКА[недоступне посилання з червня 2019]
- Тактика Сухопутных Войск Советской Армии [ 4 квітня 2008 у Wayback Machine.]
- ТАКТИЧЕСКИЕ КАРТИ [ 16 квітня 2008 у Wayback Machine.]
- Тактика [ 29 квітня 2008 у Wayback Machine.]
- Тактика в БСЭ [ 15 листопада 2010 у Wayback Machine.]
- Крістофер Е. Ларсен, Тактика легкої піхоти для малих підрозділів [ 24 червня 2016 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Taktika Ta ktika vijskova dav gr taktika mistectvo shikuvannya vijsk vid dav gr tasso shikuyu vijska najmasovisha galuz ta najstarisha skladova yak i strategiya voyennogo mistectva sho ohoplyuye teoriyu i praktiku pidgotuvannya ta vedennya boyu pidrozdilami chastinami z yednannyami Zagalni polozhennyaTeoriya taktiki doslidzhuye zakonomirnosti harakter i zmist boyu rozroblyaye sposobi jogo pidgotovki i vedennya Vona rozroblyaye teoretichno fundamentalni polozhennya osnov pidgotuvannya ta vedennya boyu taktichni vimogi organizaciyi ozbroyennya i vijskovoyi tehniki z yednan chastin i pidrozdiliv ta obladnannya prostoru v mezhah yakogo vedetsya bij Praktika taktiki ohoplyuye diyalnist komandiriv shtabiv i vijsk sil iz pidgotuvannya i vedennya boyu Taktika pidporyadkovuyetsya operativnomu mistectvu i strategiyi Vona obslugovuye yih ta vidpracovuye taki sposobi dij yaki vidpovidali b harakteru suchasnih operacij zabezpechuvali efektivne vikoristannya novih zasobiv borotbi i uspishne vikonannya zavdan postavlenih operativnim mistectvom i strategiyeyu Isnuye zvorotnij zv yazok ta vzayemna zalezhnist mizh strategiyeyu operativnim mistectvom i taktikoyu Pid vplivom rozvitku ozbroyennya ta vijskovoyi tehniki udoskonalennya organizacijno shtatnoyi strukturi vijsk zmin u sposobah zastosuvannya pidrozdiliv chastin ta z yednan na poli boyu ta rivnyu vishkolu osobovogo skladu taktika sama primushuye vnositi zmini v operativne mistectvo ta strategiyu Teoriya i praktika pidgotovki i vedennya boyu gruntuyetsya na principah vedennya boyu rozvitku ozbroyennya i tehniki dosvidi zastosuvannya z yednan chastin i pidrozdiliv v hodi vedennya bojovih dij i taktichnih navchan zavdannyah operativnogo mistectva Strukturno taktika skladayetsya iz zagalnoyi taktiki taktiki rodiv vijsk i specialnih vijsk Na zmini v principovih polozhennyah taktiki vplivayut socialni j tehnichni procesi sho vidbuvayutsya na konkretnomu etapi rozvitku suspilstva zagalom i zokrema konkretnoyi derzhavi a takozh vimogi sho viplivayut iz konceptualnih osnov voyennoyi doktrini pidgotuvannya i vedennya vijskovih operacij ob yednan armijskih korpusiv aviacijnih korpusiv ta operativnih ob yednan VMS bojovih statutiv vsebichnogo analizu bojovogo dosvidu kerivnih dokumentiv yaki reglamentuyut pitannya pidgotuvannya ta vedennya boyiv ta inshih dokumentiv Obloga mista Taktika rozvivayetsya pid vplivom poyavi doskonalishoyi j novishoyi zbroyi ta vijskovoyi tehniki i zalezhit vid stanu teoriyi ta praktiki pidgotuvannya j vedennya boyu stanu gotovnosti z yednan chastin i pidrozdiliv ta yihnih upravlin neobhidnoyi kilkosti ta yakosti suchasnoyi zbroyi obladnannya prostoru vedennya bojovih dij nayavnosti ta gotovnosti zahisnih i peresuvnih punktiv upravlinnya z yednan chastin i pidrozdiliv vidpovidnosti organizacijno shtatnoyi strukturi z yednan ozbroyennyu formam i sposobam vedennya boyu ta pidgotuvannyu osobovogo skladu poglyadiv vijskovih fahivciv na pidgotuvannya i vedennya boyu dosvidu j urokiv operacij ob yednan ta bojovogo pidgotuvannya Rozvitok vijskovoyi taktiki pov yazanij iz rozvitkom suspilstva i podilyayutsya na taktiku rabovlasnickogo ladu taktiku epohi feodalizmu taktiku epohi kapitalizmu ta taktiku suchasnoyi epohi Golovnim faktorom sho vplivav na rozvitok taktiki bula poyava novoyi i udoskonalenishoyi zbroyi ta vijskovoyi tehniki Grecka falanga Zokrema zmini v taktici ta yiyi rozvitok pov yazani z dosyagnutim rivnem virobnictva yakij bezposeredno vplivav na vinahodi novih zrazkiv zbroyi i bojovoyi tehniki stupenem zagalnogo rozvitku i stanom moralnogo duhu vijsk yihnoyi navchennosti rozvitkom strategiyi i operativnogo mistectva organizaciyeyu vijsk Bezposerednij vpliv na taktiku i sposobi bojovih dij roblyat lyudi i vijskova tehnika Same taktika chastina vijskovogo mistectva sho zaznaye najbilshih zmin Na taktiku vplivayut takozh stan i pidgotovanist zbrojnih sil protivnika sposobi yihnih dij ta inshi chinniki Novi taktichni prijomi zasnovani na mozhlivostyah doskonalishoyi vijskovoyi tehniki znahodyatsya v postijnij borotbi zi starimi sposobami vedennya boyu yaki perestali abo perestayut vidpovidati umovam sho sklalisya ale zmicnilisya v teoriyi i praktici Istoriya rozvitku taktikiTaktika epohi rabovlasnickogo ladu Rozvitok taktiki jshov vid prostih sposobiv dij vijsk na poli boyu do skladnishih Vzhe polkovodci starovini v hodi pidgotuvannya i vedennya vijn viroblyali j udoskonalyuvali prijomi vedennya boyu Na rannomu rivni rozvitku rabovlasnickogo suspilstva bij zvodivsya do pryamolinijnogo ruhu i rukopashnoyi sutichki voyiniv ozbroyenih holodnoyu zbroyeyu Yakisne polipshennya zbroyi organizaciyi vijsk i navchenist voyiniv privelo do poyavi doskonalishih bojovih poryadkiv i vidpovidnoyi zmini taktiki U davnogreckij armiyi vinikla falanga shilna i gliboka 8 12 i bilshe shereng struktura yaka zavdavala silnogo pervinnogo udaru ale bula nepovorotka i ne zdatna do manevru na poli boyu Greckij polkovodec Epaminond u 371 do n e poklav pochatok zastosuvannyu golovnogo taktichnogo principu nerivnomirnogo rozpodilu vijsk po frontu v cilyah zoseredzhennya sil dlya zavdannya golovnogo udaru na virishalnomu napryamku Podalshij rozvitok cej princip otrimav v armiyi Aleksandra Makedonskogo IV st do n e yakij umilo stvoryuvav perevagu v silah dlya zavdannya golovnogo udaru kombinovano vikoristovuyuchi vazhku i legku kinnotu i pihotu Polkovodec Gannibal v bitvi pri Kannah 216 do n e vpershe zavdav golovnogo udaru ne na odnomu flanzi yak Epaminond i Aleksandr Makedonskij a na dvoh dosyagnuvshi otochennya i majzhe povnogo znishennya bilshoyi za chiselnistyu rimskoyi armiyi Rimska pihota suchasna rekonstrukciya Najvishogo rozvitku pri rabovlasnickomu ladi taktika dosyagla v armiyi Davnogo Rimu Vzhe naprikinci IV st do n e rimska armiya perejshla vid taktiki maloruhlivoyi falangi do manevrenishoyi taktiki manipul Legion v boyu rozchlenovuvavsya po frontu i v glibinu na 30 taktichnih odinic manipul ne vrahovuyuchi legkoozbroyenih voyiniv yaki mogli manevruvati i vzayemodiyati mizh soboyu U kinci II na pochatku I st do n e manipulyarna taktika bula zaminena kogortnoyu Kogorta sho skladalasya z 3 manipul stala silnishoyu taktichnoyu odiniceyu hocha desho mensh manevrenoyu nizh manipula Znachnu rol u polovij bitvi stali grati polegsheni metalni mashini balisti i katapulti Podalshe udoskonalennya kogortna taktika nabula za Gaya Yuliya Cezarya yakij majsterno zastosovuvav rizni vidi manevru i shikuvannya bojovih poryadkiv Rimskij vijskovij teoretik Vegecij kinec IV st uzagalniv dosvid rimskoyi armiyi i rozrobiv vsilyaki bojovi poryadki i rizni sposobi vedennya boyu Taktika epohi feodalnogo ladu V epohu feodalizmu azh do zavershennya perevorotu u vijskovij spravi XVI st viklikanogo rozvitkom vognepalnoyi zbroyi teoriya i praktika taktiki rozvivalisya povilno U period formuvannya i peremogi kapitalistichnogo ladu rozvinulasya linijna taktika pov yazana z osnashennyam armij vognepalnoyu zbroyeyu zokrema artileriyeyu i pidvishennyam roli vognyu v boyu a takozh iz komplektuvannyam armij najmanimi soldatami ne zdibnimi do samostijnih iniciativnih dij Za ciyeyu taktichnoyu shemoyu vijska roztashovuvalisya dlya vedennya boyu v liniyi rezultat bitvi virishuvavsya frontalnim zitknennyam i potuzhnistyu rushnichnogo j artilerijskogo vognyu Linijnu taktiku harakterizuvali shablonnist i povilnist dij vijsk Gliboki zmini v taktici stalisya pid chas Velikoyi francuzkoyi revolyuciyi i nacionalno vizvolnih voyen kincya XVIII pochatku XIX stolit yaki priveli do stvorennya v krayinah Zahidnoyi Yevropi masovih armij na osnovi zagalnoyi vijskovoyi povinnosti j udoskonalennya ozbroyennya Do kincya XVIII st linijna taktika vicherpala svoyi mozhlivosti francuzki rosijski nimecki j inshi armiyi perejshli do novoyi taktiki zasnovanoyi na poyednanni kolon i rozsipnih stroyiv Cya taktika harakterizuvalasya aktivnistyu rishuchistyu dij i manevrenistyu vijsk iniciativoyu nachalnikiv vzayemodiyeyu rodiv vijsk rozchlenovuvannyam bojovih poryadkiv po frontu i v glibinu Vijska v rozsipnomu stroyu pereduvali boyu nanesennyam protivnikovi vognevogo urazhennya a vijska pobudovani v bataljonni koloni zavdavali virishalnogo udaru U vdoskonalennya novih sposobiv vedennya vijskovih dij v kinci XVIII pochatku XIX st velikij vnesok zrobili Napoleon I sho masovo vikoristovuvav artileriyu i kinnotu Suvorov O V ta Kutuzov M I taktika vijsk yakih harakterizuvalasya rishuchim nastupom i napoleglivoyu oboronoyu shirokim zastosuvannyam manevru vijskami zavdannyam odnochasnih i poslidovnih udariv nevidstupnim peresliduvannyam voroga Taktika epohi kapitalizmu Podalshij rozvitok taktiki pov yazanij iz vprovadzhennyam u vijska z 2 j polovini XIX st nariznoyi zbroyi sho volodila v porivnyanni z gladkostvolnoyu bilshoyu dalekobijnistyu skorostrilnistyu i vluchnistyu Dosvid bojovih dij pokazav sho zastosuvannya kolon na poli boyu stalo nemozhlivim oskilki voni nesli veliki vtrati vid pricilnogo artilerijsko strileckogo vognyu she na etapi zblizhennya z protivnikom Tomu v hodi Krimskoyi 1853 1856 franko pruskoyi 1870 1871 rosijsko tureckoyi 1877 1878 voyen zdebilshogo zavershivsya perehid do strileckih lancyuzhkiv U nastupi pihota stala zastosovuvati perebigannya perepovzannya i samookopuvannya poyednuvati vogon manevr i udar V oboroni z metoyu pidvishennya yiyi stijkosti stali shiroko zastosovuvati inzhenerne obladnannya miscevosti otrimala znachnij rozvitok polova i dovgotrivala oborona osoblivo pid chas Rosijsko yaponskoyi vijni 1904 1905 rokiv U Pershij svitovij vijni 1914 1918 rr nasichennya armij shvidkostrilnoyu artileriyeyu avtomatichnoyu zbroyeyu poyava novih zasobiv borotbi tanki aviaciya tosho i rizke zbilshennya chiselnosti armij stvorili peredumovi dlya podalshogo rozvitku taktiki Stvorennya oboronnih pozicij eshelonovanih uglib shiroke zastosuvannya transhej hodiv spoluchennya inzhenernih zagorodzhen i zastosuvannya riznih vidiv zbroyi robili oboronu use micnishoyu v porivnyanni z silami i zasobami storoni sho nastupaye sho zumovilo perehid do pozicijnih form zbrojnoyi borotbi Soldati Rosijskoyi imperatorskoyi armiyi v transheyi pered atakoyu Persha svitova vijna Pochinayuchi z 1915 golovnoyu problemoyu taktiki staye proriv pozicijnogo frontu Z ciyeyu metoyu stali stvoryuvati dekilka esheloniv strileckih lav hvil sho sliduvali odna za odnoyu na distanciyi 50 75 m z intervalami mizh bijcyami 1 m ale pri comu vijska nesuchi veliki vtrati vse zh ne mogli prorvati vorozhu oboronu Storona sho nastupala namagalasya rujnuvati oboronni sporudi protivnika i prokladati dorogu pihoti masovanim vognem artileriyi Z ciyeyu metoyu zastosovuvalasya bagatodenna artpidgotovka ale j vona ne zabezpechuvala pridushennya vognevih tochok na vsyu glibinu oboroni protivnika V 1918 roci voyuyuchi storoni ostatochno vidmovilisya vid zastosuvannya hvil i lancyuzhkiv i perejshli do grupovoyi taktiki abo taktiki shturmovih grup takoyi sho bula rozchlenovuvannyam strileckih lancyuzhkiv na dribni pihotni grupi viddilennya vzvodi posileni legkimi kulemetami rushnichnimi granatometami i vognemetami sho dozvolyalo krashe vikoristovuvati mozhlivosti pihoti Poyava v 1916 tankiv i artileriyi suprovodu pidsilila vognevu j udarnu potuzhnist vijsk sho nastupayut i dozvolila dosyagti znachnih uspihiv u zdijsnenni taktichnogo prorivu eshelonovanoyi oboroni protivnika Nastup veli metodichno za principami artileriya rujnuye pihota zajmaye Pihota nastupala na vuzkih dilyankah prorivu diviziya blizko 2 km polk 1000 1200 m bataljon 400 600 m Do kincya vijni bij stav zagalnovijskovim oskilki v nim taktichni zavdannya virishuvalisya spilnimi zusillyami pihoti artileriyi tankovih vijsk inzhenernih vijsk sformuvalasya taktika suhoputnih vijsk Nadali taktika suhoputnih vijsk rozvivalasya pid chas Gromadyanskoyi vijni v Rosiyi 1918 1920 rokiv Ukrayinsko polskoyi vijni 1918 1919 rokiv Greko tureckoyi vijni 1919 1922 rokiv tosho Britanska kulemetna obsluga Bitva pid chas Pershoyi svitovoyi vijni 1917 Velichezni prostori velika protyazhnist frontiv i vidnosno nevelika shilnist nasichennya yih vijskami zumovili neobhidnist zastosuvannya shirokogo manevru silami i zasobami Slabka osnashenist chastin i z yednan bojovoyu tehnikoyu zapovnyuvalasya shvidkoyu zminoyu obstanovki aktivnistyu iniciativoyu komandiriv i bijciv rishuchim harakterom taktichnih dij Golovnimi rodami vijsk stali pihota i kinnota Artileriya vikoristovuvalasya yak pravilo decentralizovano shiroko zastosovuvalisya bronepoyizdi Aviaciya golovnim chinom vela rozvidku Osnovu taktiki nastupalnogo boyu skladali udari po najslabshih miscyah flangah i tilu protivnika obhid i ohoplennya jogo ugrupuvan Nastup vivsya po okremih napryamah pri vidnosno nizkij taktichnij shilnosti Bojovi poryadki chastin i z yednan zazvichaj buduvalisya v odin eshelon z vidilennyam rezervu strilecki roti atakuvali protivnika lavami Kavaleriya zastosovuyuchi ataku v kinnomu stroyu i shiroko vikoristovuyuchi kulemetni tachanki vela visokomanevreni boyi i bula osnovnim zasobom rozvitku nastupu Oborona stvoryuvalasya oseredkami na zagrozlivih napryamah velike znachennya nadavali kontratakam Taktika zbrojnih sil HH stolittya U period mizh 1 yu 1914 1918 i 2 yu 1939 1945 svitovimi vijnami rozvitok taktiki u vsih armiyah svitu vidbuvavsya na osnovi motorizaciyi ta shirokogo vprovadzhennya u vijska bojovoyi tehniki novih sistem artileriyi novih tipiv tankiv avtomatichnoyi zbroyi ta inshih zasobiv zbrojnoyi borotbi U seredini 30 h rr u Chervonij Armiyi bula rozroblena teoriya glibokogo nastupalnogo boyu sho bula skladovoyu chastinoyu teoriyi glibokoyi operaciyi Sut teoriyi glibokogo boyu polyagala v zavdanni vrazhannya protivnika vognem artileriyi j udarami aviaciyi na vsyu taktichnu glibinu u prorivi jogo oboroni potuzhnim eshelonom prorivu sho skladavsya zi strileckih vijsk tankiv bezposerednoyi pidtrimki u rozvitku uspihu kavaleriyeyu tankami dalekoyi diyi strileckimi z yednannyami u vzayemodiyi z povitryanodesantnimi vijskami Bij rozglyadavsya yak zagalnovijskovij pri virishalnij roli pihoti i tankiv Teoriya glibokogo boyu otrimala viznannya v bilshosti armij i uspishno zastosovuvalasya zbrojnimi silami u vijnah seredini XX stolittya Prijomi vedennya zagalnovijskovogo boyu znajshli vidobrazhennya v statutah bagatoh armij Do osnovnih principiv taktiki vidnosilosya gliboke eshelonuvannya bojovih poryadkiv masovane vogneve pridushennya oboroni protivnika spilna ataka pihoti z tankami artilerijskij suprovid yihnoyi ataki rozvitok prorivu tankovimi i motorizovanimi z yednannyami zastosuvannya povitryanih desantiv stvorennya glibokoyi protitankovoyi oboroni vikoristannya v oboroni minnih zagorod organizaciya protipovitryanoyi oboroni tosho Vsebichnij rozvitok taktika otrimala za chasiv Drugoyi svitovoyi vijni Vijna pidtverdila pravilnist ranishe rozroblenih osnovnih polozhen taktiki i zazhadala podalshogo yihnogo vdoskonalennya Rozvitok oboroni vidbuvavsya shlyahom yiyi pogliblennya zoseredzhennya sil i zasobiv na golovnih napryamah stvorennya velikih rezerviv zdatnih zdijsniti manevr najzagrozlivishimi napryamami Zbilshuvalasya stijkist vijsk zavdyaki stvorennyu protitankovih opornih punktiv a zgodom i protitankovih rajoniv shirokogo vikoristannya na deyakih dilyankah frontu nabulo obladnannya shiroko rozgaluzhenoyi sistemi fortifikacijnih sporud peredovsim transhej u rotnih opornih punktah ta bataljonnih rajonah oboroni Postupovo vijska stali stvoryuvati yak minimum dvi smugi oboroni iz zastosuvannyam sistemi transhej Taktichna glibina oboroni z 4 6 km zbilshilasya do 15 20 km Shirina smugi oboroni pihotnih z yednan zmenshilasya dlya korpusu z 40 60 km do 10 35 km dlya diviziyi z 15 18 km do 6 14 km Zrosla taktichna shilnist po strileckih bataljonah do 0 8 1 2 po artileriyi do 30 40 garmat i minometiv po tankah do 2 5 odinic na 1 km frontu Vdoskonalyuvalasya i taktika nastupu Yaksho na pochatkovomu periodi vijni v radyanskih vijskah u vsih chastinah i z yednannyah do strileckih divizij vklyuchno dlya nastupu stvoryuvavsya bojovij poryadok v odin eshelon a v i praktikuvavsya strileckij lancyuzhok to pochinayuchi z 1943 roku radyanskim vijskam dovelosya prorivati sucilnu gliboko eshelonovanu oboronu protivnika Cherez ce bojovi poryadki strileckih chastin i z yednan znovu stali buduvati v 2 3 esheloni bojovij poryadok strileckih rot v odin eshelon zalishivsya bez zmini Vrahovuyuchi bezperervne posilennya oboroni protivnika smugi nastupu radyanskih vijsk v hodi vijni zvuzhuvalisya Tak napriklad strilecki diviziyi nastupali v smuzi vzimku 1941 1942 rr 7 14 km voseni 1942 r 4 5 km vlitku 1943 r 2 2 5 km v 1944 1945 rr 1 5 2 km Podalshe zrostannya kilkosti zbroyi ta bojovoyi tehniki dozvolyalo zbilshiti taktichnu shilnist yaka v tretomu periodi vijni stanovila na 1 km dilyanki prorivu po pihoti 6 8 strileckih bataljoniv po artileriyi 150 250 garmat i minometiv po tankah 20 30 odinic Use ce davalo mozhlivist dobitisya na golovnih napryamah virishalnoyi perevagi v silah i zasobah Stav provoditisya artilerijskij nastup Prosuvannya pihoti i tankiv sho nastupali zabezpechuvalosya diyami inzhenernih vijsk pri povnij pidtrimci z povitrya shturmovoyu ta vinishuvalnoyu aviaciyeyu Rozrobleni osnovni teoretichni polozhennya i praktichni rekomendaciyi taktiki uspishno zastosovuvalisya radyanskimi vijskami pri prorivi oboroni protivnika i rozvitku nastupu u visokih tempah osoblivo v hodi Biloruskoyi operaciyi 1944 r Yassko Kishinivskoyi operaciyi 1944 r Vislo Oderskoyi operaciyi 1945 r Berlinskoyi operaciyi 1945 r Praktika taktichnogo pidgotuvannya vijsk i vedennya nimi bojovih dij v hodi vijni nabuvala teoretichnogo uzagalnennya v nakazah direktivah i vkazivkah Verhovnogo Golovnokomanduvannya i Genshtabu v statutah nastanovah ta vijskovo teoretichnih pracyah Taktika anglo amerikanskih suhoputnih vijsk u Drugij svitovij vijni rozvivalasya shlyahom viroblennya najdocilnishih prijomiv spilnogo vikoristannya v boyu ne lishe rodiv suhoputnih vijsk ta aviaciyi a j vijskovo morskogo flotu Velikij dosvid bulo nabuto v organizaciyi masshtabnih morskih i povitryano desantnih operacij za uchastyu suhoputnih vijsk i shirokogo vikoristannya tankiv amfibij yak zasobiv pidtrimki pihoti pri boyah za placdarmi U pislyavoyennij chas vprovadzhennya u vijska raketno yadernoyi zbroyi sho volodiye velicheznimi mozhlivostyami urazhennya elektroniki riznih vidiv novitnoyi zvichajnoyi zbroyi ta bojovoyi tehniki povna motorizaciya i mehanizaciya suhoputnih vijsk nezmirno zbilshili yihni bojovi mozhlivosti zminili harakter i sposobi vedennya zagalnovijskovogo boyu Zasobi borotbi rishuche vplinuli na zminu zmistu zagalnovijskovogo boyu Vvazhalosya sho v razi zastosuvannya yadernoyi zbroyi golovnij zmist zagalnovijskovogo boyu skladatimut yaderni ta vognevi udari u poyednanni z manevrom i atakami vijsk Zokrema vinikne neobhidnist zastosovuvati manevr vijskami ta silami z metoyu vikoristannya rezultativ svoyih yadernih i vognevih udariv dlya zavershennya rozgromu protivnika abo vivedennya vijsk z pid jogo udariv Visoka prigolomshliva potuzhnist yadernoyi zbroyi velika i tochnist vluchennya v cil viklikali neobhidnist rozzoseredzhennya vijsk po frontu i v glibinu zbilshennya shirini smug dij z yednan i chastin zoseredzhennya sil i zasobiv na golovnomu napryamku persh za vse shlyahom maskuvannya yadernoyi i zvichajnoyi zbroyi Masove nadhodzhennya na ozbroyennya motostrileckih vijsk bojovih mashin pihoti i bronetransporteriv samohidnoyi artileriyi ta inshoyi bojovoyi tehniki dozvolila rizko zbilshiti tempi nastupu Motostrilecki pidrozdili otrimali mozhlivist vesti ataku bez spishuvannya spilno z tankami Unaslidok nasichennya vijsk vertolotami shirokogo zastosuvannya taktichnih povitryanih desantiv aviaciyi a takozh zdijsnennya manevru vijskami povitryam zagalnovijskovij bij nabuv nazemno povitryanogo harakteru Taktika zbrojnih sil XXI stolittyaVidi taktikiTaktika suhoputnih vijsk Taktika suhoputnih vijsk ohoplyuye pitannya pidgotuvannya i vedennya zagalnovijskovogo boyu uspih yakogo dosyagayetsya spilnimi zusillyami vsih rodiv suhoputnih vijsk i specialnih vijsk viznachaye rol misce i zavdannya kozhnogo rodu vijsk v boyu ta vihodyachi z yihnih bojovih vlastivostej i mozhlivostej vstanovlyuye poryadok i sposobi yihnogo bojovogo zastosuvannya Suchasna taktika nastupu suhoputnih vijsk polyagaye v nadijnomu vognevomu pridushenni oboroni protivnika na vsyu yiyi glibinu perehodi v nastup z yednan i chastin yak pravilo z hodu z rajoniv znachno viddalenih vid perednogo krayu oboroni protivnika u zdijsnenni strimkih atak mehanizovanih i tankovih vijsk shvidkomu prorivi taktichnoyi oboroni protivnika i rozvitku nastupu v yiyi glibini Velike nasichennya vijsk bronovanoyu tehnikoyu i zasobami mehanizaciyi inzhenernih robit istotno zminili taktiku vedennya oboronnogo boyu suhoputnih vijsk Nasichenist tehnikoyu dozvolyaye z yednannyam i chastinam v korotki termini organizovuvati glibokoeshelonovanu oboronu zdatnu protistoyati masovanim udaram suchasnih zasobiv protivnika i menshimi silami zavdavati jomu porazki Velika rol pri vedenni bojovih dij vidvoditsya peresuvannyu vijsk osoblivo marshem a takozh zalizniceyu vodnimi shlyahami spoluchennya i povitryam Zi stvorennyam novih zasobiv borotbi z yavilisya novi vidi bojovogo zabezpechennya vijsk pri vedenni bojovih dij zahist vid zbroyi masovogo urazhennya radioelektronna borotba tosho Suttyevo zrosli vimogi do vijsk do vihovannya osobovogo skladu jogo viuchki disciplini moralno psihologichnoyi ta fizichnoyi pidgotovki Pri comu virishalna rol u boyu she bilshoyu miroyu nizh ranishe nalezhit lyudini sho doskonalo volodiye zbroyeyu i bojovoyu tehnikoyu vsima vidami vedennya bojovih dij sho maye visoki moralno bojovi yakosti Taktika vijskovo povitryanih sil Taktika vijskovo povitryanih sil skladova chastina vijskovogo mistectva VPS sho vklyuchaye teoriyu i praktiku pidgotuvannya i vedennya boyu aviacijnim z yednannyam chastinoyu pidrozdilom odinochnim litakom vertolotom Taktika VPS zarodilasya na pochatku 20 stolittya razom z poyavoyu vijskovoyi aviaciyi Pid chas Pershoyi svitovoyi vijni viokremilisya rozviduvalna vinishuvalna bombarduvalna aviaciya viznachilisya yihni bojovi zavdannya i nabula rozvitku taktika kozhnogo rodu aviaciyi Na pochatok Drugoyi svitovoyi vijni buli rozrobleni sposobi i prijomi vedennya odinochnogo i grupovogo povitryanogo boyu organizaciyi ta zdijsnennya taktichnoyi i vognevoyi vzayemodiyi VPS iz suhoputnimi vijskami i VMS a takozh mizh rodami aviaciyi Pid chas svitovoyi vijni taktika VPS nabula vsebichnogo rozvitku Bula rozroblena sistema navedennya vinishuvachiv na povitryani cili Dlya upravlinnya aviaciyeyu shiroko vikoristovuvalisya radiozasobi aerodromi i punkti upravlinnya buli nablizheni do rajoniv bojovih dij Osnovoyu taktiki vinishuvalnoyi aviaciyi stav grupovij povitryanij bij Najmenshoyu vognevoyu odiniceyu bula para bojovih litakiv sho diyala yak pravilo u skladi aviacijnoyi lanki Bij odinochnogo litaka vinishuvacha buv vinyatkom Zastosuvannya radiolokaciyi dozvolilo vidmovitisya v bagatoh vipadkah vid barazhuvannya vinishuvachiv u povitri zastupivshi jogo sposobom cherguvannya na aerodromah Borotba z poodinokimi litakami i dribnimi grupami litakiv protivnika na jogo teritoriyi velasya sposobom vilnogo polyuvannya Shturmova aviaciya provodila ataku nazemnih morskih cilej z pologogo pikiruvannya pid kutom 25 30 i z briyuchogo polotu Osnovoyu bojovogo poryadku bula para litakiv Dlya zbilshennya trivalosti diyi na protivnika grupi shturmovikiv na poli boyu zastosovuvali chiselni ataki zadanih cilej U taktici bombarduvalnoyi aviaciyi harakternim bulo zastosuvannya zoseredzhenih udariv polkovimi i divizijnimi grupami bombarduvalnikiv po velikih ob yektah a v skladnih meteorologichnih umovah i vnochi eshelonovanih udariv eskadrilyami lankami i poodinokimi litakami Novim yavishem stalo bombarduvannya z pikiruvannya pid kutom 50 60 z visot 2 3 tisyachi metriv U taktici rozviduvalnoyi aviaciyi zroslo znachennya povitryanogo fotografuvannya Litaki rozvidniki prikrivalisya vinishuvachami U pislyavoyennij chas pereozbroyennya aviaciyi reaktivnimi litakami rizke zbilshennya shvidkostej visot polotu poyava potuzhnishoyi suchasnoyi aviacijnoyi zbroyi j tehniki zumovili zminu taktiki vsih rodiv aviaciyi j taktiki VPS zagalom Litaki raketonosci nabuli mozhlivosti zavdavati udariv po nazemnih i morskih cilyah ne zahodyachi v zonu PPO ob yekta sho prikrivayetsya Rozviduvalna aviaciya zavdyaki velikim shvidkostyam i visotam polotu nayavnosti visokoefektivnoyi fotoaparaturi radiolokaciyi distala mozhlivist odinochnimi litakami pronikati u glibokij til protivnika i viyavlyati bud yaki zokrema malorozmirni ob yekti Najvazhlivishim sposobom taktichnih dij vinishuvachiv staye perehoplennya povitryanih cilej na dalekih pidstupah do ob yektiv sho prikrivayutsya i yihnye znishennya do momentu skidannya yadernih boyepripasiv Amerikanskij linijnij korabel chasiv Drugoyi svitovoyi vijni Taktika vijskovo morskih sil Taktika vijskovo morskih sil skladova chastina vijskovo morskogo mistectva sho mistit teoriyu i praktiku pidgotuvannya i vedennya boyu ta inshih vidiv bojovih dij na mori z yednannyami chastinami pidrozdilami riznih sil flotu Taktika VMS zarodilasya v davninu z poyavoyu harakternimi mezhami taktiki yakogo buli pragnennya vesti bij u tihu pogodu i nedaleko vid berega zastosuvannya zimknutih lav ta frontalnogo zitknennya korabliv tarannogo udaru a piznishe V IV st do n e i abordazhu Do XVI stolittya taktika vijskovo morskih sil nezvazhayuchi na poyavu vitrilnih sudiv i ozbroyennya yih artileriyeyu malo vidriznyalasya vid taktiki grebnogo flotu U XVII stolitti bulo zaversheno perehid vid grebnogo flotu do vitrilnogo takogo sho volodiv bilshoyu shvidkistyu hodu i dalnistyu plavannya Gliboki zmini v morskij taktici viklikav rozvitok korabelnoyi artileriyi ta vikoristannya yiyi v morskih bitvah pid chas anglo gollandskih voyen 2 yi polovini XVII stolittya yak golovnoyi zbroyi Todi bulo vstanovleno klasifikaciyu korabliv yaki stali ob yednuvatisya v eskadri Osnovu udarnoyi potuzhnosti flotiv stanovili linijni korabli Pragnennya maksimalno vikoristovuvati v morskih bitvah vogon artileriyi privelo do rozvitku linijnoyi taktiki yaka v XVII XVIII stolittyah panuvala u vsih flotah Golovnim yiyi vmistom bulo vedennya artilerijskogo boyu eskadrami korabliv yaki manevruvali v liniyi bataliyi kolonni kilvatera na kontrkursah abo na paralelnih kursah Do seredini XVIII stolittya cherez zbilshennya dalnosti strilbi zabijnoyi ta rujnivnoyi sili yadra vinikla superechnist mizh mozhlivostyami korabelnoyi artileriyi i taktichnoyu formoyu yiyi vikoristannya shablonnoyu linijnoyu taktikoyu Na pochatku XIX stolittya vpershe v praktici morskogo boyu zdijsnyuyetsya postupovij perehid vid shabloniv linijnoyi taktiki ta formuvannya osnovi novih sposobiv bojovogo vikoristannya parusnogo flotu manevrenoyi taktiki Yiyi golovnoyu osoblivistyu stalo zblizhennya storin na distanciyu efektivnogo artilerijskogo vognyu stvorennya perevagi v silah abo vognevij potuzhnosti proti chastini sil protivnika sho dosyagalosya ohoplennyam golovi koloni jogo linijnih korabliv abo rozchlenovuvannyam yihnogo bojovogo poryadku otochennyam i rozgromom chastini sil vorozhogo flotu vklyuchayuchi flagmanskij korabel Iz perehodom vid vitrilnogo do parovogo flotu v 2 j polovini XIX stolittya golovni sili flotiv stali stanoviti krupni artilerijski korabli bronenosci i bronenosni krejseri Osnovoyu taktiki vijskovo morskih sil stav morskij bij eskadr sho vklyuchali nadvodni korabli riznih klasiv Yak pravilo bij u mori skladavsya z troh etapiv rozvidki protivnika krejserami i rozgortannya v bojovij poryadok svoyih bronenosnih sil artilerijskogo boyu golovnih sil rozvitku uspihu minonoscyami abo zabezpechennya nimi vidhodu v razi nevdachi Dlya ohoplennya golovi vorozhoyi eskadri zazvichaj viokremlyuvavsya zagin shvidkohidnih bronenosnih krejseriv Sformuvalasya takozh taktika minonosciv minnih zagorodzhuvalnikiv Rozvitok taktiki VMS u Pershu svitovu vijnu pov yazanij iz glibokimi zminami harakteru morskogo boyu zumovlenimi zastosuvannyam u nomu riznih novih zasobiv borotbi rizkim zbilshennyam chiselnosti korabliv i poyavoyu osnovnoyi formi bojovoyi diyalnosti VMF operaciyi Poryad iz boyami krupnih ugrupuvan nadvodnih sil flotu velikogo poshirennya nabuli odinochni diyi pidvodnih chovniv protichovnovih sil sformuvalisya osnovi taktiki riznoridnih sil flotiv Div takozhVijskova sprava Voyenna istoriya Vijskova strategiya Vijskova ekonomika Umovni taktichni znaki NATO Folorn goupLiteraturaTaktika 29 kvitnya 2008 u Wayback Machine M Voenizdat 1987 Middeldorf E Russkaya kampaniya taktika i vooruzhenie 4 veresnya 2010 u Wayback Machine SPb Poligon M ACT 2000 Savkin V E Osnovnye principy operativnogo iskusstva i taktiki M 1972Zovnishni dzherelaTAKTIKA nedostupne posilannya z chervnya 2019 Taktika Suhoputnyh Vojsk Sovetskoj Armii 4 kvitnya 2008 u Wayback Machine TAKTIChESKIE KARTI 16 kvitnya 2008 u Wayback Machine Taktika 29 kvitnya 2008 u Wayback Machine Taktika v BSE 15 listopada 2010 u Wayback Machine Kristofer E Larsen Taktika legkoyi pihoti dlya malih pidrozdiliv 24 chervnya 2016 u Wayback Machine