Украї́нська повста́нська а́рмія (УПА́) — військово-політичне формування, яке діяло в Україні протягом 1942—1960 років (хоча були й випадки бойового спротиву окремих бійців УПА і пізніше), озброєне крило ОУНР.
Українська повстанська армія | |
---|---|
УПА | |
![]() | |
На службі | 14 жовтня 1942 — 14 квітня 1960 |
Країна | Українська Народна Республіка |
Належність | український народ |
Тип | партизанська армія |
Роль | боротьба з окупацією |
Чисельність | 100 тисяч |
У складі | чотири генеральних військових округи |
Прізвиська | бандерівці, УПА, упівці |
Штандарт | Червоно-чорний |
Марш | Марш українських націоналістів |
Оснащення | трофейна піхотна зброя німецького, польського, чехословацького і радянського виробництв |
Конфлікти | Друга світова війна, 1942-1945 Партизанська війна, 1945-1956 |
Командування | |
Визначні командувачі | Василь Івахів, Дмитро Клячківський, Роман Шухевич, Василь Кук |
![]() |
Перші загони УПА Поліська Січ були сформовані Тарасом Бульбою-Боровцем 28 червня 1941 року. Члени ОУН якийсь час не підтримували збройну боротьбу з німцями, називаючи партизан агентами Сталіна і Сікорського. Вони розпочали активну діяльність лише з весни 1943 року на територіях, які входили до складу: Райхскомісаріату Україна (Генеральна округа Волинь-Поділля) — з кінця березня 1943 року, Генерал-губернаторства (Галичина — з кінця 1943 року, Холмщина — з осені 1943 року) та румунської Трансністрії (Північна Буковина) — з літа 1944 року. Окремі загони також діяли і на території східної України, на Донбасі та навіть на Кубані.
Згідно з позицією ОУН (б) офіційною датою створення УПА вважається 14 жовтня 1942 року, хоча деякі історики вважають цю дату умовно пропагандистською та переносять період заснування приблизно на пів року вперед. У травні 1943 року загони ОУН(б) почали офіційно іменуватися «Українською повстанською армією». Ряди УПА поповнювалася за рахунок добровольців з числа ідейних націоналістів, перебіжчиків із допоміжної поліції, дезертирів з Червоної Армії.
Своїм головним завданням УПА декларувала підготовку потужного повстання, яке мало розпочатися в сприятливий для того часу момент, коли СРСР і Німеччина виснажать один одного в кровопролитній війні, а потім створення самостійної єдиної української держави, яка мала включати в себе всі етнічні українські землі. Крім українців, яких була переважна більшість, в складі УПА воювали євреї, росіяни та бійці інших національностей.
З самого початку свого існування УПА воювала на три фронти: з військами Третього Рейху та його союзниками, польським Рухом опору (Армією Крайовою, Армією Людовою) та радянськими партизанами. З поверненням радянського режиму на західноукраїнські землі, УПА ще кілька років змогла чинити активний спротив каральним загонам НКВС. УПА діяла до 1954 року, коли активні її дії припинилися. Окремі осередки спротиву продовжувались впродовж 1950-х — 1960-х років. З травня по листопад 1943 року Головним Командиром УПА був Дмитро Клячківський, з 1944 по 1950 рік — генерал Роман Шухевич, з 1950 по 1954 рік — Василь Кук.
Ставлення до УПА в українському суспільстві протягом років після відновлення незалежності 1991 року коливається між позитивним («борці за незалежність») і протилежним («німецькі колаборанти»): сама оцінка часто спирається на пропагандистські штампи обох сторін. З 2015 року вояки УПА мають встановлений Верховною Радою статус борців за незалежність України у XX столітті. Боротьба Української повстанської армії — складова Українського визвольного руху 1920—1950 років. У грудні 2018 року прийнято закон, який надає солдатам УПА статус учасників бойових дій, додатковий соціальний захист, в тому числі пільги на оплату комунальних послуг і проїзд у громадському транспорті, а також медичне обслуговування і забезпечення медикаментами.
Передісторія створення
1939—1940
Передтечею створення УПА були перші українські національно-визвольні змагання 1917—1921 років, підпільно-бойова діяльність Української військової організації та Організації українських націоналістів проти Польщі в 1920-х — 1930-х роках. До 1938 року ОУН очолював полковник Січових Стрільців Євген Коновалець. Протягом 1930-х років ОУН зростала чисельно та територіально, її підпільні структури охоплювали більшість теренів Західної України. Одним із найважчих в історії організації став період 1939—1941 років, коли після розділу Польщі західноукраїнські землі увійшли до складу СРСР. Тоді ОУН вперше зіткнулася із репресивною машиною СРСР — НКВД.
За оцінками сучасних українських істориків, на кінець 1939 року налічувалося 8—9 тис. членів ОУН. Частина України була окупована Червоною Армією, а інша — вермахтом. ОУН на чолі з Андрієм Мельником вважала, що потрібно робити ставку на Третій рейх, а інша частина, на чолі з Степаном Бандерою — що треба створювати збройне підпілля і бути готовими до партизанської війни, в тому числі і з нацистами. Обидві частини організації погоджувалися, що СРСР — головний ворог. Мельник і Бандера зрештою не домовилися, прибічники останнього 10 лютого 1940 року в Кракові оголосили про створення революційної фракції ОУН. Оунівці під керівництвом Бандери почали готувати збройне повстання в Східній Галичині та на Волині.
Весь 1940-й і перша половина 1941 року — час війни підпілля ОУН і НКВС. За радянськими джерелами, тільки в квітні 1941 року оунівці вбили 38 радянських і партійних працівників, провели десятки диверсій на транспортних, промислових і сільськогосподарських підприємствах. У квітні-червні 1941 року НКВС ліквідували 38 повстансько-диверсійних груп, вбили і заарештували 273 оунівця. Загалом у 1939—1941 роках, за даними радянських органів держбезпеки, на Заході Україні було заарештовано, захоплено в полон або вбито 16,5 тис. членів націоналістичних організацій, однак попри ці радянські репресії, організація тоді змогла зберегти основне кадрове ядро для подальшої боротьби в нових умовах.
1941
Після нападу 22 червня 1941 Німеччини на СРСР, слідом за фронтом, що швидко рухався на схід, були відправлені невеликі загони оунівців («похідні групи») по 7-12 вояків, які формували українські органи місцевого самоврядування та поліцію. Слідом за цим націоналісти розгорнули масштабне повстання в тилу Червоної армії. Партизани ОУН нападали на відступаючі підрозділи Червоної армії і НКВС, закликали населення не допомагати червоноармійцям, нападали на в'язниці з політичними ув'язненими
Оунівці підтримали частини 17-ї армії вермахту під час взяття Львова. Перестрілки з підрозділами Червоної армії тривали до 28 червня. Перед відступом з міста, співробітники НКВС розстріляли дві з половиною тисячі політв'язнів, які перебували у в'язницях «Бригідки», на Лонцького та . Серед розстріляних був і брат Романа Шухевича. Першим у Львів увійшов батальйон «Нахтігаль», який знаходився в складі полку абверу «Бранденбург-800» і був укомплектований переважно з членів ОУН(б). У місті солдатами підрозділу взято під охорону ключові точки міста — електростанція, вокзал, радіостанція, водонапірні башти та інші об'єкти.
30 червня 1941 року у Львові на багатотисячному мітингу в присутності кількох німецьких генералів ОУНР проголошено «Акт відродження Української держави» та створено уряд на чолі з Ярославом Стецьком. Ядром армії нової держави мав стати створений 25 лютого 1941 року з санкції керівника абверу адмірала Вільгельма Канаріса «Український легіон». У оунівських документах це формування фігурує під назвою ДУН (Дружини українських націоналістів), що складалися з групи «Північ» (батальйон «Нахтігаль» під керівництвом Романа Шухевича) і групи «Південь» (батальйон «Роланд» під керівництвом Ріхарда Ярого).
Ставлення німецького керівництва до ОУН було суперечливим. Як писав у своїх мемуарах Ярослав Стецько, військова розвідка, абвер, готова була підтримати ОУН. Адмірал Канаріс вважав, що лише при «створенні Української держави можлива перемога німців над Росією». Абвер дозволив готувати групи ОУН в своїх навчальних таборах. Він виділив ОУН 2,5 млн марок. За це ОУН постачали абвер інформацією про СРСР: про частини Червоної Армії і внутрішні війська НКВС, їх озброєння, дислокації, чисельність, командний склад, місця проживання сімей командирів, військові об'єкти.
Влітку 1941 року ОУН сформувала «Легіон українських націоналістів». Німецьке командування планувало використати його для підривної роботи на українській території, тоді як Бандера розраховував, що ці підрозділи складуть ядро майбутньої української армії. Але політичне керівництво НСДАП на чолі з Мартіном Борманом відкидало будь-яку співпрацю з ОУН.
Спроба створити власну державу викликала незадоволення Гітлера. Він зажадав негайно знищити «змову українських самостійників». 5 липня 1941 року в Кракові заарештований Бандера, 9 липня у Львові — Ярослав Стецько. Бандера постав перед берлінськими чинами, де від нього зажадали публічного скасування «Акту відродження». Не добившись згоди, Бандеру помістили до в'язниці, а через півтора року — в концтабір «Заксенхаузен», де він утримувався до 27 серпня (за іншими джерелами — до 28 вересня або грудня) 1944 року. І після звільнення Бандера категорично не пішов на співпрацю і відмовився зробити ОУН і УПА союзниками Рейху у війні проти СРСР.
Під час перебування в містечку Юзвін військовослужбовці батальйону «Нахтігаль» дізналися про арешти Бандери і Стецька. У ситуації, що склалася, Шухевич направив на адресу верховного командування збройних сил Вермахту лист, в якому вказав, що в «результаті арешту нашого уряду і лідера легіон не може більше перебувати під командуванням німецької армії». 13 серпня 1941 «Нахтігаль» отримав наказ передислокуватися в Жмеринку, де на залізничному вокзалі солдатів роззброїли (зброю повернули наприкінці вересня), залишивши при цьому особисту зброю офіцерам. Після цього під охороною німецької жандармерії їх перевезли до Кракова, а потім у Нойхаммер (сучасний Сьвентошув в Польщі), куди батальйон прибув 27 серпня.
21 жовтня 1941 року «Нахтігаль» і «Роланд» об'єдналися в один підрозділ. До кінця жовтня 1941 року утворений таким чином «Український легіон» у складі близько 650 осіб перебазовано до Франкфурта-на-Одері, де з 25 листопада його членами почалося укладання індивідуальних контрактів на службу в німецькій армії строком на 1 рік — з 1 грудня 1941 по 1 грудня 1942 р.
Успіхи німецької армії і швидке просування на схід до середини вересня 1941 року стали приводом для Гітлера остаточно відмовитися від ідеї появи «незалежної української держави». До найбільш активних членів ОУН(б) у Генерал-губернаторстві були застосовані репресії. 13 вересня Головне управління імперської безпеки видало наказ про арешт провідників і активних членів ОУН (б). Відтоді німецька окупаційна влада проводили масові арешти, які проходили в багатьох містах України. Сотні оунівців опинилися в тюрмах і концтаборах. Було заарештовано більшу частину лідерів «похідних груп» ОУН, частині вдалося піти в підпілля та розпочати створення мережі ОУН по всій Україні, декого, наприклад лідера Східної похідної групи ОУН — Миколу Лемика — розістріляли відразу після затримання.
Після арешту Бандери ОУН-Б очолив як виконувач обов'язків провідника Микола Лебідь. Восени 1941 року йому вдалося організувати конференцію, покликану розробити нову стратегію дій. Учасники конференції, мабуть, знаходилися під враженням від успіхів німецьких військ, які в той час наближалися до Москви. Переважала думка, що III-й Рейх захопить столицю СРСР. Було вирішено, що почати в цей момент збройну боротьбу проти німців — означає лише знекровити ОУН, тому членам організації наказали знову перейти в підпілля і вести пропагандистсько-організаційну діяльність. Особливе значення оунівські підпільники надавали проникненню у Українську допоміжну поліцію. Служба в ній давала шанс для військової підготовки значної кількості молодих людей. Уже тоді виник намір «у потрібний момент» завдяки довіреним особам взяти її під контроль. Українське підпілля глибоко її покрило, адже провідники націоналістів спочатку припускали, що в потрібний момент члени цього формування перейдуть на їхній бік і створять партизанський загін.
Гестапо, дізнавшись що ОУН Бандери не знищена, 25 листопада 1941 року повідомило, що бандерівці готують збройне повстання, видало таємний наказ заарештовувати всіх активістів ОУН (Б). Після допитів інструкція наказувала розстрілювати їх як мародерів без суду.
1942
Репресії проти членів ОУН з боку Німеччини тривали і в 1942 році. У лютому-березні, у Бабиному Яру, розстріляно 621 член ОУН(м), серед яких відома українська поетеса Олена Теліга. У липні 1942 р. розгромлено київську референтуру ОУН(б), а її керівник Дмитро Мирон («Орлик») загинув при арешті. У жовтні-листопаді 1942 року гестапо провело численні арешти бандерівців у Німеччині. Тільки в листопаді 210 осіб були арештовані в Берліні, Лейпцигу, Ганновері, Гамбурзі та Потсдамі. До рук гестапо потрапив і польовий провідник ОУН-Б у Німеччині, Василь Безхлібник. У грудні 1942 року арештовано 18 активістів львівської референтури ОУН(б), серед яких члени проводу ОУН(б) Старух Ярослав і Климів Іван, який був замордований у гестапо.
Від 20 березня 1942 спецслужби Третього Райху в документах «Повідомлення про події в СРСР» ввели нову рубрику під назвою «Український рух опору».
У квітні 1942 року відбулася II конференція ОУН-Б під Львовом, що визначила подальшу стратегію визвольного руху. Конференція підтвердила негативне ставлення ОУН(б) до нацистської політики в Україні, зорієнтувала її членів на розгортання широкого військового вишколу праці, створила підґрунтя для збройного під гаслами активної боротьби за Українську Державність. Упродовж усього 1942 року повстанський рух проходив під девізом: «наша збройна боротьба проти німців була б допомогою Сталіну». Тому ОУН (Б) утримувалася від активних бойових дій проти Німеччини і займалася, переважно, пропагандою. Оунівці чекали моменту, коли вермахт і Червона армія ослабнуть, щоб підняти потужне повстання і добитися звільнення України і від Німеччини, і від Радянського Союзу. На момент конференції бандерівці вважали партизанську війну марною тратою людських життів. Проте, в квітні 1942 за вказівкою проводу ОУН-Б на Волині формуються т. зв.. «групи самооборони» (боївки) за схемою: «кущ» (3 села, 15-45 учасників) — повітова сотня — курінь (3-4 сотні). До середини літа на Волині боївки нараховували до 600 озброєних учасників.
Формування УПА
Перші загони під назвою УПА — «Поліська Січ» створив з початку німецько-радянської війни отаман Тарас Бульба-Боровець в Олевському районі на Поліссі (див. «Олевська республіка»). У селі Немовичі Сарненського району 28 червня 1941 року він видав свій наказ під № 1 про початок боротьби з більшовиками, які декілька років раніше, разом з німцями, окупували Польщу. Ці загони діяли незалежно від німців проти решток розбитих радянських військ. У середині листопада 1941 року німці змусили Боровця розпустити підлеглі йому підрозділи. Приводом стала відмова їхніх бійців брати участь у розстрілі єврейського населення в Олевську 12 листопада. Відразу після демобілізації Боровець, не виключаючи боротьбу проти німців, почав створювати партизанські загони. У грудні 1941 року він обрав для них назву УПА, апелюючи таким чином до традицій антирадянського партизанського руху у 1921 році.. У липні 1943 року формація отримала назву (УНРА). Радянські партизани, які воювали на Західній Україні, оцінювали чисельність бульбівців на літо 1943 року аж до 10 000 чоловік. Микола Лебедь, який керував ОУН (б) після арешту Степана Бандери, в написаній ним після війни книзі «УПА» оцінював чисельність загонів Боровця в 150 чоловік. Загони Т. Бульби-Боровця підпорядковувались Уряду Української Народної Республіки в екзилі.
ОУН-Б не поспішала створювати партизанські загони, але, не дивлячись на арешти членів ОУН-Б, організація продовжувала функціонувати, а в її ряди вступили сотні нових членів і прихильників. Методами агітації оунівці також намагалися заважати вербуванню українського населення на каторжні роботи до Німеччини. Однак восени 1942 року стало очевидно, що цього курсу пасивного спротиву не вдасться утримати. Все наростаюче невдоволення українського населення німецькою окупаційною владою змушувало керівництво ОУН шукати шляхи зміни ситуації. У жовтні 1942 року у Львові відбулася І Військова Конференція ОУН (б). Основним питанням на ній було створення українських збройних формувань і ведення майбутніх бойових дій. Під час наради створено робочу групу, якій доручили підготувати докладні плани. У планованих сценаріях не виключалася масова мобілізація сотень тисяч українців і боротьба проти всіх ворогів одночасно, в тому числі проти СРСР, Польщі та країн Осі. Комісія також міркувала над тим, як у разі спалаху повстання слід поводитися з етнічними меншинами.
Наприкінці 1942 року у Львові зібралася II «військова конференція бандерівської ОУН», на якій ухвалено рішення про прискорення роботи по створенню збройних формувань ОУН («військові підрозділи ОУН самостійників-державників»). У підсумковому документі також наголошувалося, що «все боєздатне населення повинно стати під прапори ОУН для боротьби проти смертельного більшовицького ворога». З 1942 року діяльністю ОУН-Б на Волині керував Дмитро Клячківський («Клим Савур»). Значний вплив на створення бандерівських партизанських загонів надавав Іван Литвинчук-«Дубовий», провідник ОУН-Б на Північно-Східній Волині. Саме там наприкінці 1942 року була створена сотня (еквівалент роти) під командуванням Григорія Перегіняка («Довбешка-Коробка»). Сотня формально була Військовим відділом ОУН (так бандерівці називали свої партизанські групи), і тільки що після затвердження назви «Українська Повстанська Армія» по ній почали застосовувати цю назву. Але це не змінює того факту, що вона була першим партизанським загоном ОУН-Б, і саме тому в журналі УПА «До Зброї» в липні 1943 року вона була визнана першою сотнею УПА.
У повстанських планах бандерівці також брали до уваги спец-батальйони Абверу — «Нахтігаль» і «Роланд». Обидва підрозділи після переформування в 201 батальйон шуцманшафту були спрямовані в Білорусь для боротьби з більшовицькими партизанами. У середовищі бандерівців наприкінці 1942 року з'явився задум вивести 201-й поліцейський батальйон на Волинь і власне на його базі приступити до створення партизанських загонів. Однак, незрозуміло, чому цього не сталося. Микола Лебедь, правда, наказав батальйону йти в ліс, але той наказ так і не був виконаний. Бійці батальону, замість того, щоб дезертирувати до УПА, після закінчення річного контракту просто разом відмовилися продовжити його. Німці відправили їх групами в Галичину і розформували підрозділ. Зате офіцерів посадили під домашнім арештом і наказали регулярно відзначатися в гестапо. Тому, не дивно, що значна частина «легіонерів» (старшин і підстаршин), досить швидко виявилася в підпіллі ОУН. Серед них і Роман Шухевич.
Перемога Червоної Армії під Сталінградом на початку 1943 року зазначила перспективу майбутньої військової поразки Третього Рейху у ДСВ. Крім цього, на територію окупованих західних областей України, виконуючи завдання по руйнуванню німецького тилу, стали проникати радянські партизанські загони і з'єднання. І це, за міркуваннями ряду істориків, стало однією з головних причин прискорення створення націоналістами своїх власних збройних сил, оскільки керівництво ОУН-Б прийшло до висновку, що воно може втратити вплив у регіонах і позбутися бази власного руху.
17-23 лютого 1943 в селі Теребежі поблизу Олесько відбулася III конференція ОУН-Б, на якій було вирішено почати відкриту партизанську війну на Волині, хоча, не ясно, коли було визначено точний час її початку. Конференція, що важливо, відбулася після перемоги Червоної Армії під Сталінградом, але до її поразки в битві під Харковом в березні 1943 року. Бандерівцям могло здаватися, що поразка Німеччини вже дуже близько. Вони були переконані, що остаточну битву за незалежність їм доведеться вести з СРСР або Польщею, а може, і обома ворогами одночасно. Програмний виступ на конференції виголосив Михайло Степаняк (керівник ОУН в Дистрикті Галичина), який застеріг, що СРСР може перемогти у війні. Він запропонував негайно почати повстання проти німців і звільнити Україну від окупації до приходу Червоної Армії, його дії були підтримані Проводом, але не були реалізовані під тиском Дмитра Клячківського і Романа Шухевича (майбутнього наступника Клячківського на посаді головнокомандувача УПА) на думку яких, збройна боротьба повинна бути спрямованою насамперед не проти німців, а проти радянських партизан і поляків. Боротьба ж проти нацистів — другорядна та повинна мати пасивний і оборонний характер. На цю боротьбу покладалася ще одне важливе завдання: видобуток зброї, спорядження та боєприпасів. На третій конференції ОУН (б) були остаточно вирішені питання створення УПА та визначено головні вороги українського визвольного руху (нацисти, поляки і більшовики). У лісах на той час уже діяли загони Тараса Боровця. Вони не підкорялися УПА, тому що не бажали брати участь в етнічних чистках проти польського населення і підкорятися Бандері.
Новоспечена організація спочатку мала називатися «Українською Визвольною Армією». Однак, оскільки вже існувала подібна військова структура, бандерівські партизани майже ніколи не вживали цієї назви, тому замість неї з кінця квітня і початку травня 1943 року використовували популяризовану Тарасом Боровцем назву «Українська Повстанська Армія».
Весною 1943 року на Волині сталося масове дезертирство членів українських «шуцманшафтів» з подальшим переходом їх до лав Української Повстанської Армії. Всього в березні-квітні 1943 року від 4 до 6 тисяч поліцаїв стали партизанами УПА, склавши кістяк її командного складу. Існує кілька версій причини дезертирства шуцманів. Найпоширеніша з них — це те, що керівництво ОУН-Б на Волині, відразу після отримання інформації про підсумки III конференції ОУН-Б, віддало своїм людям, які там служили, наказ піти в партизани, а це дезертирство породило ланцюгову реакцію — спроби німецької протидії і, в результаті, втечу інших поліцейських. Втім, можливо, що і так заплановане дезертирство було прискорене викриттям поліцейських, пов'язаних з ОУН, і загрозою арешту з боку гестапо. Варто відзначити, що в цей період в УПА брали всіх підряд, включаючи навіть тих українських поліцейських, які раніше здійснювали страти заарештованих гестапо оунівців. Подібні випадки масового переходу українських шуцманів в лави УПА стануться навесні наступного року вже в Східній Галичині. Так наприкінці березня 1944 з дезертирів-поліцаїв з Рави-Руської була створена сотня «Месники».
У 1943 році на Волині існували цілі повстанські «республіки» УПА — території, з яких вигнали німецькі війська. Прикладом однієї з таких «республік» була Колківська. Вона проіснувала з весни по жовтень 1943 року, коли була розгромлена німецькою армією. Подібна республіка існувала з весни по осінь 1943 року в селі Антонівці Тернопільської області. Ще одна повстанська «республіка» «Січ» існувала у Свинаринських лісах. З 1944 року існували такі «республіки» і в Галичині.
Існують історичні суперечки з приводу того, хто був першим головнокомандувачем Української Повстанської Армії через ще не остаточно сформовану централізовану структуру. Іноді помилково першим керівником УПА вважають Романа Шухевича. Однак, на думку низки сучасних істориків, вірніше вважати першим командиром УПА Дмитра Клячківського. Але все ж таки його своєрідним попередником, який командував, щоправда, не всією УПА, називають військового референта ОУН на Волині та Поліссі поручика Василя Івахіва («Сом», «Сонар»).
До 1 травня 1943 року було створено Головна команда УПА, керівниками якої стали Івахів та Клячківський. Коли 13 травня 1943 року у сутичці з німцями біля села Чорниж Івахів загинув, Клячківський набув необмеженої влади над усіма територіями, охопленими партизанськими діями. Протягом літа 1943 року на Волині бандерівці змусили інші націоналістичні організації (суто з бульбівцями і мельниківцями) підкоритися командуванню «Клима Савура».
У червні 1943 року в УПА створені військово-польова жандармерія і служба безпеки (СБ).
У травні-серпні 1943 року відбулося організаційне оформлення територіальних структур УПА. Спочатку всі загони на території Рівненщини були зведені в першу групу (т. зв. «Північна група») під командуванням Івана Литвинчука-«Дубового». На півдні Рівненщини на базі загонів Енея (Петро Олійник) розгорнута «Південна група». На північному заході Волині організована група «Озеро», яке надалі очолив Рудий (Юрій Стельмащук).
У середині серпня 1943 року пройшла перша реорганізація УПА на територіальній основі. Північно-західна група була прив'язана до військового округу (ВО) «Турів» з дислокацією в районі Луцьк—Горохів—Володимир-Волинський—Камінь-Каширський—Ковель, окремі групи діяли в Брестській області Білорусі. Північна група ВО «Заграва» дислокувалася в районі Сарни—Костопіль, окремі групи доходили до Пінська. Південна група ВО «Богун» діяла на півдні Рівненщини та півночі Тернопільщини з базою в Кременецьких лісах. Трохи пізніше в південно-східній частині Рівненщини на кордоні з Житомирською областю була організована Східна група ВО «Тютюнник» під командуванням Федора Воробця («Верещаки»).
У серпні 1943 року після III надзвичайного Великого збору ОУН (на якому ухвалено рішення про «стратегію боротьби на два фронти — проти московського і німецького імперіалізму») почалася масова «добровільно-примусова» мобілізація чоловічого населення в районах, контрольованих УПА. 27 серпня 1943 року Головна команда УПА видала указ, згідно з яким всі члени УПА тепер іменувалися козаками і поділялися на три групи: козаки-стрільці, підстаршини і старшини. Вводилися військові звання і ранги — підстаршинські, старшинські та генеральські.
У листопаді 1943 року в УПА було створено Головний військовий штаб у чолі з Дмитром Грицаєм, його заступником став сотник Олекса Гасин. Начальник штабу УПА також був заступником головнокомандувача. Персонал був розділений на сім відділів: I — оперативний, II — розвідувальний, III — постачальницький, IV — персональний, V — навчальний, VI — політичний, VII — військово-інспекторський.
27 січня 1944 наказом ГК УПА No. 2/1944 Дмитро Клячківський став командиром УПА-Північ, а Роман Шухевич — головнокомандувачем УПА. УПА-Південь очолив Омелян Грабець-«Батько». УПА-Схід так і не була остаточно створена, оскільки швидкий наступ Червоної армії на рубежі 1943—1944 рр. позбавив змоги створити більш потужні повстанські структури в цьому окрузі. Того ж дня наказом № 3/1944 в УПА вводилися бойові нагороди: Бронзовий хрест бойової відзнаки, Срібний хрест бойової відзнаки (I та II ступені), Золотий хрест бойової відзнаки (I та II ступені).
Влітку 1944 року склад УПА відчутно поповнився за рахунок дивізії «Галичина», розбитою під Бродами (до 3000 бійців). Створенню цієї дивізії з самого початку активно противилася ОУН(б), протестуючи проти мобілізації найактивніших національних елементів німецькою стороною, але пізніше навички бійців поваленої дивізії відчутно допомагали УПА.
УПА також продовжувала розширюватися територіально. У липні 1944 року створена (БУСА), яка на той момент налічувала 800 вояків. Незабаром БУСА була реорганізована, ставши частиною УПА.
Восени 1944 року в зв'язку зі значними втратами, керівництво УПА було змушене переформувати групу УПА-Північ. Обласні округи і ВО ліквідовувалися, замість них організовувалися генеральні округи, зокрема, № 1 «Завихост» і № 2 «Тютюнник». При цьому, в окрузі бойові підрозділи зводилися в «з'єднання», що складалися з «бригад» по 3-4 загони.
У другій половині 1944 року відбулася організаційна зміна структури в УПА-Захід. Було ліквідовано військові округи «Башта» та «Маківка». У вересні 1944 року до складу УПА-Захід також влилися залишки розгромленого та розформованого підрозділу УПА-Захід-Карпати на чолі з Олександром Луцьким.
Темою дискусій є дата створення УПА. В емігрантській українській літературі є теза, що УПА виникла 14 жовтня 1942 року. Це твердження зустрічається в ряді сучасних українських робіт і в російській історіографії. Виникла ця дата ще в 1947 році в «ювілейному» наказі головкома УПА Романа Шухевича. Дата 14 жовтня вибрана не випадково, оскільки на цей день припадає козаче свято Покрова. Український історик Володимир Косик, спираючись на віднайдений у Бундесархіві звіт німецької армії, в якому сказано: «Згідно з повідомленням головнокомандувача вермахту в Україні за 16 жовтня 1942 року українські націоналісти вперше зібралися в районі Сарн у більшу банду…» теж стверджує, що саме тоді озброєні відділи ОУН(б) почали зливатися у великі з'єднання, творячи УПА. В українській історіографії зазвичай згадуються два імені командирів перших відділів УПА: Сергій Качинський-«Остап» і вище згаданий Григорій Перегіняк-«Довбешка-Коробка». При цьому і першому, і другому приписують організацію першого партизанського загону УПА.
Однак, попри примітність урочистої дати, деякі дослідники, навіть прибічники УПА, оперують достовірними фактами, які свідчать, що в 1942 році Українська Повстанська армія існувала лише в проєктах, і переносять період формування на декілька місяців вперед. Це, до речі, визнавали і самі бандерівці. Наприклад, в «переможному» наказі травня 1945 року той же Шухевич писав, що повстанці отримали в руки зброю взимку 1943 року. Німецькі документи також вказують на те, що протягом 1942 року ОУН-Б не проводила ніяких активних бойових дій проти німців і що її активні збройні виступи на Волині та Поліссі почалися навесні 1943 року. Єдині помітні збройні зіткнення, які сталися в 1942 році — перестрілка під час захоплення СД підпільної друкарні в Харкові 17 жовтня, яка закінчилася арештом 11 бандерівців і перестрілка у Львові 21 листопада, тоді член бюро Проводу ОУН Дмитро Маївський потрапив у засідку, влаштовану співробітниками гестапо, біля конспіративної квартири ОУН у Львові. Відмовився здаватися і замість цього вихопив пістолет і пострілом у голову вбив штурмшарфюрера СС і поранив службовця РЗГА, а сам, не дивлячись на отримані дві кулі, втік через вікно.
Бойові дії
УПА постала на Поліссі й Волині, передусім, як для оборони населення перед німецьким терором, так і для оборони перед радянськими партизанами, які взимку 1942—43 наступали з білоруських лісів, грабували населення — та своїми акціями провокували ще сильніші німецькі репресії (див. Радянські партизани в Україні в 1941—1945 рр). Творці УПА розглядали її як можливий зародок регулярної української армії. Безперечно, силою УПА було те, що вона спиралася на розгалужену мережу Організації Українських Націоналістів, яка користувалася підтримкою населення: у її створенні брали участь старшини попередніх українських військових формацій та до неї вступали люди різних політичних переконань, як, наприклад, члени ОУН А. Мельника, так і непартійні, — і вона могла виступати як загальнонаціональна сила.
З її ініціативи створено Українську Головну Визвольну Раду (УГВР) як верховний політичний центр, якому підпорядкувалася УПА. Силою УПА була також і політична платформа: вона включала гасло самостійності України та боротьбу за основні громадські права, за демократію, за рівні права меншин і за співпрацю з іншими поневоленими народами проти нацизму і більшовизму. При УПА створено у 1943 окремі загони узбеків, азербайджанців, грузинів і татар, що складалися з колишніх німецьких полонених або мобілізованих німцями до допоміжної служби осіб. До УПА перейшла частина української поліції; замість неї німці створили польську поліцію, яка разом з німцями, вела каральні акції проти українського населення за підтримку УПА. Це спричинило виступи українських боївок проти ворожо налаштованих до українців польських колоністів та проти польських боївок. Подекуди загони УПА брали участь у кривавих польсько-українських зударах (сутичках, зіткненнях), що їх зі свого боку провокували німці.
У Вікіджерелах є Відкритий Лист Тараса Бульби-Боровця до Членів Проводу Організації Українських Націоналістів Степана Бандери |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl5TDFWd1lWOHhPVFEzTG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxVmNHRmZNVGswTnk1cWNHYz0uanBn.jpg)
1942
16 квітня 1942 року Головна команда УПА видала наказ новоорганізованим «Літаючим бригадам» партизанів, у якому говорилося: «Негайно розпочати першу фазу збройної боротьби проти Гітлера…»
- «Шепетівська операція», у результаті якої великий залізничний вузол уночі проти 19 серпня 1942 року був звільнений від німців.
- , у якій, розбивши німців, формування УПА-ПС захопили друкарню, в полон потрапили 2 секретарки та заступник директора друкарні.
- 17 жовтня 1942 року, у якій співробітникам СД вдалося викрити у Харкові підпільну друкарню ОУН-Б. Під час штурму будівлі виникла перестрілка, яка закінчилась арештом 11 бандерівців. Конфісковано багато пропагандистських матеріалів і 14 ящиків з матрицями.
- У ніч з 2-го на 3-е грудня бульбівці, одягнені в уніформу радянських партизан, атакували містечко Тучин і вивезли звідти частину майна і друкарню.
1943
- 28 березня 1943. У результаті боїв за Людвипіль 2 000 есесівців і шуцманів так і не змогли оволодіти містом, котре було в руках повстанців, які спалили 5 автомобілів і знищили 58 солдатів противника.
За версією УПА, у травні 1943 у її засідці загинув керівник «штурмових відділів» (СА) Віктор Лютце (за офіційною версією керівництва Третього Рейху Лютце загинув з родиною в автокатастрофі в Потсдамі), а влітку 1943 року відбувся ряд боїв і сутичок із німцями, як, наприклад, успішний наскок УПА на місто Камінь-Каширський. З кінцем 1943 року влада німців була обмежена — і місто залишено поляками, решту території контролювала УПА. Одночасно УПА частково очистила терени Рівненської, Волинської та Житомирської областей від радянських партизанів, а рейди УПА поширилися і на частини Київщини та Кам'янець-Подільщини. За радянськими джерелами, українські національно-повстанські частини діяли і на Чернігівщині, і на Кіровоградщині. Спротив ОУН діяв і на Полтавщині в 1941—1944 роках. Внаслідок цих дій, німці до другої половини 1943 року контролювали тільки великі населені пункти, а провінції і села були під контролем УПА.
6 квітня 1943 року дезертири з української допоміжної поліції захопили німецьку в'язницю в Ковелі, звільнивши всіх політичних ув'язнених і військовополонених. До кінця березня 1943 року загони УПА також знищили німецькі в'язниці в Кременці, Дубно, Ковелі, Луцьку і Горохові, а також концтабір у Любачевське. У звіті німців від 4 квітня 1943 року вказано, що райони в межах Кременець — Ковель — Костопіль — Рівне захоплені силами українських повстанців..
Гітлерівці робили спроби знищити УПА масовими акціями (найвідоміша з них — наступ обергрупенфюрера СС Еріха фон дем Баха влітку 1943 року). У липні-серпні 1943 року гітлерівці силами 10 батальйонів мотопіхоти та 10 000 німецьких і польських поліцейських під командуванням фон дем Баха провели наступ на територію південної Волині. Проте наступ провалився. У липні було відмічено 35 боїв, у серпні — 24, у вересні — 15. За оцінками українського історика-емігранта Льва Шаньковського, німецькі війська втратили близько 3000 убитих і поранених, УПА — 1237 убитих і поранених. Влітку 1943 року в боротьбі проти УПА на Волині також брала участь дивізія СС «Флоріан Гайер». На липень 1943 року в складі дивізії налічувалося 8308 бійців, з яких 7350 — в бойових частинах і 958 — в підрозділах постачання і забезпечення. Крім того, в дивізії служили 740 «Хіві». Німці також намагалися дикредитувати УПА пропагандою: наприклад у німецьких листівках, що скидалися з літаків на територію контрольовану УПА, її названо «спільниками Москви».
Восени 1943 року придушенням українського національного повстання на Волині очолив вищий командувач СС і поліцією на півдні Росії обенгруппенфюрер СС Ганс-Адольф Прюцманн, який замінив не впоравшогося із завданням Бах-Залевського. У жовтні-листопаді зафіксовано 47 боїв загонів УПА і близько 125 дрібних боїв місцевих загонів УНС (Українська народна самооборона) з німцями. Внаслідок бойових дій німці втратили близько 1500 солдатів, загони УПА — 414 бійців. Хоча німецьким каральним військам і не удалося повністю знищити загони УПА, але їм удалося істотно понизити антинімецькі акції УПА. Під час осінніх операцій 1943 року були також ліквідовані повстанські «республіки» на Волині. Для розгрому Колківської «республіки» навіть була проведена операція за участю авіації та артилерії. 3 жовтня 1943 року внаслідок повстанської атаки на табір у місті Дубно з німецького полону звільнено 5000 радянських військовополонених. Частина із звільнених червоноармійців вступила в УПА, інші розійшлися по навколишніх селах та хуторах. Цей напад знайшов відбиття у радянському донесенні.
Перші загони УПА почали створюватися в Галичині в червні 1943 року в Карпатах під назвою Української народної самооборони, коли туди прямували рейдом радянські партизани під проводом С. Ковпака. Головне командування УПА розглядало УНС як базу для боротьби не тільки в умовах німецької окупації, але й на час повернення більшовиків. Крім того, з уваги на посилений тоді німецький терор проти населення Галичини, як раніше на Поліссі й Волині: впровадження виняткового стану в жовтні 1943, наглі суди, розстріли і вішання закладників, посилені вивози до Німеччини — УПА виступила проти німців, зокрема проти здачі континґентів, вивозу молоді до Німеччини, та одночасно вела бої з радянськими партизанами. На початку 1944 року УНС влилася в УПА, отримавши назву УПА-Захід і керівника — Василя Сидора.
Одним з головних супротивників УПА, окрім Третього Рейху і СРСР, була Польща. Причиною боротьби УПА проти польських збройних формувань стало традиційне українсько-польське суперництво в Галичині та на польських землях, де проживали етнічні українці. Ще до створення УПА на території Волині поступово активізувався небезпечний ворог українського націоналістичного підпілля — Армія Крайова (АК) і ряд пов'язаних з нею дрібних польських організацій. Військово-політичне керівництво АК вважало Західну Україну польськими землями і прагнуло створити там відносно сильні структури, для того, щоб зустріти Червону армію. На думку поляків, керівники АК хотіли прийняти Червону армію як союзника і партнера і тим самим сприяти включенню Західної України, Західної Білорусі та Віленського краю до складу повоєнної Польщі. Польське повстання передбачалося підіймати в німецькому тилу безпосередньо перед лінією фронту в міру наближення радянсько-німецького фронту. Зі свого боку, керівництво ОУН(б) зовсім не бажало, щоб на їхній землі збройні польські націоналісти реалізовували свої задуми, а після війни знову забрали б собі цей регіон. ОУН(б) мала стати противагою АК — не допустити панування поляків у лісових масивах Волині і горах Карпат. За підрахунками деяких польських дослідників, в цілому протягом 1943—1944 рр. тільки на Волині між АК і з одного боку і підрозділами УПА з іншого відбулося близько 150 боїв, під час яких з обох сторін загинуло щонайменше по кілька сотень бійців.
Восени 1943 року проведена І Конференція ОУН після III З'їзду. На конференції Роман Шухевич запропонував виступити проти німців, щоб дати можливість бійцям УПА загартувати себе в бою, а вже потім почати протидію Червонії Армії.
1944
Упродовж осені 1943 і в 1944 році головне командування УПА досягло порозуміння про нейтралітет як із розміщеними в Україні частинами угорської армії, так і з румунами, про взаємовизнання боротьби цих народів за незалежність. У першій половині 1944 року УПА отримала від румунів та угорців деяку кількість зброї, «упівці» натомість погодилися передавати їм розвідувальні дані (але відмовилися воювати спільно з ними). Деякі загони УПА передбачаючи поразку Німеччини, шукали контакти і з німцями для того, щоб використовувати їх в боротьбі проти більш грізного для них ворога — «Советів». Дізнавшись про переговори командирів УПА німцями з на місцях, головнокомандування УПА заборонило вести їх. 7 березня 1944 року один з курінних УПА-Північ Порфирій Антонюк «Сосенко», який вів переговори з німцями, відповідно до рішення військового трибуналу був розстріляний. 10 квітня 1944 року ГК УПА видало розпорядження, яке під загрозою смерті забороняло місцевим організаціям співпрацю з німцями. Загроза була приведена у виконання по відношенню до деяких командирам загонів.
УПА також прагнули знайти контакти і з представниками інших націоналістичних рухів, що боролися проти більшовиків. При цьому українські націоналісти не були аж надто розбірливими у визначенні учасників антирадянського фронту. До них вони відносили всі антибільшовицькі і не націонал-соціалістичні сили, включаючи румунську залізну Гвардію на чолі з Хорією Сімою. Згідно зі свідченнями Михайла Степаняка, ОУН ще раніше налагоджувала зв'язок з четниками і залізно-гвардійцями. У приклад протибільшовицької боротьби народів, які борються «проти московського ставленика Тіто», українські націоналісти приводили сербів і хорватів, четників і усташів, які, як відомо, конфліктували між собою. Однак українським націоналістам це абсолютно не заважало, оскільки їх основною метою було знайти підтримку якомога більшої кількості антибільшовицьких режимів. З лютого 1945 року навіть Армія Крайова, з якою УПА раніше жорстоко ворогувала, наводилася як приклад національної протибільшовицької боротьби «поневолених народів».
На переломі 1943—44 років УПА була найчисленнішою за весь час свого існування, об'єднуючи не менше 40 000 осіб, у тому числі й підпільні кадри ОУН. Згідно з даними командира УПА — Євгена Басюка — 60 % старшин і стрільців були галичанами, 30 % — волинянами і поліщуками, і лише 10 % — жителями Наддніпрянщини. У той же час, радіограма партизанського загону Сабурова 15 лютого 1944 свідчила: «40 відсотків складу УПА не є українцями. Серед них оголошувалися інгуші, осетини, черкеси, турки, частково росіяни». 1944 року загальна площа території, охопленої діяльністю УПА, становила до 150 тисяч кв. км, з населенням близько 15 мільйонів осіб.
На початку 1944 року Армія Крайова сформувала в районі Пшебраже 27-ю піхотну дивізію для боротьби з УПА. Протягом січня-березня 1944 року між загонами АК і УПА відбулося близько 20 озброєних зіткнень. Частина з них була невдалою для польської сторони, але в результаті більшості боїв знищено бази УПА в кількох селах. Під контролем 27-ї дивізії АК виявився регіон, який охоплював 4 райони в західній частині Волині (за винятком міст).
На початку 1944 року УПА втягнулися в перші бойові дії проти Червоної Армії на Волині та Поліссі. Були зафіксовані випадки дезертирства червоноармійців і їх перехід до лав УПА. Величезний вплив на Радянську армію мала пропагандистська діяльність УПА-ОУН — листівки, газети, брошури, дезінформація, поширення підпільної літератури, масове розміщення гасел і закликів на стінах будинків, парканах та інших спорудах. Проте більшість лобових зіткнень з радянськими військами закінчувалися для невеликих загонів УПА не на їхню користь. Незабаром керівництво ОУН (б) наказало своїм відділам не вступати у відкриті бої з Червоною Армією, а замаскуватися в лісах, поповнювати свої ряди, створювати запаси зброї і продовольства та чекати, поки радянсько-німецький фронт відсунеться на захід. Особлива увага при цьому приділялася психологічно-пропагандистським заходам, спрямованим на розкладання військ Червоної Армії, на зрив її військово-політичної діяльності.
Після закінчення зими, відповідно до рішення, прийнятому на III Надзвичайному з'їзді ОУН-Б, було вирішено відправляти загони УПА в рейди вглиб СРСР: на схід України, в Білорусь і на Кавказ, підіймаючи народи на повстання проти СРСР. Хоча рейди закінчилися повною невдачею, українці не збиралися відмовлятися від боротьби. Шанс на успіх вони бачили на початку Третьої світової війни, а тому союзниками вважали Велику Британію та Сполучені Штати. Волю до боротьби занадто зміцнювала повсюдна впевненість у тому, що радянська влада переб'є або, в кращому випадку, депортує всіх жителів Західної України. Провід ОУН і командування УПА були впевнені, що комуністи готували українцям долю євреїв, і в цьому їх затверджував досвід Великого Голоду тридцятих років. Тому вони вважали, що краще загинути в бою, ніж пасивно дозволити вбити себе. Оунівці намагалися залучити в УПА не тільки українців, а й представників інших національностей, особливо військових фахівців з окруженців і військовополонених. Хоча в УПА й існували національні відділи, проте, в цілому, ця спроба також провалилася.
У липні 1944 року на Львівщині була створена Українська Головна Визвольна Рада (УГВР) — орган політичного керівництва УПА. Його метою була консолідація українського націоналістичного руху. Першим президентом УГВР було обрано Кирила Осьмака, колишнього українського есера, який незабаром був арештований органами НКВС. Частини УПА прийняли присягу Українській Головній Визвольній Раді. Закордонне представництво очолив Іван Гриньох, священик УГКЦ. УГВР продовжувала діяльність в еміграції (Мюнхен, Німеччина), одним з його керівників був Микола Лебедь. УГВР намагався налагодити контакти із західними союзниками, зокрема через Швейцарію з політичними колами Великої Британії. Офіційними органами УГВР були «Вісник УГВР» (1944—45), «Бюлетень інформації УГВР» (1948—51), журнал «Самостійність» (1946).
У міру того, як Червона армія захоплювала Україну, вибиваючи німецькі війська, керівництво Третього рейху було змушене остаточно переглянути своє ставлення до українського націоналізму й УПА як потенційного союзника у війні проти СРСР. Восени 1944 року німецька влада випустила з концтабору Заксенгаузен Степана Бандеру і Ярослава Стецька з групою раніше затриманих діячів ОУН(б). Німецька преса опублікувала численні статті про успіхи УПА в боротьбі з більшовиками, називаючи «упівців» «українськими борцями за свободу». Нацисти на завершальному етапі війни мали намір використовувати українські націоналістичні організації для підривної діяльності в тилу Червоної армії. У березні 1945 року у Веймарі за підтримки німецької влади виник Український національний комітет — орган, що нагадував уряд у екзилі. До нього увійшли українські націоналістичні організації, включно з бандерівцями й мельниківцями. Головою комітету став генерал-лейтенант УНА Павло Шандрук. Однак, комітет не встиг розгорнути діяльності, бо на початку травня 1945 Третій Рейх капітулював, відповідно й УНК було ліквідовано. Після Другої світової війни в Європі більшість керівних діячів ОУН обох фракцій опинилися в зоні окупації західних союзників.
1945—1960
Для знищення УПА більшовики спершу застосували масові фронтальні бої й сутички. Так, в одній з перших таких операцій на початку 1944 року брали участь навіть війська 1-го Українського фронту, але ефект від таких масштабних заходів був невеликим. На це було кілька причин: по-перше, психологічний вплив упівців на червоноармійців, що сприяло їхньому моральному розкладанню; по-друге, неефективність використання солдатів Червоної Армії проти націоналістичного руху; по-третє, недооцінка сил ОУН-УПА. Заходи із зачистки районів дислокації УПА зазвичай проводилися без попередньої розвідки і продуманого плану, через що облави і прочісування не приносили належних результатів. Радянські війська зіткнулися аж ніяк не з «розрізненими бандами», як вони вважали, а з потужною бойовою організацією, що мала жорстку структуру.
Але незабаром радянський уряд змінив тактику. У хід пішли війська НКВС. На відміну від червоноармійців вони були дисциплінованішими, краще озброєними і підготовленими. Проти УПА спочатку застосовувалися облави, як, наприклад, у квітні 1944 року триденний бій під Гурбами на Крем'янеччині за участю близько 30 000 вояків, у жовтні того ж року битва під Лещавою-Горішньою та взимку 1944—45 років у Карпатах. Далі для поборювання УПА радянський уряд кинув стрілецькі дивізії, кавалерійські полки, шабельні ескадрони, стрілецькі бригади, окремі стрілецькі батальйони. НКВС-МВС застосовували також різні методи провокації: створення фальшивих загонів УПА — спецгруп НКВС, поширення затруєних ліків й інфекційних недуг та інше. Одночасно керівники уряду УРСР та КПУ зверталися з закликом до вояків УПА складати зброю («з повинною») за ціну помилування. Тих, хто погоджувався, НКВС включало до частин для боротьби з УПА, а згодом їх судили й висилали до концтаборів. Відомі сім таких урядових звернень, останнє з датою 30 грудня 1949 року. Про дії підпілля, включно з місцевими зверненнями, повідомляла радянська преса до середини 1950-х років. Одним із кроків сталінського режиму у боротбі проти УПА стало знищення Української греко-католицької церкви (УГКЦ), яка відігравала важливу роль в суспільно-політичному і національно-культурного життя українців Галичини. Після смерті митрополита Андрея Шептицького (листопад 1944 року) з ініціативи органів держбезпеки почалася ліквідація уніатства. Розгорнулася пропагандистська робота з дискредитації УГКЦ як «ворога народу» і «знаряддя українського буржуазного націоналізму».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WXk5ak9TOVRkbTlpYjJSaFgxVlFRUzVxY0djdk16VXdjSGd0VTNadlltOWtZVjlWVUVFdWFuQm4uanBn.jpg)
Особливу роль у 1944—47 відігравали частини УПА Посяння, Холмщини та Лемківщини на кордонах Польщі: спершу група «Сян», а згодом Закерзонський край з командиром-полковником Мирославом Онишкевичем (Орест) і тереновим провідником ОУН Ярославом Старухом (Стяг). Їхнім завданням було протистояти польським комуністичним органам і шовіністичним елементам польського суспільства, які тероризували українське населення, та протидіяти примусовому виселенню українців. Для боротьби проти УПА польський уряд створив навесні 1946 року оперативну групу «Ряшів», складену з частин двох дивізій. Бої, що тривали до жовтня, з огляду на розпорошення загонів УПА на терені та систему замаскованих бункерів, не дали бажаних для уряду наслідків. У березні 1947 року загинув, під час засідки УПА, заступник міністра оборони генерал Кароль Сверчевський, а наступного місяця польський уряд створив оперативну групу «Вісла» під командуванням генерала С. Моссора. Група, що мала знищити УПА на Закерзонні, складалася з кількох дивізій піхоти, технічних полків, літунської ескадри і частин міліції, разом 17 350 вояків. Водночас польський уряд домовився з урядами СРСР і УРСР про спільний наступ на УПА: УРСР виставила у вересні 1947 року на кордон з Польщею 13 600 вояків, аналогічно біля кордону було сконцентровано численні радянські з'єднання. Тим часом УПА Закерзоння мала 17 сотень (дещо понад 2 000 вояків), а підпільна мережа та самооборонні загони населення близько 4 000 осіб.
Операція «Вісла» почалася 28 квітня 1947 року і тривала до жовтня того року. За цей час майже все українське населення виселено переважно у північні воєводства Польщі. У важких багатомісячних боях УПА й збройне підпілля понесли або важкі людські втрати, або були розбиті й розпорошені. З літа 1947 року УПА почала залишати Закерзонський край; одні подалися в УРСР, інші — рейдами до західної Німеччини й Австрії, де дісталися американської окупаційної зони (близько 400 осіб). Невеликі групи діяли на опустілому Закерзонні (так званому «дикому полі») ще до осені 1953 року. Всього за період з 1944 по 1947 рік на території Польщі українське підпілля втратило 4 тис. осіб. З них приблизно — 1500 бійці УПА, інші — члени ОУН і прихильники цієї організації. Польські втрати склали 2196 осіб, в тому числі 997 військовослужбовців, 600 міліціонерів і місцевих чиновників, а також 599 мирних жителів.
З середини 1946 року УПА налагодила співпрацю з британськими і американськими спецслужбами. З 1948 року отримувала підтримку від ЦРУ в рамках операції «Аеродинамік».
Одним із найефективніших методів боротьби з підпіллям вважалася депортація вглиб СРСР сімей партизанів, або просто людей, підозрюваних у симпатіях до підпілля. Перші депортації було проведено вже у 1944—1945 роках. Успіхи у боротьбі з підпіллям спонукали радянську владу тимчасово відмовитись у 1946 році від цього репресивного заходу. Проте вже 1947 року було вирішено провести велику депортацію у всій Західній Україні. Крім прихильників «бандитів», планувалося одночасно виселити куркулів, що мало послужити прелюдією до форсованої примусової колективізації, розгорнутої у цьому регіоні 1948—1950 роках. Операції виселення дали кодову назву «Захід». Спецслужби розпочали її 21 жовтня 1947 року о 6 годині ранку, і в більшості областей завершили того ж дня. На Тернопільщині понад 13 тисяч людей було виселено протягом десяти годин. Під час багатоденної операції було виселено 26 644 сім'ї «активних націоналістів» — 76 192 особи, з яких 18 866 чоловіків, 35 152 жінки, 22 174 дітей. Радянські операції того періоду нагадували підтримані нацистами методи колективної відповідальності, з тією різницею, що німці розстрілювали заручників і проводили пацифікацію села, натомість радянські спецслужби посилали підозрюваних на підтримку «бандитів» углиб СРСР. 1949 року було депортовано із Західної України 25527 осіб, у 1950 — 41 149, у 1951 — 18 523 особи, а в 1952 році — 3229 осіб.
Найбільше уваги в боротьбі з визвольним рухом радянські спецслужби приділяли захопленню або ліквідації лідерів ОУН-Б і УПА. Так 26 січня 1945 НКВС вдалося полонити одного з найвідоміших командирів українського підпілля на Волині — Юрія Стельмащука-«Рудого». Вважається, що саме допити Стельмащука допомогли радянським спецслужбам виявити й знищити командира УПА-Північ Дмитра Клячківського («Клима Савура»). Трагічною датою історії УПА стала смерть головного командира Романа Шухевича, який загинув у бою 5 березня 1950 року. Це, однак, не означало припинення діяльності всього націоналістичного підпілля на Західній Україні. Великі загони були фактично ліквідовані до кінця 1953 року. Окремі дрібні групи діяли до початку 1956 року. 23 травня 1954 року заарештований останній головний командир УПА Василь Кук, діяльність якого на той час щільно контролювалася радянськими спецслужбами. Останнім часом з'явилися відомості, що останній бій підрозділу УПА з підрозділом МВС відбувся 14 квітня 1960 року в Тернопільській області, а воїн УПА Ілько (Ілля) Оберишин залишався у підпіллі до 1991 року.
Офіційно УПА припинила існування 3 жовтня 1949 року. Того дня вийшов наказ Головного Командира УПА Шухевича про розформування останніх бойових загонів та штабів УПА: воїнам УПА на вибір — перехід на Захід чи вливання до збройного підпілля.
За даними 4-го відділу МДБ УРСР, в 1944—1956 рр. під час боротьби з українським націоналістичним підпіллям, загинуло 155 108 партизан УПА і підпільників ОУН, з яких 1 746 — в східних областях України. 134 тисячі були взяті в полон. Під загрозою репресій і моральним тиском з'явилися з повинною 76 753 повстанці. Репресіям (зокрема, висланню в Сибір) піддавалися і мирні жителі, що надавали допомогу УПА: було заарештовано 103 866 осіб, з яких 87 756 було засуджено. 203 тисячі осіб зазнали депортацій в східні регіони СРСР.
За радянськими джерелами в 1944—1956 роках на території західних областей України повстанці здійснили 14 424 диверсійно-терористичні акти, в результаті загинули 30676 радянських громадян, серед них 687 співробітників НКДБ-МДБ, 1 864 співробітники НКВД-МВС, 3 199 військовослужбовців внутрішніх прикордонних і збройних сил, 2 590 бійців винищувальних батальйонів; 2 732 представників органів влади, 251 комуніст, 207 комсомольських працівників, 314 голів колгоспів, 15 355 колгоспників і селян, 676 робітників, 1 931 представник інтелігенції, 860 дітей, людей похилого віку і домогосподарок. За даними, озвученими начальником таємних операцій ЦРУ Френком Візнером, з кінця Другої світової війни до 1951 року УПА знищили близько 35 тисяч радянських військовослужбовців і членів компартії.
У жовтні 1956 року в Угорщині спалахнуло повстання проти місцевого комуністичного режиму. З колишніх членів УПА в еміграції було створено кілька добробатів, які вирушили до Будапешта і взяли участь в боях проти радянських окупаційних військ. Вони обороняли мости через Дунай, які об'єднують дві частини угорської столиці — Буду і Пешт. Більшість з них загинуло.
Самого лідера ОУН-Б, Степана Бандеру в жовтні 1959 року в Мюнхені за наказом Микити Хрущова вбив кілер КДБ, колишній оунівець Богдан Сташинський. Після звільнення в 1944 році з німецького концтабору Бандера керував оунівським рухом у еміграції. Тим часом, коли частина його соратників після війни (Лев Ребет, Микола Лебідь) — спершу із суто кон'юнктурних причин — почали дозрівати до сприйняття ліволіберальних європейських цінностей і фактично розкололи вже бандерівську фракцію ОУН, Бандера до кінця життя залишався інтегральним націоналістом.
Після 1960
- Останній бій боївки УПА відбувся 14 квітня 1960 року в Тернопільській області.
- У 1967 році відбулась спроба захоплення вояка УПА Юрія Михайлецького у селі Рукомиш Тернопільської області, який загинув у вогні.
- 12 липня 1989 року остання страта воїна УПА — Івана Гончарука.
- 1 грудня 1991 року виходить з підпілля вояк УПА Ілля Оберишин, який переховувався понад 40 років і не був упійманий радянськими спецслужбами.
Загальна характеристика
Структура
Поділ УПА на групи відбувся у грудні 1943 р. Територіально УПА поділялася на чотири частини:
- УПА-Північ (Волинська, Рівненська і частина Житомирської та Київської областей);
- УПА-Захід (Дрогобицька, Львівська, Тернопільська, Івано-Франківська та частини Закарпатської і Чернівецької областей), з окремою воєнною округою «Сян» (Перемищина, Холмщина, Лемківщина, Надсяння);
- УПА-Південь (частини Вінницької і Хмельницької областей).
- УПА-Схід (частини Київської і Чернігівської областей), частково сформована, окремого командування для УПА-Схід не створено. На цьому терені діяли лише поодинокі повстанські частини.
Групи поділялися на воєнні округи, а округи на тактичні відтинки. Організаційно УПА складалася з батальйонів («куренів» по 300—500 бійців), рот («сотень» по 100—150 бійців), взводів («чот» по 30-40 вояків) і відділів («роїв» по 10 осіб).
УПА являла собою партизанську армію, що мала трофейне озброєння (переважно, німецька та радянська зброя), амуніцію (в тому числі спецуніформа в деяких відділах), дисципліну, військову тактику, Службу безпеки (СБ ОУН), агентуру, розвідку, контррозвідку тощо.
УПА формувалася з багатьох соціальних верств суспільства. Там були присутні селяни (становили найбільший прошарок в УПА), робітники, інтелігенція. Основу УПА складали колишні легіонери розформованих спецбатальйонів «Нахтігаль» і «Роланд», 201-ого шуцманшафт-батальйону, а також члени української допоміжної поліції.
Найсильнішою стороною УПА був її особовий склад. Переважна більшість бійців усвідомлено поділяли ідеї українського націоналізму, Понад 60 % бійців складала сільська молодь, яка чудово орієнтувалася в своїх рідних місцях і мала зв'язки серед населення. Багато повстанців придбали бойові навички під час служби в польській армії перед Другою Світовою війною, а потім у різних формуваннях нацистської Німеччини.
В основному весь склад УПА, що був партизанським військом, переховувався у криївках — військово-оборонних та господарських спорудах розташованих під землею. Всього за час існування УПА було споруджено 10 тисяч криївок.
Чисельність
Загальна кількість бійців УПА різними джерелами оцінюється по-різному. Для російських і польських характерно применшення (до 10-20 тисяч бійців), для націоналістично українських — сильне перебільшення (від 200 до 500 тис.).
Відомо, що станом на весну-літо 1944 року УПА була на піку своєї сили. Дослідник із США Петро Содоль називає число в 25-30 тис. вояків на той період. За даними польського історика Владислава Філяра чисельність УПА весною 1944 року тільки в Галичині досягала 45-50 тисяч вояків. Німецькі офіційні документи приводили цифру 100—200 тис. вояків на 1944 рік. Ця оцінка часто зустрічається в працях істориків на Заході. У німецькому звіті III фронтового розвідувального відділу «Схід» від 9 листопада 1944 року загальна чисельність «УПА та УНРА» була оцінена у 500 000 осіб.
Комісія Національної академії наук України (1997—2004) вказала чисельність УПА від 25 до 100 тис. вояків у різні періоди.
Деякі дослідники вважають чисельність у 100 тисяч вояків сильно заниженою, що підтверджують оприлюднені президентом України Віктором Ющенком радянські документи. За даними НКВС УРСР, за період з лютого 1944 по січень 1946 року як результат боротьби з УПА — 103 313 повстанців було вбито, 15 959 — заарештовано, ще 50 тисяч прийшло з повинною, що в загальному становить 169 тис. осіб. Врахувавши те, що в це число потрапили люди, не причетні до діяльності УПА, все одно чисельність УПА була набагато більше 100 тисяч осіб. Микита Хрущов у листі до Сталіна, датованим червнем 1945 року, наводить такі дані: «За період з дня звільнення західних областей від німецьких загарбників до 1 червня 1945 року було вбито бандитів — 90 275, взято в полон — 93 610 і з'явилось із повинною 40395». Тобто, загальна кількість втрат склала 224 280 осіб. У листі Миколи Підгорного в ЦК КПРС, датованого 25 вересня 1956 року, загальні втрати українських націоналістів за період 1944—1945 рр. визначені в кількості — 150 тис. убитими, 103 тис. заарештованими, тобто, більше 253 тис. осіб. За різними даними чисельність УПА навесні 1944 року оцінювалася від 20 до 160 тис. бійців.. Посилаючись на радянську статистику, за останніми підрахунками ряду українських істориків, військову службу в УПА в 1942—1954 роках пройшло понад 400 тисяч осіб..
Водночас, за іншими даними, взятими із записів командира УПА-Північ — Дмитра Клячківського, кількість бійців УПА була значно меншою. Під час переходу радянсько-німецького фронту через Волинь і Полісся в округах УПА-Північ та УПА-Південь налічувалося 6920 осіб, у квітні 1944 року — 6960, а у вересні того ж року (де-факто УПА-Південь вже розформувалася) стався різкий спад — до 2600 осіб. Щоправда, у нотатках та таблицях Клячківського не було даних щодо УПА-Захід. Український історик-архівіст Анатолій Кентій чисельність УПА-Північ у межах від 12 до 16 тис. бійців у 1944 році. Його підрахунки частково підтверджуються показаннями арештованого восени 1944 року Євгена Басюка (начальник штабу з'єднання «Холодний Яр»), що свідчить про існування 12-13 тис. вояків (станом на червень 1944 року). Далі в документі говорилося про наявність 17-18 тис. повстанців з округу УПА-Захід станом на літо 1944 року. Деякі дослідники вважають, що кількість вояків названа Кентієм, значно занижена і могла відповідати дійсності лише наприкінці 1945 року.
Військові звання в УПА
27 серпня 1943 УПА були введені ранги та військові звання. Вони були прийняті за основу системи звань, заснованих на армійських званнях Української Народної Республіки 1917—1920 рр.: так все військовослужбовці іменувалися козаками і поділялися на козаків-стрільців, підстаршин і старшин. Встановлювалися підстаршинські, старшинські та генеральські ранги і ступені. Солдатський і підофіцерський склад був таким: козак (рядовий), вістун (єфрейтор), десятник (сержант), старший десятник (старший сержант), підхорунжий (прапорщик). Офіцерський склад поділявся на: хорунжий (лейтенант), поручик (старший лейтенант), сотник (капітан), майор, підполковник, полковник, генерал-хорунжий (генерал-майор), генерал-поручик (генерал-лейтенант), генерал-полковник. Останні два звання ніколи не були присвоєні кому-небудь в УПА.
У 1945 році система звань була дещо реформована, і прийняла такий вигляд: стрілець (рядовий), старший стрілець (єфрейтор), вістун (молодший сержант), старший вістун (сержант), булавний (старший сержант), старший булавний (старшина), хорунжий (лейтенант), поручник (старший лейтенант), сотник (капітан), майор, підполковник, полковник, генерал-хорунжий (генерал-майор).
Тактика й акції
Основними перевагами УПА в партизанській війні були:
- Ідейність (знали, за що боролися);
- Гарний морально-психологічний стан (відвага, ентузіазм, жертовність);
- Загартованість і витривалість (здатність переносити холод і голод, великі фізичні і психологічні навантаження);
- Військова хитрість, винахідливість, підприємливість;
- Максимально раціональне використання всіх наявних засобів.
До числа недоліків УПА можна віднести:
- Меншу чисельність повстанців у порівнянні із силами противника;
- Більш слабку військову підготовку;
- Різноманітність озброєння, що ускладнювало забезпечення його боєприпасами та технічним обслуговуванням;
- Нестачу спеціально підготовлених командних кадрів;
- Слабку оперативну базу на територіях, що контролювалися противником;
- Неможливість швидкого перекидання сил на великі відстані;
- Відсутність повноцінного тилу та сильна залежність від підтримки населення.
Ці сильні та слабкі сторони були характерні для боротьби УПА на всіх етапах: коли вона воювала формуваннями армійського типу (перший етап), коли стала діяти за допомогою партизанських загонів (другий етап), і коли вела підпільну диверсійно-терористичну й пропагандистську боротьбу (третій етап).
За весь час свого існування УПА застосовувала тактику постійних маршів, несподіваних атак на ворога та намагалася уникати великих боїв. У квітні 1944 під час засідки УПА був важко поранений, а невдовзі помер генерал М. Ватутін. УПА користувалася допомогою населення, харчами, одягом та розвідкою. У міру того, як більшовики опановували терен, вояки УПА й підпільники перебували зимові місяці у підготовлених бункерах.
Особливою оперативно-тактичною формою діяльності УПА були рейди: деякі мали бойовий характер (репресії проти польських боївок і радянських партизанів), інші переважно пропагандистські. Вони проводилися у 1943—44 з головної бази УПА на Волині, а у 1944—46 з Карпат. Рейди відбувалися на Правобережжі, Буковині, Закарпатті, а згодом з Засяння на Підляшшя та навіть на Словаччину.
Озброєння
Детальніше: Озброєння УПА
Все озброєння вояків УПА було трофейним й здебільшого являло собою німецькі, російсько-радянські, угорські та австрійські (ще з часів Першої світової війни). Озброєння було різного типу: холодна зброя, метальна, стрілецька, артилерійська, реактивна а також в невеликій кількості навіть танки та розвідувальні літаки.
Озброєння повстанці найчастіше підбирали на полях боїв, під час знищення противника або за його роззброєння. Так ОУН під час антипольських виступів у вересні 1939 року здобула велику кількість зброї у польських солдатів та поліцейських, а у червні 1941 року оунівці підбирали на полях битв на Західній Україні у вбитих радянських солдатів. Частину зброї принесли з собою дезертири з допоміжної поліції, які втекли в ліс до УПА у березні-квітні 1943 року. Український історик Дмитро Вєдєнєєв вважає, то загони УПА у першій половині 1944 року, уклавши низку різних домовленостей з німецькими військами про співпрацю, отримали від них 10 тисяч станкових та ручних кулеметів, 26 тисяч автоматів, 72 тисячі гвинтівок, 22 тисячі пістолетів, 100 тисяч ручних гранат, 300 польових радіостанцій.
Уніформа
Хоч УПА і не була регулярною армією, її керівники намагались вдягати своїх вояків в однострої з характерними знаками розрізнення, елементами спорядження, та іншими. Із розширенням території, контрольованою УПА та появою «повстанських республік», в УПА з'явилась можливість шити однострої самостійно. До цього використовувались трофейні однострої Вермахту, Червоної армії, Угорщини, Польщі, Румунії, Чехії, та Словаччини. Зустрічались і комбіновані однострої, наприклад німецький мундир і радянська пілотка тощо.
На початкових етапах формування в повстанській армії переважав цивільний одяг. Пізніше, коли в руки упівців потрапляла величезна кількість трофейних одностроїв, зустрічались повстанські відділи повністю вдягнені у німецьке або радянське обмундирування. Із здобутих одностроїв здирались усі знаки розрізнення та нашивались українські тризуби. Інколи трофейні однострої перешивались на підпільних фабриках на Волині. Хоча єдиного стандарту для одностроїв в УПА не існувало, були спроби їх запровадити. Червоні партизани в одному з боїв із повстанцями захопили документи, в яких знаходились проєкти одностроїв та відзнак, які розроблялись для «УПА-Північ».
Однострій доповнювався ременями із саморобними пряжками, на яких зображувався тризуб. Найпопулярнішим методом виготовлення пряжок було використання відстріляних гарматних гільз. Взимку використовувались шинелі та зимові куртки. Під час операцій та бойових завдань упівці вдягали білі маскувальні халати.
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() |
Ройовий | Чотовий | Бунчужний сотні | Сотенний | Курінний бунчужний |
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | ![]() |
Курінний | Командир загону | Командир Воєнної Округи | Краєвий командир УПА | Головний командир УПА |
Присяга вояка УПА
(затверджена УГВР і введена наказом ГВШ ч.7, з 19. VII. 1944.)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WVM5aFpDOVFjbmx6YVdGbllWOTFjR0V1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFZCeWVYTnBZV2RoWDNWd1lTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Я, воїн Української Повстанської Армії, взявши в руки зброю, урочисто клянусь своєю честю і совістю перед Великим Народом Українським, перед Святою Землею Українською, перед пролитою кров'ю ycix Найкращих Синів України та перед Найвищим Політичним Проводом Народу Українського:
Боротись за повне визволення всіх українських земель і українського народу від загарбників та здобути Українську Самостійну Соборну Державу. В цій боротьбі не пожалію ні крови, ні життя і буду битись до останнього віддиху і остаточної перемоги над усіма ворогами України.
Буду мужнім, відважним і хоробрим y бою та нещадним до ворогів землі української.
Буду чесним, дисциплінованим і революційно-пильним воїном.
Буду виконувати всі накази зверхників.
Суворо зберігатиму військову і державну таємницю.
Буду гідним побратимом y бою та в бойовому життю всім своїм товаришам по зброї.
Коли я порушу, або відступлю від цієї присяги, то хай мене покарає суворий закон Української Національної Революції і спаде на мене зневага Українського Народу.
УПА та інші збройні формування
УПА та Армія Крайова
З окупацією Польщі радянськими та нацистськими військами виникла Армія Крайова (АК), що поставила собі за мету відновлення Польщі в її довоєнних кордонах. Для цього на теренах Волині та Галичини були розміщені частини АК (більшість — на Волині, через велику кількість польських сіл). Волинські загони АК пізніше перегруповано у [pl].
30 липня 1941 р., між польським урядом у вигнанні та урядом СРСР підписано угоду про співпрацю. Вона мала велике значення для радянських партизанів Сидора Ковпака, які використовували польські села в західній Україні та Білорусі як плацдарм. Крім того, АК та радянські партизани нерідко вели спільні військові акції проти УПА. Першим великим зіткненням між об'єднаними польсько-радянськими та українськими військами став бій під селом Бутейки у квітні 1943 р.
Невдалу спробу примирення сторони здійснили в середині 1943 року. У штаб-квартиру сил УПА вирушили офіцери округу АК Волинь Зигмунт Румель і Кшиштоф Маркевич. 7 липня проведені переговори в районі Свинарина на Волині. 8 липня делегація поїхала в село Кустичі, де після подальших переговорів обидвох аківців вбито упівцями.
Бандерівська Українська народна самооборона (УНС), що виникла в Галичині в липні-серпні 1943 року, відразу ж розпочала акції не лише проти червоних партизанів Сидора Ковпака чи німців, а й проти АК. Командування «Самооборони» стало відомо, що польські підпільники в Карпатах почали закладати військові бази для підтримки діяльності Армії Крайової. З Варшави сюди прибули військовослужбовці (інструктори) з метою створення бойових груп, які мали взяти під контроль територію регіону та таким чином підтвердити польську присутність на Заході України. Загони УНС, виявивши місця дислокації баз аківців, знищили їх, захопивши при цьому все листування, списки учасників АК та її симпатиків. Згодом усі вони були знищені націоналістами.
На території Генерал-губернаторства (Холмщина, Підляшшя), в боях з аківцями, з осені 1943, УПА діяла спільно з підрозділами дивізії СС «Галичина».
Бої в південній Люблінщині в 1943-44 роках вважаються польськими істориками найбільшими зіткненнями між УПА і АК на території сучасної Польщі — обидві сторони втратили від 3 до 4 тисяч вояків, переважно цивільного населення.
Зі вступом Червоної армії на територію Західної України польське підпілля ухвалило рішення почати операцію «Буря». Її метою було зайняти великі міста, щоб таким чином продемонструвати активну участь Армії Крайової в боротьбі проти нацистських окупантів. Це був також план військової і політичної демонстрації належності західноукраїнських земель Польщі. Операція не виконала свого завдання, проте для оцінки польсько-українського конфлікту має досить істотне значення. Адже вона переконливо показала, що дії УПА закінчилися невдачею. Поляки, попри численні напади українських партизан, зберегли значні збройні сили. Як стверджує польський історик Гжегож Мотика, якби справа дійшла до польсько-української війни, подібної до тієї, яка була між ЗУНР і Польщею в 1918—1919 роках, то підрозділи АК змогли б захистити від ударів УПА більшість міст.
Так упродовж січня-березня 1944 року на Волині між загонами 27-ї піхотної дивізії АК і УПА відбулося близько 20 озброєних зіткнень. Частина з них була невдалою для польської сторони, але в результаті більшості переможних боїв були знищені бази УПА в декількох селах. Уже в березні 1944 року загони АК почали втілення операції «Буря» в Галичині. У міру наближення підрозділів Червоної Армії до Львова, там були також активізовані місцеві підпільні осередки АК. Поляки активно включилися в вуличні бої. Відразу ж після захоплення Львова 27 липня 1944 року НКВС і Червона Армія почали насильницьке роззброєння і арешти загонів АК. Радянські репресії, втім, охопили тільки частину підпілля, бо зберігаючи організаційну структуру, вони без будь-яких серйозних втрат пережили зиму 1944—1945 років, сподіваючись, що потім зможуть відвоювати Львів. Частина учасників підпілля повернулися до суворої конспірації.
Масові арешти солдат Армії Крайової після приходу Червоної Армії швидко переконали керівництво ОУН-Б і УПА, що радянська влада не зацікавлена в існуванні незалежної Польщі. Ні українцям, ні полякам ніяка «самостійність» на спірних територіях не світила. У зв'язку з цим, обидві сторони поступово вирішили об'єднати зусилля в боротьбі з Совєтами. 1945 року відбулося кілька зустрічей між представниками АК-WIN і ОУН-УПА. Вони проходили в різних місцях, і після угод з обох сторін вони часто закінчувалися укладанням домовленостей. У другій половині 1940-х років збройні загони «Свободи і Незалежності», кістяк якої складали колишні АКівці, провели спільно із загонами УПА кілька збройних операцій на сході Польщі, найвідомішою з яких був напад 28 травня 1946 року на Грубешів. Однак загалом взаємодія між УПА і АК здійснювалося на низовому рівні й носило радше військовий, ніж політичний характер. На думку польського історика Гжегожа Мотики, часткову зміну політики українських націоналістів по відношенню до поляків сталося внаслідок того, що поляки на той час вже фактично залишили «східні креси». До середини 1944 року не менше 300 тисяч поляків виїхало зі Східної Галичини та Волині. Відтік поляків посилився після радянсько-польської угоди про обмін населенням. По ньому до кінця 1945 року в Польщі виїхало до 800 тисяч поляків.
Відносини УПА з Угорщиною
УПА вели переговори не тільки з представниками польського підпілля. У переговорах з угорцями українські націоналісти домоглися найбільших успіхів. Однак на початку Другої Світової війни Угорщина була першою країною Осі, з якою у українських націоналістів відразу склалися ворожі відносини.
Починалося все з ситуації в Карпатській Україні в березні 1939 року. На уламках колишньої Чехословаччини українськими націоналістами на чолі з Августином Волошиним було оголошення створення Карпатської України, короткочастної держави на території нинішньої Закарпатської області. Зі згоди Гітлера угорці окупували Карпатську Україну. Спротив окупантам чинила Карпатська Січ, організація, кістяком якої були члени ОУН, зокрема, майбутній генерал-хорунжий і головнокомандувач УПА, Роман Шухевич, входив до Генерального штабу національної оборони Карпатської України.
Окупація Карпатської України не призвела до кардинального переосмислення стосунків українського визвольного руху з Німеччиною, позиція якої в українському питанні залишалася покритою таємницею. Нацистські керівники прагнули вправно замаскувати свої «українські карти», щоб згодом використати з успіхом українське питання як «розмінну монету». Під тиском німецьких дипломатів, угорські власті випустили полонених вояків Карпатської січі зі своїх тюрем і депортували їх до Німеччини. Колишні «січовики» влітку 1939 року стали кістяком «Українського легіону» під командуванням колишнього полковника УНР Романа Сушка і у вересні 1939 року взяли участь у кампанії проти Польщі. Саме в період Карпатської України у ставленні до Третього Рейху ОУН розпочала маневрування між «співпрацею» та «резистансом», яке тривало чотири роки до моменту остаточного переходу ОУН(б) та УПА на антинімецькі позиції у 1943 році.
Але почуття помсти до оунівців угорці затаїли надовго. 22 червня 1941 року угорські вояки разом із вермахтом атакували СРСР. Рухалися вони через Польщу, і угорські солдати охоче брали на себе роль оборонців польського населення від українських націоналістів. Вступ Угорщини у війну проти СРСР на боці Третього Рейху став повною несподіванкою для керівництва ОУН. З огляду на нову військово-політичну ситуацію, яка склалася наприкінці червня — початку липня 1941 року, оунівське керівництво змушене було переглянути своє попереднє вороже ставлення до Угорщини. Перед українськими націоналістичними силами з'явилася об'єктивна необхідність співпраці з Угорщиною як союзником Німеччини в загальній війні проти більшовизму. У цьому випадку спрацювала проста формула «ворог мого ворога — мій друг». Відтепер ОУН намагалася розглядати угорську армію як потенційно союзну армію для Української держави. Угорських, як і німецьких вояків на Заході України місцеве українське населення спочатку зустрічало, як визволителів від радянського режиму. Однак своїми першими діями на захоплених українських землях угорські війська красномовно продемонстрували, що вони прийшли сюди аж ніяк не з визвольними цілями. Збереглося чимало документів і спогадів очевидців, які однозначно свідчать про грубу поведінку гонведів щодо українського населення влітку 1941 року. За повідомленнями німецької служби безпеки і СД по 15 липня 1941 року, угорські вояки конфіскували всю провізію в Коломиї і Станіславі.
Угорські репресії проти оунівців виявилися не менш жорстокими, ніж нацистські. У березні 1942 року угорська влада в Закарпатті проведуть масові арешти людей (переважно інтелігенції), запідозрених у співпраці з ОУН. У квітні репресії посилилися і у в'язниці потрапили 1300 членів ОУН і їхніх прихильників. Шість провідників Закарпатської ОУН розстріляли. У другій половині липня 1942 року перед військовим трибуналом у палаці Ковнера поблизу Мукачева постала вся закарпатська Крайова Екзекутива ОУН. Як результат: українське націоналістичне підпілля в регіоні було повністю розгромлене.
У 1943 році на Волині з'явилися угорські частини, які забезпечували тил німецької армії. Спочатку це були залишки 2-ї армії, розбитої під Сталінградом, потім їх змінила 25-та стрілецька дивізія VII корпусу. У першій половині 1943 року угорські окупаційні війська, які за завданням німців виконували поліцейсько-охоронні завдання на Волині, часто залучалися німецьким командуванням до проведення антиповстанських операцій і пацифікаційних акцій в українських селах. У більшості випадків захоплених у полон угорців повстанці відпускали на волю. Втрати угорців у сутичках з УПА за весну-літо 1943 року оцінюють приблизно від 300 до 500 убитими і понад 300 полоненими (роззброєними). Це становило близько 1/8 від загальних втрат угорських окупаційних військ у тилу Східного фронту за період з 1 травня 1943 до 1 січня 1944 (4108 осіб).
На серпень 1943 року припадають перші спроби примирення між УПА та угорськими військами. Мадяри, не бажаючи проливати кров за німецькі інтереси, потай від гітлерівців уклали угоду з одним із загонів і заявили командному складу, що хочуть бачитися з керівництвом УПА і налагодити взаємини мадярів з УПА, оскільки вони не підтримували нацистської політики по відношенню до євреїв і слов'ян.
Відносини між УПА та угорськими окупаційними військами на рубежі 1943—1944 років вже мали багатогранний і дуже неоднозначний характер. Існували як випадки дотримання нейтралітету, взаємного ненападу і співробітництва, так і факти збройних зіткнень, боїв, сутичок, грабежів угорськими військами українського населення і роззброєння повстанськими загонами гонведів. Активно велися переговори про співпрацю у Львові та Будапешті. Угорці ознайомилися зі станом матеріально-продовольчого забезпечення ОУН-УПА, обговорювали з повстанцями плани організації диверсій у радянському тилу, лікування оунівців в угорських госпіталях і їхню можливу еміграцію до Угорщини зі збереженням права проведення політичної діяльності. До того ж Будапешт вів закулісні переговори з США і Великою Британією про вихід з війни.
Відносини знову сильно зіпсувалися в березні 1944 року, коли німецькі війська, дізнавшись про таємні переговори з союзниками, окупували Угорщину за сценарієм операції під кодовою назвою «Маргарете-1» з метою запобігти переходу країни на сторону антигітлерівської коаліції. У штабі угорської армії сталася чистка кадрового складу. З вищих командних посад звільнили або перевели на інші службові посади чимало угорських офіцерів, причетних до контактів з представниками українського підпілля. До того ж угорці підтримували польську сторону в українсько-польському етнічному конфлікті на території Галичини в 1944 року: цілком дружелюбно ставилися до польського населення і часто захищали їх села від збройних нападів українських націоналістів, допомагаючи полякам у виїзді на Захід. У політичному плані угорці булизацікавлені у тому, щоб після закінчення війни західноукраїнські землі повернулися до складу Польщі, аніж до незалежної України, постання якої на північно-східних кордонах Угорщини не вписувалось у зовнішньополітичні плани угорської еліти. Між польським підпільним рухом та угорськими військами упродовж всієї війни існували тісні контакти у розвідувальній сфері — поляки інформували угорців про український національний рух та військовополітичне становище в Галичині.
У березні-травні 1944 року на Галичині угорські війська провели цілий ряд каральних операцій проти загонів УПА, але вони незабаром закінчилися через те, що радянсько-німецький фронт наближався, і обидві сторони вирішили зупинити непотрібне кровопролиття. У той момент, коли між угорцями і УПА знову досягалося розуміння, повстанці не тільки прикривали відступ угорців, а й виводили їх з оточення за помірну плату — зброєю. Однак не все так складалося райдужно, як хотілося б, насамперед через німецький фактор. Через місцеві обставини і тиск на угорців з боку німецького командування доходило до збройних сутичок між відділами УПА та угорськими військами навіть влітку 1944, що супроводжувались втратами з обох боків і тривали аж до кінця нацистської окупації України. Влітку у військове протистояння з угорцями були, зокрема, залучені старшинські школи УПА в Карпатах.
Аж до кінця війни в штабі угорської армії діяла «Місія УПА» на чолі з сотником Андрієм Дольницьким. У ній працювали крім усього іншого, українці-дезертири з Червоної Армії. Спочатку вона координувала підготовку і перекидання українських радистів на фронт, але пізніше допомагала угорцям у військовій підготовці диверсантів і перекидання їх у тил ворога.
Відносини УПА з Румунією
Розгорнувши широку антинімецьку збройну боротьбу на початку 1943 року на Волині і південному Поліссі підпілля ОУН (б) і УПА були змушені перейти також до протистояння з румунськими військам і карально-репресивними органами на окупованих українських територіях Північної Буковини, Бессарабії та Трансністрії, розглядаючи цю країну як союзника гітлерівської Німеччини. Але помітних збройних нападів і диверсійних акцій щодо румунських окупантів з боку українських націоналістів не було. До того до літа 1943 діяльність ОУН на окупованих Румунією землях була практично паралізована румунськими спецслужбами.
На рубежі 1943—1944 років ситуація різко змінилася і румунські спецслужби почали переговори з українськими націоналістами про співпрацю в боротьбі проти СРСР. 17-18 березня 1944 року в Кишиневі відбулися остаточні переговори між Румунією та українськими націоналістами. З української сторони переговори вели член Референтури зовнішніх зв'язків Проводу ОУН-Б Іван Гриньох, голова ініціативного комітету зі створення УГВР Лев Шанковський і крайовий провідник Трансністрії Тимофій Семчишин. З румунської сторони від імені «румунського уряду» виступали представники румунської армії і спецслужб. Сторонам вдалося домовитися з багатьох питань: про взаємний нейтралітет, про звільнення українських політичних в'язнів, про допомогу УПА зброєю і обмундируванням з боку Румунії. При цьому не було вирішено територіальне питання: Румунія відмовлялася від своїх прав на Трансністрію, але не на Бессарабію і Буковину. Українські націоналісти в свою чергу, дотримуючись ідеї на всіх її етнографічних територіях, наполягали на тому, що ці землі повинні належати майбутньої незалежної України. Через територіальні розбіжності політичну угоду між ОУН і Румунією так і не було укладено. Проте, у військовій сфері було досягнуто згоду про співпрацю.
Влітку 1949 року сотня УПА на чолі з «Хмарою» організувала рейд до Румунії, щоб встановити там контакти з антикомуністичним підпіллям. Результати цього рейду невідомі.
УПА та збройні формування ОУН (м) і Бульби-Боровця
Після розколу ОУН на мельниківців (ОУН (м)) та бандерівців (ОУНР), боротьба між цими двома угрупованнями націоналістів довго не припинялася. Під час цієї боротьби обидві фракції за вказівкою керівників здійснювали вбивства своїх колишніх однодумців, захоплювали один у одного приміщення, транспорт і т. ін. За неповними даними, у міжусобній боротьбі напередодні нападу Німеччини на СРСР було вбито близько 400 мельниківців і до 200 бандерівців. Конфлікт набув особливо великі масштаби на території окупованої нацистами Західної України. Бандерівці і мельниківці повсюдно боролися один з одним за пости в створених німцями місцевих адміністраціях. Зіновій Книш, один з керівників ОУН(м), в своїх післявоєнних мемуарах звинувачував Бандеру і його підручних в загибелі цілого ряду вищих керівників, сотень командирів нижчої ланки, а також близько 4 тисяч «рядових членів, симпатиків і вояків» ОУН(м).
До моменту початку формування бандерівської УПА (весна 1943 року), у ряді районів Волинської, Рівненської, Кам'янець-Подільській і в західних районах Житомирської області з початку 1942 року вже діяла УПА під командуванням Тараса Бульби-Боровця. 12 листопада 1941 року Боровець відмовився виконати наказ про знищення євреїв: «Поліська січ є українським формуванням і не перебуває під юрисдикцією німецької влади». 15 листопада загони Боровця перейшли на нелегальне становище, Боровець відмовився від чину генерала-хорунжого. Відтоді «Поліська січ» перейменована в «Українську повстанську армію». Як «законний уряд України» Боровець визнавав Уряд Української республіки, який перебував у Варшаві з 1920 року.
На територію, контрольовану Боровцем, вдерлися нацисти: відбирали продовольство, висилали робочу силу до Німеччини. У квітні-травні 1942 року формування Бульби-Боровця перейшли до партизанської боротьби з німцями: підривали автомашини і адміністративні будівлі. У серпні перейшли до акцій на залізниці, де знищували німецькі транспорти. Найсерйознішою операцією проти німців був наліт на залізничну станцію Шепетівка в серпні 1942 року. До лютого 1943 року «бульбівці» нападали на склади вермахту для забезпечення себе провіантом. У березні 1943 року ОУНР вела переговори з Боровцем, хоче об'єднати його загони зі своїми. Домовленості сторони не досягли.
Також з літа 1942 року почали діяти збройні загони, що включали тих, хто відійшов від ОУНР, і прихильників УНР — Фронт української революції (ФУР) та інші українські загони, що не підпорядковувалися ОУНР. На початковому етапі формування бандерівської УПА вони в ряді регіонів діяли спільно.
ОУН-Мельниківці у 1943 році також мали свої партизанські загони. Брак архівних джерел, певна тенденційність робіт як радянської історіографії, так і зарубіжних дослідників з теми дослідження не дають можливості в повному обсязі об'єктивно і повно досліджувати історію всіх збройних формувань ОУН(м) зазначеного періоду. Більш докладно в історичній літературі (головним чином мемуарної) висвітлено історію самого боєздатного військового відділу мельниківців на чолі з Миколою Недзведським («Хроном»). Цей загін спочатку був організований як партизанський загін, який виник 18 лютого 1943 біля села Антоновець в Кременецькому районі на Волині. До середини 1943 року чисельність всіх мельниківських партизан склала 2-3 тисячі вояків. Загони ОУН(м) майже не вели активної збройної діяльності, хоча мали місце зіткнення з радянськими партизанами, бандерівцями і участю в антипольських акціях. В одній із сутичок мельниківці вбили православного митрополита Олексія Громадського. Протягом декількох місяців бандерівці і мельниківці вели переговори про об'єднання зусиль у спільній боротьбі, але вони ні до чого не привели. За даними самих мельниківців, в 1941—1944 рр. ОУН (м) втратила від рук нацистів убитими 4756 членів, в тому числі 197 членів вищої керівної ланки, і серед них — 5 членів Проводу ОУН (м). 132 мельниківця були в'язнями нацистських концтаборів, в тому числі 7 членів Проводу. 95 % жертв ОУН (м) зазнала в Рейхскомісаріаті Україна, керованому Еріхом Кохом.
У кінці червня 1943 року вийшло розпорядження Романа Шухевича про перепідпорядкування всіх збройних загонів бандерівській УПА. З цього моменту бандерівська УПА перейшла до насильницького поглинання або знищення загонів «опортуністів» (ОУН-м) та «отаманчиків» (УПА Бульби-Боровця). У липні 1943 року підрозділам УПА вдалося оточити і роззброїти значну частину мельниківських загонів. Взяті в полон командири інших загонів частково знищені Службою безпеки ОУНР-УПА (СБ). Більшість роззброєних колишніх мельниківських загонів на Волині протягом 1943 року частково поповнили УПА, а частково увійшли в Український легіон самооборони (УЛС). З ряду джерел можна дізнатися, що легіон утворився з ініціативи Волинського обласного проводу ОУН(м) у вересні 1943 року як військова частина, призначена для боротьби з польськими боївками, радянськими партизанами і УПА. На початку 1944 році УЛС був реорганізований в 31-й батальйон СД (500—600 вояків), ставши, таким чином, відкрито колаборантським підрозділом, що воював на стороні німців. Конфронтація мельниківського легіону з бандерівською УПА тривала і далі. Так, 20 березня 1944 УЛС вступив у бій із загоном УПА в с. Лудин Володимир-Володимирського району. Внаслідок бою двоє вояків УПА загинуло, а ще один був важко поранений.
На серпень 1943 року припав пік активних дій бандерівської УПА проти УПА Бульби-Боровця. 19 серпня 1943 року на хуторі поблизу села Хмелівка (Костопільський район) боївка СБ-ОУН напала на штаб Борівця, полонивши частину його людей. Серед полонених була його дружина, Ганна Опоченська (за походженням чешка). Трохи пізніше, Опоченську вбили через те, що ніби вона — польський агент. Опинившись у безвихідній ситуації, затиснутий між бандерівцями, радянськими партизанами, поляками та німцями, Бульба 5 жовтня 1943 р. фактично розформував своє збройне формування і звернувся до німців із пропозицією про переговори. Для цього він поїхав до Рівного, потім до Варшави, а потім до Берліну, де 1 грудня був заарештований і відправлений до концентраційного табору Заксенхаузен. У жовтні 1944 року Бульбу-Боровця звільнили з табору, а 1945 року прийняли до створеної німцями УНА. Він зголосився командувати парашутною бригадою, яку планували перекинути на Полісся.
Збройні формування ОУН-М, що мали численних прихильників у Галичині, продовжували діяти паралельно з УПА-ОУНР у 1943—1944 роках. Неодноразові подальші переговори про спільні дії проти радянської сторони не мали, однак, будь-яких вагомих результатів і були швидше ситуативним, ніж стратегічним кроком. Обидві фракції не приховували взаємної ворожості. Коли 11 травня 1943 року у Львові невідомі кілери застрелили відомого діяча ОУН-М Ярослава Барановського, у цьому замаху мельниківці негайно звинуватили бандерівців. Безглуздими, на думку ОУН-М, були і антипольські акції УПА на Волині. Мельниківці були переконані, що єдиним наслідком таких дій стала втеча поляків у міста, що лише послабило позиції українців на Волині. Вони застерігали, що перенесення подібних методів на інші регіони, зокрема до Східної Галичини тільки завдасть українській спільноті кривавих втрат.
На рубежі 1943-44 років заступник Андрія Мельника Олег Ольжич вів переговори з представниками ОУН (б) про можливе входження в УГВР, однак вбивство 14 січня 1944 року у Львові мельниківця Романа Сушка, в якому звинуватили бандерівців, перервало ці переговори. У першій половині 1944 року Мельник у кількох виступах у Берліні різко негативно озвався про політику Німеччини, а його люди спробували встановити контакти з союзниками. У відповідь на ОУН-М знову посипалися німецькі репресії. Окрім самого Мельника було заарештовано низку інших діячів. Мельник 26 лютого був інтернований у Заксенхаузені, (звільнений у жовтні 1944). 15 травня 1944 року Роман Шухевич звернувся до Олега Ольжича з черговою пропозицією об'єднати зусилля в боротьбі з СРСР. Проте 25 травня 1944 року Ольжича заарештували і відправили в концтабір Заксенхаузен, де він загинув 10 червня 1944 року.
Після арешту Ольжича ОУН-М очолив Ярослав Гайвас. Наприкінці травня в Турці зібралася конференція ОУН-М, де було вирішено створити партизанський загін для боротьби з комуністами і одночасно військову базу для допомоги біженцям до Європи. Збройне формування отримало назву «Загін ім. Павла Полуботка». Командував підрозділом Іван Кедюлич-«Чубчик». Загін був заснований у села Волосате в Бещадському повіті. Наприкінці серпня 1944 року підрозділ роззброїли бандерівці та включили в курінь УПА під командуванням Мартина Мізерного-«Рена».
УПА та німецькі війська
Збережені документи УПА містять згадки про дрібні бойові зіткнення з німцями, при цьому відсутня інформація про битви з великими силами вермахту. Остаточне рішення про виступ проти німецьких окупантів ОУН-Б прийняла на III конференції 17-21 лютого 1943 року. Однак уже в перші дні цього місяця збройні загони українських повстанців здійснили ряд нападів на німецькі адміністративні об'єкти. Вважається, що першою антинімецькою акцією УПА була атака сотні Григорія Перегіняка-«Довбешки-Коробки» на поліцейський відділок і містечку Володимирець 7-8 лютого 1943 року. Земляк Степана Бандери сам загинув за два тижні від рук нацистів, коли його сотня спробувала атакувати німецький гарнізон у Висоцьку.
До березня 1943 року німецька протиповстанська боротьба не мала системного характеру. Волинь вважалася доволі безпечним районом. Німецькі війська намагалися зберігати там порядок, насамперед, підрозділами допоміжної поліції, що складалися з місцевих українців, поляків і колишніх військовополонених Червоної армії різних національностей. На початку 1943 року українська поліція на Волині налічувала 11 870 осіб. Водночас у німецьких підрозділах (без урахування слабких військових частин) було всього 453 поліцаїв та 954 жандарми з поліції порядку. Однак після того, як швидко збільшилася кількість нападів на німецьку адміністрацію, диверсійних акцій, німці серйозно задумались над необхідністю провести добре сплановану операцію проти українського національного підпілля. З одного боку, нацисти відреагували на події на Волині посиленням репресивних дій, а з іншого — залученням додаткових сил.
Першочергово підрозділи УПА вирішили завдати удару по цивільній адміністрації нацистів, прагнучи запобігти стягуванню контингентів. Чимало атак були скеровані в адміністративні органи, де вбивали працівників і палили документи. Водночас повстанці нищили молокозаводи, млини, лісопилки тощо. Підрозділи УПА також нападали на районні адміністративні центри та містечка, де німці влаштували так звані опорні пункти, громлячи слабші дільниці. Вони влаштовували засідки на дорогах, знищуючи невеликі групи німецьких поліцаїв. Також чинили напади на деякі каральні експедиції, скеровані проти українського цивільного населення. Натомість УПА рідко атакувала залізничні шляхи, бо не була зацікавлена в послабленні сил Вермахту, який воював проти СРСР. До другої половині 1943 року збройні загони ОУН-Б і УПА взяли під контроль значну частину сільських територій округу Волинь і Поділля райхскомісаріату Україна. Розмах бойових операцій УПА на Волині та Поліссі практично призвів до того, що під контролем німців залишилися населені пункти і залізні дороги, які щільно охоронялися. 15 серпня 1943 року головнокомандувач УПА «Клим Савур» наказав провести на підконтрольних УПА територіях парцеляцію поміщицьких маєтків і покинутих німецьких господарств, а також організувати вибори органів місцевого самоврядування та налагодити українську освіту на рівні початкової школи.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZpTHlWRE1pVkJRaVZFTUNVNU55VkVNQ1ZDTUY4bFJERWxPRGtsUkRBbFFrVmZKVVF3SlVJeEpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF4SlRoRkpVUXhKVGd5SlVReEpUaERKVVF4SlRneEpVUXhKVGhHWHlWRU1TVTRNeVZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNU55VkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1TVTVObDhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUWxSREVsT0RZbFJERWxPVFlsTTBZbFF6SWxRa0pmSlVRd0pUbENKVVF3SlVJNEpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF4SlRrMkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZCTXlWRU1DVTVSaVZFTUNVNU1DNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVU15SlVGQ0pVUXdKVGszSlVRd0pVSXdYeVZFTVNVNE9TVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxRakVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPRVVsUkRFbE9ESWxSREVsT0VNbFJERWxPREVsUkRFbE9FWmZKVVF4SlRnekpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXhKVGszSlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF4SlRrMlh5VkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTROaVZFTVNVNU5pVXpSaVZETWlWQ1FsOGxSREFsT1VJbFJEQWxRamdsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJERWxPVFlsUkRBbFFqSWxSREFsUWtFbFJEQWxRakJmSlVRd0pVRXpKVVF3SlRsR0pVUXdKVGt3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Масове дезертирство співробітників Української допоміжної поліції на Волині з подальшим переходом до лав УПА в березні-квітні 1943 року також коментується деякими українськими істориками, як приклад боротьби українських націоналістів з Німеччиною. І не дарма, адже українські шуцмани при втечі звільняли в'язнів тюрем і концтаборів, ліквідовували німецьке керівництво. Наприклад 18 березня 1943 року українські поліцаї вбили коменданта й утекли з поліцейської дільниці в Боремелі. У ніч з 25 на 26 березня 1943 року упівці атакували Мацеїв. У погоню за партизанами німці відправили 103-й поліцейський батальйон, який налічував близько двохсот двадцяти осіб. Одразу ж після виходу з містечка поліцаї дезертирували та утворили курінь УПА, який очолив ініціатор утечі — Іван Климчак «Лисий». 6 квітня 1943 року трапився бунт української поліції в Ковелі. У повідомленні радянських партизанів сказано: «Поліція убила 18 німців, звільнила арештованих з в'язниці та розпустила табори примусової праці». Спроби дезертирства не завжди закінчувалися успіхом. У Здолбунові українські поліцаї відмовилися виконувати накази. Німці негайно їх роззброїли, 12-х розстріляли, а решту відправили до Німеччини.
Після массового дезертирства українських шуцманів, гітлерівці зміцнили гарнізони в містечках на Волині, в міру змоги посилили охорону таких об'єктів, як склади зі зброєю, млини та лісопилки. Наприклад, у Ковелі гарнізон чисельністю близько трьохсот вояків після дезертирства поліції зріс до чотирьох тисяч. Через брак німецьких військ на Волинь було скеровано 25-ту дивізію угорської армії. Для захисту залізничних колій пригнали кілька бронепотягів. Також наказано було вирубати ліси на відстані двохсот метрів від доріг.
Гітлерівці також вирішили скористатися польсько-українським етнічним конфліктом. Українців-дезертирів із поліції частково замінили поляками. З місцевого польського населення до різних поліційних підрозділів (їх звали шуцманшафтами) були призвані загалом від півтора до двох тисяч осіб. Крім того, на Волині діяли два батальйони шуцполіції, сформовані повністю з поляків — 107-й та 202-й, які брали активну участь у боротьбі з УПА і пацифікації українських сіл. Особливою жорстокістю відзначився у цій справі 202-й батальйон. І німецька цивільна адміністрація, і СД підтримали створення польської самооборони. Їй дали згоду на зберігання зброї, а деяким загонам зброю навіть надали. У той же час гітлерівці дивилися крізь пальці на те, що польські форпости мали більше зброї, ніж це дозволяли німецькі правила.
Про збройний конфлікт УПА і німців свідчать самі німецькі документи. Так, у звіті рейхскомісара України Еріха Коха про сільськогосподарські втрати сказано наступне: "Особливо небезпечні виступи національно-українських банд в районах Кременець-Дубно-Костопіль-Рівне. У ніч з 20 на 21 березня національно-українські банди захопили в Кременецькій області всі районні сільськогосподарські пункти і повністю знищили один службовий пункт. При цьому загинуло 12 німців-господарників, лісників, солдатів і поліцейських. Хоча сили поліції і вермахту були негайно надані в розпорядження, до цього дня відвойовано тільки 2 райони… «. У звіті начальника Поліції безпеки і СД 7 травня 1943 року відмічалося: „Дії радянських банд на Волині пішли на спад, за напади на господарські об'єкти, лісопилки і польські населені пункти відповідальні національно-українські банди. З'єднання вермахту під час розвідувальної операції було скоєно напад перевершує по силам національно-української банди. Два німецьких юнаки потрапили в полон, один з них був поранений“. Німецький фельдмаршал Еріх фон Манштейн, командувач групою армій, що діяла на території України, в своїх мемуарах розповідав: „Взагалі існувало три види партизанських загонів: радянські партизани, які боролися з нами і тероризували місцеве населення; українські, які боролися з радянськими партизанами, але, як правило, відпускали на свободу потраплених їм в руки німців, відібравши у них зброю; нарешті, польські партизанські банди, які боролися з німцями і українцями“. У повідомленні начальника Поліції безпеки і СД 19 березня 1943 року щодо дій „Поліської січі“ Бульби-Боровця сказано: „В районі Сарни/Костопіль діє бандерівська банда під керівництвом українця Боровця, який відповідає за партизанську діяльність в ОУН-Б. Банда чисельністю приблизно в 1000 чоловік не чіпає місцеве населення, а спрямовує свої дії проти німецьких установ і об'єктів“.
Про антигітлеровську боротьбу УПА свідчать і радянські партизани. У доповіді Івана Шитова від 6 травня 1943 року Тимофію Строкачу сказано: «Бульбівці ведуть бої з німцями на правому бергу річки Случ. Бандерівці готують напад за річкою Буг, де німці зараз концентруються. Українські націоналісти ведуть агітацію серед українського населення, спрямовану проти німців і проти Радянської влади». У повідомленні Петра Вершигори в УШПР сказано: «Все Полісся за винятком великих комунікацій Сарни—Ковель, Ковель—Брест і Сарни—Лунинець було повністю вільне від німців, величезна територія від Сарни до Бугу була поділена між партизанами і з'єднаннями українських націоналістів, виштовхнутих через Горинь». У своєму щоденнику учасник Карпатського рейду з'єднання Ковпака — Семен Руднєв 16 червня 1943 року відзначав: «Нарешті ми потрапили в райони дії так званих „бульбівців“. Це один різновид українських націоналістів, які б'ються проти німців і партизан. Тут же в цих районах знаходяться бандерівці, теж націоналісти, які б'ються проти німців, бульбівців і партизан. Багато цих банд озброєно добре, є навіть артилерія і танки». Василь Бегма 9 липня 1943 року в повідомленні в центр писав: «26.6.43 р в с. Хараїмовка Деражнянського р-ну (на карті немає) німці вели бій з націоналістами, в результаті вбито 4 німця і 19 націоналістів. При виїзді німців з Хараїмовки націоналісти послали проти них засідку і вбили 7 німців». Він же 27 липня відмічав: «У містечко Олика (32 км на схід від Луцька) Волинської області прибуло 2500 гітлерівців, знятих зі Східного фронту, нібито для боротьби з націоналістами. Поліція відмобілізована».
На початку літа 1943 року Україну відвідав рейхсміністр східних територій Альфред Розенберг, який був стурбований ситуацією в цьому регіоні. Становлення УПА, поширення польсько-українського конфлікту і поява в регіоні радянських партизанських загонів перетворили Волинь у киплячий котел, згасити який у німецького командування не було ні сил, ні коштів. Розенберг брав участь у нараді генеральних комісарів у Рівному 5 червня 1943 року. Він вилаяв рейхскомісара України Еріха Коха, тому, що його політика «твердої руки» не принесла очікуваних результатів. Щоб врятувати свою репутацію, Кох вирішив за всяку ціну ліквідувати УПА.
7 червня 1943 року керівник СС і поліції в генеральному комісаріаті Волинь і Поділля бригаденфюрер СС Вільгельм Гюнтер видав наказ № 41 про ліквідацію українських партизан і встановленні контролю над територією. Щоб відновити контроль над регіоном, німці почали антипартизанські дії в районах Любомля, Володимира-Волинського, Горохова і Дубно. Результатів це не дало, а український повстанський рух тільки посилився.
Весна-літо 1943 року — період найбільш інтенсивних боїв УПА з німцями на Волині (основний період «антинімецького фронту»). УПА захопила окремі населені пункти на Західній Україні, де створила власну адміністрацію (наприклад, «Колківська республіка»), намагалася протидіяти господарській діяльності німців, вела оборонні бої (згадані вище антипартизанські акції Еріха фон дем Бах-Залевського і Ганса Прюцмана). Каральні акції проти УПА привели до повного знищення багатьох сіл. Найбільш відома німецька каральна акція — це повне знищення села Малин, де німці з польськими поліцаями вбили 624 місцевих чехів і 116 українців. Загалом, каральна операція, яка так і не призвела до відновлення контролю над цією частиною території України, була згорнута. Антипартизанські акції не змогли навіть перешкодити УПА в проведенні антипольської акції. Мобільні підрозділи українських повстанців залишали небезпечні райони, знаючи, що готується атака. Було багато дрібних сутичок, переважно при захисті сіл. Найбільшими успіхами німців можна назвати знищення кількох видних командирів УПА, як то першого головнокомандувача УПА Василя Івахіва і начальника штабу УПА Юліана Ковальського. У німецькому документі під назвою «Національно-український бандитський рух», датованим 17 липня 1943 року говориться, що в березні 1943 року загони УПА зробили 8 нападів, 57 нападів — у квітні, а в травні — вже 70.
Починаючи з осені 1943 року, протиповстанська боротьба на Волині набрала локального характеру й поступово спала. Німецька адміністрація та каральні органи під впливом ситуації на фронтах уже не могли належним чином відповідати на акції українського підпілля і втратили контроль над ситуацією. Стрімкий наступ Червоної Армії на захід наприкінці літа 1943 року означали, що у німців не було ні часу, ні можливості провести масштабну операцію проти українських партизанів, і вони були змушені вдатися до рішучих заходів, але сил катастрофічно бракувало. Поразка після битви на Курській Дузі змусила німецькі каральні органи зосередити увагу насамперед на охороні залізничних шляхів. З кінця літа 1943 року дрібні гарнізони почали поступово виводитися у великі міста та на вокзали. З іншого боку, на Волинь стали прибувати війська вермахту, відступаючі від Совєтів. Тому німці не відмовилися від каральних експедицій, метою яких була зачистка тилу, а також видобуток продовольства для армії. Одним з її проявів стала ліквідація заарештованих у тюрмах і таборах. 1 жовтня 1943 німці розстріляли полонених у Кременці, 15 жовтня — в Рівному, 16 жовтня — в Луцьку і Дубно.
Стараннями абверу і СД з підпілля хитрістю виманили командира УНРА — Тараса Бульбу-Боровця. Тому, коли Боровець і його радник Олег Штуль 19 листопада 1943 прибули до Рівного для переговорів з німецькою окупаційною владою, їх направили до Варшави, а потім — і до Берліна, де їх заарештували та 1 грудня 1943 помістили в спеціальний бункер «Целленбау» концтабору Заксенхаузен, де вже два роки сидів Степан Бандера.
До кінця 1943 року ОУН-Б взяла курс на максимальне згортання наступальних дій проти німців і почала збирати свої сили на боротьбу проти СРСР. Було ухвалено рішення збільшити чисельність УПА шляхом мобілізації населення і широко розгорнути будівництво схронів. Деякі загони УПА вели переговори з німцями з метою угоди про співпрацю. Але зазначалося, що співпраця буде можливою тільки тоді, як німецька окупаційна влада припинить терор проти українського населення і звільнить політичних в'язнів. Сутички, однак не припинялися. У січні 1944 року німецькі війська розгромили курінь «Крука» (Івана Климишина) в Кременецькому районі. У Маневицькому районі було майже повністю знищене село Троянівка під час антипартизанських дій, що проводилися там з 6 по 30 січня 1944 року. Також було спалено Городок, число жертв не встановлено. 20 березня 1944 року біля села Луковичі в сутичці з німцями загинув шеф штабу ВО «Турів» Олекса Шум (Вовчак).
У Галичині повстанська боротьба істотно відрізнялася від ситуації на Волині. До середини літа 1943 року на території Галичини ОУН-Б не створювала партизанських загонів. Влітку 1943 року в Галичині під впливом розвитку загальної військової ситуації, а також внаслідок рейду відділів партизан Сидора Ковпака почалася організація Української народної самооборони. Наприкінці літа — восени 1943 року, підрозділи УНС провели ряд операцій проти окупаційної адміністрації і поліцейських відділів. Активність в окремих районах дистрикту Галичина радянських і націоналістичних партизанів, спонукали німців у жовтні 1943 року оголосити надзвичайний стан у регіоні. Була введена система розстрілу 10 заручників за кожного вбитого гітлерівця. Великі міста Галичини стали ареною публічних страт. Значна частина страчених ув'язнених були членами і прихильниками ОУН. За словами польського історика Гжегожа Грицюка, з жовтня 1943 до середини червня 1944 року в ході публічних страт у Галичині було вбито 1519 українських націоналістів.
У січні 1944 року підрозділи УНС у Східній Галичині почали переформовуватися в УПА (сформувався головний військовий округ УПА-Захід). У ліс пішли значні групи молоді. У лютому на східних кордонах дистрикту Галичина з'явилися наступаючі підрозділи Червоної Армії. На весну 1944 року відбувся пік антипольських акцій у регіоні, причому кількість польських жертв зазвичай у кілька разів перевищувала німецькі втрати. Німцям вбивства поляків шкодили, оскільки дезорганізовували тил фронту. Це підтверджується документальними свідченнями, які є в наявності, матеріалами переговорів представників УПА з німецькою стороною (в тому числі, переговори представника ОУН Івана Гриньоха з представниками СД). Однією з вимог німецької сторони на цих переговорах було припинення самовільних актів терору проти поляків з боку українських націоналістів. Німці не були зацікавлені в самовільній неконтрольованій діяльності українських націоналістів проти поляків, яка підривала баланс сил на контрольованій німцями території і погрожували непередбачуваними наслідками. Однак ніяких значних антиповстанських акцій у Галичині не проводилося. Більшість репресій були відповіддю на дії УПА. До того ж з березня 1944 року німці почали шукати контакти з українським підпіллям у Галичині, які все частіше закінчувалися укладенням місцевих «союзів». Одночасно С. Бандера і Ярослав Стецько у квітні 1944 року на нараді обговорювали завдання підривної діяльності проти СРСР з керівником таємних операцій вермахту Отто Скорцені. Представники ОУН(б) та УПА, яку створила ОУН(б), в цей час проводили переговори, почали і продовжували співпрацювати з німцями,
Але навіть в той час, коли УПА вела переговори з німцями, інші загони бандерівців вступали в бої з окупантами. Згідно з одним німецьким повідомленням 26 червня 1944 року стався бій біля міста Миколаєва на Львівщині, в ході якого гітлерівці знищили 29 членів УПА і взяли в полон 250 повстанців. Інший бій між УПА та німцями стався 4 липня біля Рогатина. 11 липня загін УПА недалеко від Грубешова атакував підрозділ СД. Однак найбільші бої з німцями та угорцями в Галичині відбулися 6-16 липня 1944 року неподалік гори Лопата.
Під час переходу лінії фронту почастішали напади повстанців на відступаючі або розбиті частини Вермахту з метою захоплення зброї і тривали аж до закінчення нацистської окупації України. У 20-х числах липня 1944 року внаслідок Львівсько-Сандомирської операції Червона армія прорвала німецький фронт і окупувала майже всю Галичину. Вермахт в Україні зберіг за собою контроль лише над гірською частиною Карпат і Закарпаттям, німецька цивільна адміністрація зникла.
18 серпня 1944 року начальник штабу «Північна Україна» генерал Вольф-Дітріх фон Ксиландер у документі, адресованому штабам армій і ОКВ, наказував німцям не атакувати загони УПА в Карпатах, якщо ті не будуть атакувати першими. УПА, в свою чергу, погоджувалася допомагати вермахту розвідданими і виводити німецьких солдатів за лінію фронту. Ця угода розглядалася УПА як «тактичний засіб, а не справжнє співробітництво». Останнім кроком у напрямку остаточного згортання антигітлерівського фронту ОУН і УПА можна вважати частину 1 наказу командира групи групи УПА «Захід-Карпати» Олександра Луцького від 22 серпня 1944 року, в якому зазначалося, що «німці з відпущенням української території перестають бути для нас окупантом і головним ворогом». Виходячи з цього, в наказі зверталася увага на необхідність «збереження народної енергії на рішучу і остаточну розправу з головним ворогом України (більшовиками)». Проте, сутички між загонами УПА і гітлерівцями тривали. Остання сталася 1 вересня 1944 року, коли фронт вже вийшов за межі більшої частини Західної України. Відтак і протистояння українських повстанців та гітлерівських окупантів відійшло в минуле.
Антигітлерівський фронт ОУН і УПА, який виник на початку 1943 року і проіснував до середини 1944 року, відіграв винятково важливу роль в українському русі опору в роки Другої світової війни. Збройний виступ проти нацистської Німеччини, яка категорично заперечувала можливість існування самостійної України, дозволив ОУН(Б) згуртувати в лавах УПА тисячі українських патріотів і об'єднати їх навколо ідеї боротьби за . Однак боротьба ОУН і УПА на протинімецькому фронті не набула пріоритетного значення в стратегії українського руху і мала тимчасовий характер, тому що головним ворогом української самостійності визнавався московський імперіалізм. Цей базовий принцип зводив бойові дії повстанської армії проти німців до форм «самооборони народу» і трактував нацистів, як тимчасових окупантів України. Збройні акції УПА на протинімецькому фронті не мали стратегічного значення і не впливали на хід боротьби між Німеччиною і Радянським Союзом, а лише обмежували діяльність німецької окупаційної адміністрації стосовно економічної експлуатації теренів Волині—Полісся, де створювалася матеріальна база українського самостійницького руху. Про такий характер дій УПА говорить доповідь І. Шитова від 24 квітня 1943 року в адресу Українського штабу партизанського руху: «диверсійною діяльністю націоналісти не займаються, в бій з німцями вступають тільки там, де німці знущаються над українським населенням і коли німці нападають на них». Так само і в зведеному службовому донесенні начальника поліції безпеки і СД від 30 червня 1943 року повідомлялося, що з середини року з боку українських повстанців «напади на німецькі підрозділи були рідкістю, взагалі не було жодного випадку каліцтв службовців німецької поліції і військовослужбовців вермахту». Як стверджує відомий дослідник визвольного руху Роман Пономаренко, УПА вважали за необхідне тільки продемонструвати німцям бойові можливості УПА і тим самим змусити їх визнати, офіційно або неофіційно, статус «двовладдя» на окупованих територіях і право ОУН і УПА на контроль над Україною. Таким чином, боротьба проти Німеччини ніколи не проголошувалася основною метою УПА, а велася скоріше вимушено: дуже часто, якщо німці не чіпали українських повстанців, то і ті активних дій проти них не скоювали.
Разом з тим спротив ОУН і УПА німецькій політиці у північно-західному регіоні України певною мірою обмежував можливості гітлерівців стосовно боротьби з радянським партизанським рухом на Волині—Поліссі та в прилеглих до цього терену районах Правобережної України. Загалом же дії ОУН і УПА на протинімецькому фронті не відіграли помітної ролі у звільненні території України від німецьких окупантів. Український історик Роман Пономаренко вважає, що від рук УПА загинуло від 700 до 1000 німецьких солдатів. За підрахунками сучасного українського дослідника Олександра Денищука, УПА і збройні загони ОУН (б) в 1942—1944 рр. провели 2526 антинімецьких акцій, в яких загинули 12 427 німців і їх союзників, 2047 — поранено, 2448 — захоплені в полон. Повстанці втратили в боротьбі з німцями 2251 вояків убитими, 475 — пораненими, 536 — полоненими. Інший український історик Іван Патриляк, спираючись на німецьку, радянську, польську та повстанську документацію, стверджує що втрати німців, їхніх союзників і колабораціоністів у протистоянні склали близько 17 800 вояків убитими, пораненими і полоненими, втрати повстанців — близько 7300 вояків, підпільники і прихильники націоналістичного руху втратили до 10 тисяч осіб заарештованими і замордованими без суду і слідства, найбільшими були жертви серед цивільного населення, які можна визначити в проміжку між 25-30 тисячами убитих.
До 64-ї річниці бою під містечком Володимирець Рівненської області та в рамках інформаційної кампанії «УПА — відповідь нескореного народу» у вільний доступ були викладені документи, які відображають характер протистояння між силами УПА (а також підпіллям Організації українських націоналістів) та німецькими окупаційними військами. Звіти, які містяться в оприлюдненій колекції, свідчать про активну боротьбу ОУН і УПА: близько двадцяти документів розповідають про засідки, напади на німецькі гарнізони та об'єкти інфраструктури, бої та інше. Також серед опублікованих документів є антинацистські інформаційні матеріали, розповсюджувані учасниками українського руху опору.
Ставлення УПА до дивізії СС «Галичина»
Звістка про створення дивізії СС «Галичина», оголошена 28 квітня 1943 року, викликала резонанс у Галичині. Це було сприйнято як оголошення про зміну політики Третього рейху щодо українців. Тому в ряди дивізії пішли тисячі добровольців, в тому числі деякі члени і симпатики ОУН. Залучаючи галицьку молодь до дивізії, Український центральний комітет та Військова Управа дивізії виводили її з-під впливу бандерівського крила ОУН та перешкоджали поповненню загонів УПА. Голова УЦК Володимир Кубійович та його однодумці розглядали УПА як свого найбільшого конкурента за молоде покоління українців. Їхні ЗМІ зображували бандерівців як руйнівників німецького тилу, чия боротьба тільки на руку Сталіну. Ось базовий список епітетів, якими вони наділялися: «внутрішні анархісти», «лісові отамани», «чорні духи-анархісти».
Командири УПА з Волині спочатку виступали проти вербування в ряди дивізії, оскільки справедливо вважали, що не можна вступати в збройні сили Німеччини, в той час коли український визвольний рух знаходиться в конфронтації з нацистами. ОУН-Б оголосила бойкот мобілізації в дивізію, оскільки втрачала потенційні кадри. Заклики ОУН-Б бойкотувати набір добровольців спочатку не дали результатів. Лише восени 1943 року частина людей, які отримали картки призиву, потрапила в партизанські загони замість того, щоб вступити в дивізію. Однак потім Центральний Провід ОУН змінив ставлення до створення дивізії. У листопаді 1943 року дивізія була визнана відмінним місцем, де українці можуть проходити військовий вишкіл. Дезертирство дозволялося тільки після його проходження. Офіційно ОУН-Б продовжувала критикувати концепцію створення дивізії, але на практиці бойкот її вербування був припинений. При цьому оунівці намагалися ввести в ряди дивізії своїх перевірених людей, які в потрібний момент візьмуть її під свій контроль. Серед них були, зокрема: капітан Богдан Підгайний, лейтенанти Михайло Качмар і Григорій Голяш. Бандерівці планували ввести в кожен підрозділ по одному члену ОУН-Б, але німцям вдалося перешкодити цим намірам шляхом ретельного відбору добровольців. Однак вони не змогли повністю заблокувати контакти між бійцями дивізії і партизанами УПА.
Під час Львівсько-Сандомирської операції німецьке командування було проінформовано про наявність загонів УПА в районі Бродів. 15 липня, коли німецьке угруповання опинилося на межі знищення, була зроблена спроба зв'язатися з повстанцями для спільних бойових дій проти Червоної Армії, однак всі спроби були саботовані солдатами дивізії СС «Галичина».
Коли дивізія СС «Галичина» разом з німецькими частинами взяла участь у Бродівському котлі, значна частина уцілілих бійців досить швидко влилася в підпілля ОУН. Щонайменш 80 з них поповнили сотню «Дружинники» під командуванням Михайла Марущака. Завдяки цьому він створив ще дві сотні. Потім цей підрозділ дістався до Карпат, де частина солдатів СС повернулася додому. Група солдатів зі Словаччини також досягла районів діяльності УПА, звідки дезертирувала після придушення словацького повстання. Солдати дивізії передали повстанцям багато зброї і боєприпасів. Згідно мемуарних спогадів греко-католицького священика Івана Гриньоха, її було досить, щоб озброїти два батальйони.
УПА та радянські партизани
Взаємовідносини радянських партизанів з УПА займають особливе місце у військовій історії. Радянський етап організованою партизанської війни датується 5 вересня 1942 року — наказ № 00189 «Про завдання партизанського руху», підписаний Сталіним. Перші розпливчасті і неточні повідомлення про форму повстанського опору на території західноукраїнських областей стали надходити в Український штаб партизанського руху з кінця 1942 року. Згодом відомості радянської розвідки про створення «Української повстанської армії» потрапили в Москву.
На Волині та в Східній Галичині умови діяльності для радянських партизан були особливо складними. Перешкодою організації їх руху стала швидка окупація території Західної України гітлерівцями і їх союзниками, що не дозволило обкомам партії завчасно створити збройне підпілля і мережу агентури. До того ж, занадто свіжою залишалася в пам'яті людей радянська окупація 1939—1941 років, щоб комуністи могли отримати в суспільстві значну підтримку. Початковий етап взаємодії партизан з упівцями можна назвати тактикою «збройного нейтралітету». Коли перші радянські партизани з'явилися в західноукраїнських землях, то спочатку воліли не конфліктувати з українськими націоналістами через слабкість своїх позицій в регіоні, відсутність підтримки населення і наявності добре укріплених вогневих рубежів повстанців, які могли привести до непотрібних втрат серед особового складу. Іноді радянські партизани вступали в переговори з повстанцями і просили пропустити їх через свою територію, націоналісти у відповідь просили не поширювати радянську пропаганду і проводити мобілізацію місцевого населення до лав партизанів. Заслані в 1942 році на територію Волині групи ГРУ і НКВС СРСР володіли завданнями розвідувального характеру, не прагнули до конфронтації з українським націоналістичним підпіллям і тому також вступали з ними в переговори.
На рубежі 1942 і 1943 років кількість радянських партизанських загонів на Волині стала стрімко зростати. Туди були відправлені партизанські загони зі сходу України та Білорусі, в тому числі прибуло потужне з'єднання Сидора Ковпака. Трохи пізніше з'явилися групи Олександра Сабурова, Олексія Федорова та інших. У лютому 1943 року на Волинь прибув генерал Василь Бегма. Він створив так званий Рівненський партизанський штаб. У заболочених районах Полісся і північної Волині партизани утворили партизанські регіони, в яких була ліквідована окупаційна адміністрація і створена власна. У той же час перші сильні загони з часом дедалі більше і більше просувалися на південь і захід, розпізнаючи місцевість і проводячи різні підривні та розвідувальні дії. СРСР, перш за все був зацікавлений у розгортанні партизанської війни з німцями, і саме проти них була направлена більшість їх бойових операцій. Особлива увага приділялася диверсій на залізниці. Шукаючи союзників у боротьбі з німцями, радянські партизани контактували і з поляками, і з українцями. Однак, одночасно комуністи вважали і польських, і українських «націоналістів» своїми ворогами, а тому, зокрема, укладали списки осіб, що підтримують німців, членів СВБ-АК або ОУН і УПА — для подальшого використання на обліку в НКВД.
Про мотиви як найшвидше розпочати боротьбу проти більшовицьких партизан відверто вказується в листі одного з керівників Служби безпеки (СБ) ОУН на Волині Василя Макара. Макар вказував, що повстанські акції оунівці мали почати, оскільки територія виходила з під контролю («виривалася з рук»), в зв'язку з посиленням окупаційної політики («Німота почала знищувати села») почався стихійний опір окупантам і «почалися множитися атаманчікі» (посилюється активність конкурентів у виді Поліської Січі Тараса Бульби-Боровця), нарешті, радянські партизани почали приходити на територію Західної України («червона партизанка почала заливати поприще»). На Третій Конференції ОУН-Б радянські партизани були визнані одними з головних ворогів.
Перші повідомлення про активізацію українських націоналістів у діях проти радянських партизан припадають на початок весни 1943 року. Перше зіткнення, яке згадується в офіційних повідомленнях українського підпілля, сталося 20 лютого 1943 року. У цей день сотня УПА під керівництвом Григорія Перегіняка напала на табір радянських партизан біля села Заморочене, розігнала їх і захопила трофеї. Без власних втрат упівці вбили п'ятнадцять партизанів, спалили три бараки, захопили коней, їжу, і запаси паперу.
У боротьбі з радянськими партизанами ОУН і УПА досягли помітних успіхів: їм вдалося ускладнити бойову діяльність партизанів на Волині—Поліссі, створити перешкоди для диверсійних дій на німецьких комунікаційних лініях. Частина планів ЦК КП(б)У і УШПР щодо введення партизанських з'єднань на територію Галичини була зірвана. Повстанці успішно знищували невеликі диверсійно-розвідувальні групи, які Червона Армія скидувала з літаків на територію Волині. Але ні повністю розгромити червоних партизан, ні засилати своїх агентів у партизанські загони для знищення командного складу ніяк не могли.
25-27 липня 1943 року 200 червоних партизан із загону ім. Михайлова під командуванням Антона Одухи відбилися від 600 бійців УПА біля села Теремне. Спроби знищити партизанське з'єднання Олексія Федорова силами груп УПА «Турів» і «Заграва» в жовтні 1943 року у районі Любешова були також відбиті.
Рейд Сидора Ковпака до дистрикту Галичина влітку 1943 року став приводом для формування Української народної самоборони (УНС). УНСівці влаштовували засідки на дрібні групи ковпаківців та атакували лише переважаючими силами. 1945 року в полон потрапив командир УНС, Олександр Луцький, який на допитах розказував, що його бійці після перших зіткнень зрозуміли — партизани Ковпака небезпечний супротивник, з яким краще не вступати у прямий бій. Хоча кримський історик Сергій Ткаченко стверджує, що саме загони УНС розбили угруповання Ковпака під Делятином у серпні 1943 року. Попри протидію націоналістів, загони Сумського з'єднання хоч і з величезними втратами, але змогли дійти до Полісся. У ряді випадків, щоб спокійно пройти крізь українські села, ковпаківцям довелося переодягатися бандерівцями. До сих пір ведуться суперечки навколо загибелі учасника Карпатського рейду Ковпака — Семена Руднєва. Відповідно до альтернативної версії, Руднєва вбили чекісти за спроби домовиться з українськими націоналістами про спільну боротьбу проти німців. Цю версію висунув на початку дев'яностих років учасник партизанського руху в Україні, соратник Руднєва і Ковпака Герой Радянського Союзу — Петро Брайко, але не зміг навести ніяких документальних доказів на її користь. Вибравшись з Галичини, Ковпак у радіограмі в УШПР 26 вересня 1943 року доповів, що в Західній Україні «українське населення суто підтримує бандерівців, радянську владу ненавидить».
Радянські партизани відверто підтримували польську сторону в Волинській трагедії. Вони, зокрема допомогли вистояти загонам самооборони в Пшебраже і Старій Гуті. Вони також іноді організовували спільні відповідь каральні операції проти українців. Наприклад, у відповідь на вбивство кількох партизанів 18 грудня 1943 польські комуністи з підрозділу ім. Т. Костюшка за підтримки радянських партизанів напали на село Лахвичі. Місцева боївка ОУН з-за чисельної переваги ворога відступила з села. Населений пункт був наполовину спалений. Було вбито 25 мирних жителів, 15 поранено і 10 викрадено.
За неповними даними, УПА за весь 1943 рік провела проти радянських партизан 4 засідки, 7 нальотів на табори і бази, 17 атакуючих боїв і 12 оборонних боїв, в результаті яких знищено 544 партизана і поранено 44. Відповідно до своїх звітів, тільки лише частина діючих в 1943—1944 рр. на території Рівненської області загонів і з'єднань знищила 2275 членів ОУН-УПА (з'єднання Василя Бегми — 572, Олексія Федорова — 569, Роберта Сатановського — 390, бригада Антона Бринського — 427, загін Дмитра Медведєва — 317). Інтенсивність дій радянських формувань проти ОУН-УПА в ряді випадків перевищувала їх активність проти німців. Загалом обидві сторони втратили за різними підрахунками від 5 до 10 тис. вояків убитими і пораненими.
У міру просування Червоної Армії на захід, значні радянські партизанські з'єднання також почали заглиблюватися далі на захід у досі недоступні для них райони. На початку 1944 року радянські партизанські підрозділи з Волині почали переходити на територію сучасних східних воєводств Польщі. Першим потрапила туди сформована на базі угруповання Ковпака 1-ша Українська партизанська дивізія під командуванням Петра Вершигори — дорогою, за погодженням із польськими партизанами, радянські партизани зайняли свинаринські ліси, знищивши знамениту базу УПА «Січ» і розбивши загін ім. Богуна під командуванням Порфирія Антонюка та ліквідувавши старшинську школу «Лісових чортів». З лютого 1944 року загони УПА спільно з частинами дивізії СС «Галичина» вели боротьбу з радянськими партизанами і аківцями на території дистрикту Галичина Генерал-губернаторства.
Відомий радянський диверсант і терорист Микола Кузнєцов 8 березня 1944 року був захоплений і страчений вояками УПА після того, як випадково увійшов до їх табору, одягнений у офіцерську форму Вермахту.
Навесні 1944 року на Станіславщину здійнив рейд партизанський загін під проводом Михайла Шукаєва, що налічував 205 осіб, але на 1 березня 1944 року їхня кількість збільшилася до 1844 вояків. Група складалася з дев'яти відділів, в тому числі одного кінного. З листопада 1943 року по січень 1944 року він діяв у районі Новограда-Волинського, здійснюючи численні об'їзди на залізничній лінії Шепетівка-Рівне. З початку 1944 року він рейдував на території Рівненської та Тарнопольської областей, часто стикаючись із загонами УПА. На початку квітня Шукаєв отримав наказ вийти до Дрогобицького басейну нафти. До 5 квітня 1944 року Совєти зареєстрували вісімнадцять зіткнень з бандерівцями. Втрати упівців, вони оцінили в 439 убитих.
Епізоди співпраці і нейтралітету
Зафіксовано чимало випадків переговорів радянських партизан з українськими повстанцями заради спільної боротьби проти німців, що визнається навіть радянською історіографією. Наприклад, територія дій загонів Тараса Бульби-Боровця збігалася з місцями базування розвідувально-диверсійного загону НКДБ СРСР «Переможці» під керівництвом Дмитра Медведєва. Згідно з радянськими документами, над налагодженням зв'язку з «бульбівцями» працював керівник агентурно-оперативної роботи підполковник Олександр Лукін. Московське керівництво уповноважило Лукіна провести прямі переговори з «бульбівціми». Вночі з 17 на 18 вересня на хуторі в лісі біля села Бельчанкі-Глушков відбулися 6-годинні переговори. Було досягнуто перемир'я — до кінця зими 1943 року Боровець і його люди припинили будь-які активні ворожі дії проти радянських партизан. Було встановлено пароль для взаємної ідентифікації радянських партизан і загонів ПС. Перемир'я закінчилося в ніч з 19 на 20 лютого 1943 року, оскільки партизани розстріляли групу січовиків, у яких був неправильний пароль для проходу. Як виявилося пізніше, комісар загону «Переможці» Лукін самостійно змінив паролі, не повідомивши про це Бульбу, бо запідозрив його у співпраці з нацистами.
В архівах розвідувального відділу УШПР збереглися повідомлення командира Чехословацького партизанського загону, капітана НКВС «Рєпкіна» (майбутнього Героя Радянського Союзу, словака Яна Налепки, який загинув під Овручем у листопаді 1943 року), який неодноразово зустрічався з командирами УПА, з метою домовитися про спільну боротьбу проти нацистів. Генерал-майор НКВС Олександр Сабуров доручив йому вести переговори з цього приводу. Переговори проходили 23-24 вересня 1943 року на сході Рівненщини. Під час них Налепка називав упівців «братами-слов'янами» та наполягав, щоб УПА припинили атакувати радянських партизанів. Він наголошував, що боротьба проти партизанів допомагає німцям, а боротьба «на два фронти» підриває і так слабкі сили УПА. Націоналісти ж агітували Рєпкіна вступити до національного легіону УПА. Ні про що не вдалося домовитись. Налепка писав у своєму звіті, що змушений був погодитись на службу в УПА, оскільки йому загрожував полон, але потім успішно повернувся до своїх.
УПА та Червона армія
Останній і найтрагічніший етап історії УПА — це боротьба проти регулярних частин Червоної армії та спеціальних підрозділів репресивного відомства Радянського Союзу (НКВС, НКГБ, МДБ та МВС), в тому числі й з винищувальними батальйонами з тієї частини місцевого населення, яка співпрацювала з комуністами.
Ще восени-взимку 1943 радянські органам держбезпеки доводилося стикатися з націоналістичними організаціями на Сході України. Були виявлені ліквідовані підпільні групи, що виникли в період німецької окупації в Дніпропетровській, Запорізькій, Полтавській, Київській, Житомирській та Сталінської (нинішня Донецька) областях. Всього за радянськими даними, в результаті реалізації агентурних матеріалів ліквідовано 26 таких груп (226 учасників).
Відразу ж після приходу Червоної Армії на Західну Україну на початку 1944 року, українські партизанські підрозділи взялися за бойові дії, покликані запобігти виникненню локальних комуністичних органів влади. Але проти регулярної армії партизани були малоефективні. Їх метод — партизанські дії в тилах: засідки на шосейних дорогах, обстріли машин, вбивства окремих військовослужбовців, нападу на військові склади, диверсії на комунікаціях. ОУН-УПА намагалися зірвати мобілізацію і поставки продовольства для Червоної Армії.
У самому початку 1944 року УПА виступала за те, щоб частина українців не ухилялася від мобілізації до Червоної армії, а вступала б в неї з метою розкласти зсередини. Однак вже в березні 1944 року УПА закликала молодь ухилятися від призову до лав Червоної армії.
Характерним у протистоянні між Червоною армією та УПА в той час було ще й те, що керівництво УПА дало своїм відділам вказівку влаштовувати привітний прийом військам діючої Червоної армії, які займали міста і села Західної України. Це робилося для того, щоб приспати їх пильність, а потім наносити несподівані удари по штабах, базах і окремих невеликих підрозділах для поповнення запасів зброї і продуктів.
Тільки з січня по лютий 1944 року в Рівненській області було зареєстровано 154 напади на підрозділи і окремих військовослужбовців Червоної Армії, внаслідок чого було вбито 439 радянських військовослужбовців.
12 лютого 1944 року було опубліковано перше звернення керівництва СРСР до УПА із закликом добровільно вийти з підпілля і скласти зброю з обіцянкою амністії. У той же час почалися масштабні операції зачистки. Осіб, запідозрених у сприянні підпіллю, вивозили вглиб СРСР. Тіла убитих часто виставляли на загальний огляд, щоб залякати інших. З цією ж метою було організовано відкриті судові процеси і публічні страти схоплених членів ОУН-Б і УПА, на які зганяли навіть школярів.
З 7 січня по 2 березня 1944 року в смузі дій 13-й армії було зареєстровано до 200 нападів загонів УПА на невеликі колони з військовим майном і невеликі групи червоноармійців. Внаслідок одного з таких нападів отримав поранення в стегно і пізніше помер командувач 1-м Українським фронтом генерал Микола Ватутін. На думку українського історика Петра Мірчука, саме замах на Ватутіна спонукав радянські органи держбезпеки вирішили розпочати широкомасштабні каральні операції проти УПА.
У середині березня 1944 року в Рівному було створено оперативний штаб для боротьби з українськими націоналістами. У ці області були спрямовані 2 бригади ВВ НКВС і оперативні групи з працівників НКВС і НКДБ. У тому числі з колишніх партизан створено 19 опергруп загальною чисельністю тисячі п'ятсот вісімдесят одна людина. Загалом на боротьбу проти УПА було кинуто понад 30 тис. солдатів НКВС. Деякі підрозділи прибували в Україну безпосередньо з регіонів Північного Кавказу, де щойно закінчили депортацію населення. В окремих селах було створено підлеглі НКВС винищувальні батальйони (ВБ). Для охорони залізниць прибули десять бронепоїздів, які підтримували десантні групи. Для боротьби з повстанцями в березні того ж року 1-й Український фронт виділив одну кавалерійську дивізію, посилену 20 бронеавтомобілями і 8 танками.
У березні 1944 року радянські джерела зафіксували 270 нападів УПА на солдатів Червоної Армії. У квітні 1944 року їх кількість зменшилась, оскільки характер дій повстанців різко змінився. Саме тоді війська Першого Українського фронту готувалися до наступу проти німецько-фашистських загарбників. Це не влаштовувало керівництво ОУН, і воно віддало наказ провести ряд глибоких рейдів по тилах Червоної армії. У районах на північ від залізничної лінії Ковель-Рівне-Шепетівка відбулися відкриті збройні сутички, в ході яких загони УПА зазнали значних втрат.
28 березня згідно з даними НКВС, в ході 65 операцій було знищено 1129 учасників ОУН і УПА, до 7 квітня це число зросло до 2,6 тисяч убитих і 3256 взятих в полон. Власні втрати склали 112 убитих і 90 поранених. За період з 21 по 27 квітня 1944 року відбулася 26 боїв і сутичок між НКВД і УПА, в ході яких було знищено 2018 і захоплено в полон 1570 членів ОУН і УПА. Власні втрати — 11 вбитих і 46 поранених. А ось за даними УПА, тільки в одному бою під Гурбами було знищено 2000 «більшовиків» при власних втратах в 200. До літа 1944 року під час важких боїв практично припинила своє існування військова округа УПА-Південь.
За радянськими даними, в результаті проведених оперативних заходів і каральних операцій за першу половину 1944 року органами НКВС знищено 16338, взято в полон 15991 повстанців, з'явилися з повинною 2549 чоловік. Заарештовано 3676 учасників оунівського підпілля та УПА. Крім цього затримано 27361 осіб, що ухилилися від мобілізації. Втрати серед особового складу НКВС склали вбитими: працівники НКВД — 37, офіцерів і бійців військ НКВС та Червоної Армії — 655, пропало безвісти 112 осіб.
У серпні 1944 року, після того як війська Червоної армії вступили на територію Угорщини, Румунії та Польщі, активні дії УПА знову поновлюються. Крім засідок на шосейних дорогах, обстрілів машин і вбивств окремих військовослужбовців, нападів на військові склади і диверсії на комунікаціях, дії ОУН-УПА були також направлені на зрив поставок продовольства для Червоної Армії. Піддавалися також нападу і окремі військові підрозділи — так 18 серпня 1944 року в районі села Божиків Підгаєцького району Тернопільської області було обстріляно з мінометів і кулеметів 1-й батальйон 1 331-го стрілецького полку, який прямував до лінії фронту, внаслідок чого він зазнав значних втрат. УПА і ОУН-СБ намагалися також не допустити мобілізацію, нападаючи на військкомати та колони призовників.
Наприкінці серпня до «ліквідації німецько-українських націоналістичних банд» підключаються колишні радянські партизани. За вересень 1944 року ковпаківці знищили 981 «бандита» і взяли в полон 262 «спільниками бандитів». З 1 жовтня по 5 листопада знищили 128, взяли в полон 423 «бандита» і захопили 231 «спільника бандитів». Це при власній чисельності в 1635 осіб.
9 жовтня 1944 року НКВС і НКДБ СРСР видали наказ «Про заходи боротьби з оунівським підпіллям і ліквідації озброєних банд ОУН у західних областях СРСР». Відповідно до нього західні області УРСР поділялися на 2 зони відповідальності — Львівську, Станіславську, Дрогобицьку і Чернівецьку, якою займалися наркоми НКВД УРСР Василь Рясний і НКДБ УРСР Сергій Савченко, і начальник прикордонних військ Українського округу Петро Бурмак; Рівненська, Волинська та Тернопільська області були у віданні заступників наркомів Строкача і Данила Єсипенко, і начальника ВВ НКВС Українського округу Михайла Марченкова. Станом на 9 жовтня 1944 року Загальна чисельність Внутрішніх військ НКВД в Західних областях України становила 26304 людини. Перша половина 1944 року засвідчила, що цих сил, які були в наявності на Західній Україні, недостатньо для того, щоб придушити національно-визвольний рух. Тому з центральних і східних районів країни надходили додаткові військові контингенти. Для посилення в західні області УРСР наказом від 9 жовтня 1944 передислоковано 1 полк конвойних військ (1500 вояків), 1 полк з охорони промпідприємств (1200 вояків), 3 бронепоїзди з десантом по 100 вояків, прикордонні полки з Туркменії і Молдови. До листопада 1944 року сформовано 203 винищувальних батальйони (27 796 бійців) і 2997 груп сприяння (27 385 членів). До кінця 1944 року в західних областях налічувалося 212 винищувальних батальйонів (23 906 бійців) і 2336 груп сприяння (24 025 членів).
Важливу роль у боротьбі з українським підпіллям відігравала агентурна діяльність. У жовтні 1944 року на Західну Україну з інших частин УРСР було направлено близько 600 досвідчених оперативних співробітників, які зайнялися, зокрема, створенням мережі агентів. НКВС також почало організувати численні спецгрупи, які зображували УПА (у червні 1945 року налічувалося 157 таких груп). Їхнє завдання полягало у ліквідації керівників підпілля та невеликих груп партизанів, постачанні військ НКВС розвідувальною інформацією та влаштуванні різних провокацій — щоб посіяти у підпіллі атмосферу взаємних підозр.
Всього, за даними НКВС УРСР, за період з лютого по 31 грудня 1944 року проти УПА було проведено 6495 військових операцій, в яких було знищено 57 405 партизан, 50 387 захоплено і затримано і 15 990 з'явилася з повинною. З УРСР було вислано 4744 сімей партизан (13 320 осіб). Внаслідок операцій були захоплені: літак У-2, бронемашина, бронетранспортер, 35 гармат, 323 мінометів, 321 станковий і 2588 ручних кулеметів, 211 ПТР, 18 600 гвинтівок, 4200 автоматів та інше озброєння і спорядження, серед якого були 135 рацій і 18 друкарень.
Диверсії на комунікаціях Червоної Армії і напади на військові вантажі тривали до кінця війни. Всього від нападів УПА і збройних членів ОУН (б) і при придушенні збройного опору інших повстанських угрупувань (УНРА і загони Мельника) в 1944 році Червона Армія зазнала таких втрат: «убитими і повішеними» — 157 офіцерів і 1880 солдатів і сержантів, пораненими — 74 і 1770 відповідно, «зниклими безвісти і відведеними в ліс» — 31 і 402. З початку року по 1 травня 1945 було «вбито або повішено» 33 офіцера і 443 солдата і сержанта, 11 офіцерів і 80 солдатів і сержантів пропало безвісти.
Взимку 1945—1946 року, як раз напередодні запланованих на 10 лютого 1946 року виборів до Верховної Ради СРСР, комуністи вирішили нанести УПА рішучого удару. Була організована операція «Велика Блокада». Вона полягала в тому, що після 10 січня 1946 року всю Західну Україну покрили гарнізони солдатів Червоної Армії і НКВС. Їх було сформовано 3,5 тис., і кожен нараховував від 20 до 100 солдатів і офіцерів, добре оснащених автоматичною зброєю. Крім того, були створені численні гончі групи, підтримувані бронетранспортерами, які проводили безперервні облави. «Велика Блокада» тривала до 1 квітня. Вона коштувала повстанцям як мінімум 5 тис. загиблих. Однак розгромити остаточно визвольний рух не вдалося. Втрати, які українське підпілля понесло під час «Великої Блокади», складно було компенсувати, і це призвело до того, що воно вирішило остаточно розпустити великі загони (сотні) УПА. У липні 1946 року головний командир УПА генерал Шухевич наказав розформувати партизанські підрозділи. Подальшу боротьбу повинні були продовжувати лише глибоко законспіровані боївки ОУН. Всього в 1946 році було зареєстровано 1619 збройних акцій з боку ОУН-УПА, з яких 78 — атаки на співробітників МВС і МДБ; на солдатів і офіцерів Радянської Армії — 123; на бійців Винищувальних батальонів — 204.
Напади УПА на військовослужбовців Червоної Армії, що знаходилися в звільненні або в господарських відрядженнях, тривали аж до кінця 1940-х років. Всього від дій ОУН-УПА в період з 1944 по 1956 рік за радянськими джерелами загинуло 3199 військовослужбовців Збройних сил, прикордонних військ і внутрішніх військ СРСР, з них 2844 — до 1 травня 1945 року. Як тоді говорили, «убитими і повішеними». А на кожного вбитого доводилося 2-3 «зниклих безвісти і виведених у ліс». Попри шалену офіційну пропаганду, серед бійців Червоної Армії дехто усвідомлював братовбивчий характер війни з УПА. Останньою бойовою жертвою з боку радянської влади у її війні з націоналістичним підпіллям був лейтенант КДБ Віктор Стороженко, убитий 12 жовтня 1959 року у лісі біля села Тростянець Бережанського району Тернопільської області.
Після смерті Сталіна методи боротьби проти УПА змінилися. Замість широкомасштабних військових операцій було вирішено активно використовувати оперативні гри. Радянські органи держбезпеки почали створювати фальшиві осередки ОУН, які повинні були виводити з підпілля лідерів визвольної боротьби, впроваджували радянську агентуру в зарубіжні центри українських націоналістів, заманити на територію УРСР емісарів і лідерів зарубіжних центрів ОУН, перехопити канали їх зв'язку, створити «оперативні позиції» в спецслужбах Великої Британії і США, а також у Ватикані. Основне завдання підставного центру полягало в підпорядкуванні підпілля і нав'язуванні йому думки про радикальну зміну тактики — перехід від збройних до пропагандистських методів боротьби, роботі з молоддю та інтелігенцією, пошуку компромісу з владою. Такими методами наприклад, вдалося схопити останнього командира УПА-Північ — Василя Галасу (Орлана). Для його упіймання була створена спецгрупа МДБ «Захід», яку очолив агент — бойовик МДБ під псевдонімом «К-62», в недалекому минулому — начальник кур'єрської групи ЦП ОУН. Галасу взяли за допомогою спец. препарату «Нептун-47» — сильнодіючого снодійного засобу, який додавався в їжу або напої.
Атаки на частини Війська Польського в СРСР (1944)
У 1944 році українські партизани також нападали на солдатів 1-го Війська Польського, що дислокувалися на Волині з 1 травня по 15 липня 1944 року. Як і у випадку з підрозділами ЧА, були постійні напади на дрібні підрозділи і окремих солдатів. Найбільшого успіху українці досягли 23 червня 1944, коли вони атакували розвідувальну групу 7-го артилерійського полку, що йшла з Цумані на місце постою в Клевань. У засідці загинули чотири польські солдати — командир 7-го полку підполковник Казимир Кульчицький, підполковник Владислав Добжанський, заступник начальника відділу інформації, лейтенант Юзеф Лозовський і його водій. Один солдат був поранений.
Диверсії УПА на залізницях
У 1944—1945 роках, у порівнянні з німецькою окупацією, було більше нападів УПА на залізниці. Наприклад 3 серпня між станціями Клесів і Страшеве був підірваний військовий поїзд, зійшло з рейок десять вагонів, 8 радянських солдатів були вбиті. Перерва в русі тривалв десять годин. 11 серпня 1944 року біля Кам'янки-Струмилової був підірваний поїзд, внаслідок чого було знищено вісім вагонів. 1944 року УПА підірвала санітарний ешелон у Рівненській області й відвезла в ліс 40 медсестер.
1 травня 1945 року на ділянці Сарни-Клесів партизани підірвали поїзд. Загинули 27 червоних, у тому числі три майора і один полковник. 30 вересня 1945 року з допомогою міни, встановленої УПА, зійшов з рейок бронепоїзд між станціями Клесів і Томашогруд. Того ж дня, але між Стриєм і Станіславом, партизани пустили під укіс товарняк з пальним. Згоріли вісім цистерн з їх вмістом. Два вагони і два паровоза зійшли з рейок.
Складно судити, скільки цих та інших акцій було справою рук УПА і скільки диверсійних груп створили німці. Проте, частота атак на залізниці не залишає сумнівів у тому, що українські партизани намагалися послабити військовий потенціал СРСР, бачачи шанс на перемогу в продовженні війни.
Перешкоджання мобілізації українців до РСЧА
Вступивши на територію Заходу України, радянське командування розгорнуло масовий призов до лав Червоної армії. Мобілізаційна політика Кремля в регіоні мала особливий підтекст: поряд з поповненням радянських збройних сил ставилося завдання позбавити такої можливості визвольний рух, тобто підірвати соціальну базу УПА.
Про тотальне характер мобілізації свідчать наступні дані. З початку 1944 до 25 квітня діючу армію поповнило близько 170 тис. жителів Рівненської, Волинської та Тернопільської областей. До 23 вересня в Львівській області було мобілізовано 33 745 українців і 13 701 поляк, Тернопільській — відповідно 105 761 і 30 072, Дрогобицькій — 25004 і 9197, Станіславській — 50784 і 8434, Волинській — 79 472 і 3067, Рівненській — 98 693 і 5262, Чернівецькій — 59 561 і 2145, а всього 524 898 осіб, у тому числі 453 020 українців і 71 878 поляків.
Радянські мобілізаційні служби в краї зіткнулися з величезними проблемами. Керівництво ОУН і командування УПА наказали своїм пропагандистським відділам і бойовим групам всіляко протидіяти спробам мобілізації. Для цього рекомендувалося фальсифікувати або знищувати призовні листи, бойкотувати отримані виклики до військкомату, а також організовувати військові акції по поверненню мобілізованих. Ще одним із способів протидії мобілізації був заклик людей до партизанської війни незадовго до дня явки до військкомату. За отриманими інструкціями частини УПА часто заходили в села і забороняли людям вступати в Червону Армію на зборах населення.
Бойкот мобілізації в РСЧА дав свої плоди. Наприклад в квітні 1944 року в Рівненській області з 69 110 осіб, що підлягали мобілізації, тільки 2620 з'явилися за повістками у військкомати. Виняток склали міста, в яких більшість викликаних відгукнулося на заклик. До 1 вересня 1944 р мобілізаційні плани 1-го Українського фронту були виконані лише на 56 %.
Партизани здійснювали атаки, спрямовані на те, щоб перешкодити мобілізації. Так наприклад в ніч з 6 на 7 березня 1944 року упівці атакували Рівненський військкомат. Будівля згоріла. До 29 серпня 1944 року на Станіславщині сталося аж шість атак на колони новобранців. 23 серпня 1944 року в районі села Червоне Бережанського району партизани атакували колону з 850 новобранців у супроводі 80 солдатів. Семеро загинули в бою, шість червоноармійців були поранені. Також загинули вісім призовників і 12 були поранені. Упівці за радянськими даними, втратили вісімнадцять чоловік.
Атаки УПА на міста
Однією з найважливіших відмінностей української партизанської війни проди радянської влади були напади на великі міста та селища міського типу, так звані райцентри. Вони мали особливе значення. Для проведення такої атаки були потрібні великі сили, не менше кількох сотень людей. Шляхом нападів на штаб районної влади командування УПА за словами українського історика Анатолія Кентія мало намір: а)змусити радянську владу залишити в райцентрах більше сил і тим самим послабити свою присутність у сільській місцевості; б)створювати перешкоди на шляху зміцнення місцевої влади і паралізувати їх дії проти визвольного руху; в)перервати збір сільськогосподарського контингенту та інші дії сільської влади.
Так від січня до 5 березня 1944 року УПА за радянськими джерелами сім раз атакувала райцентри Рівненської області, убивши 109 радянських і партійних активістів. Вони атакували, зокрема, Деражно, Тучин, Володимирець, Морочне, Висоцьк.
У ніч з 19 на 20 серпня 1944 року УПА атакувала Комарно. Метою атаки була будівля НКВС, яка була оточена, з початку її закидали гранатами, а потім штурмували, звільнивши сімнадцять ув'язнених оунівців (25 за іншою версією). Втрати партизанів оцінювалися в шість убитих. У ніч з 30 на 31 серпня 1944 років дві українські боївки СКВ атакували Єзупіль. Партизани увірвалися в будівлю НКВС, розстріляли трьох офіцерів і їх секретаря, звільнили 7 українських полонених і вилучили архіви НКВС. А 31 жовтня 1945 року УПА взагалі вирішила атакувати Станіслав, великий обласний центр. Напад на місто здійснив курінь «Скажені» під командуванням «Різуна» (Василя Андрусяка). Групи атакували заздалегідь вказані цілі — відділ НКВС, обком партії, військкомат, аптеки, магазини, склади, квартири партактиву і співробітників держбезпеки. Відступили вони організовано, взявши в полон до півсотні людей (партійців і енкаведистів) і захопивши завидні трофеї. Зухвала акція, наприклад, була організована 10 липня 1951 року у Надвірній. Близько 23-ї години партизани увірвалися в місцевий госпіталь, вбили двох охоронців МДБ, які стежили за пораненою активісткою ОУН, забрали жінку і втекли.
Хоча ці атаки і носили різний характер, іноді обмежувалися знищенням підприємства на околиці міста, іноді населений пункт просто обстрілювали, але кількість і масштаб атак показують силу українських партизан. Найчастіше піддавалися нападам штаб-квартири НКВС і НКДБ з метою ліквідації співробітників органів держбезпеки і звільнення заарештованих оунівців. Атаки мали велике значення. Вони змусили Совєти бути постійно пильними і тримати в містах хоча б мінімальний гарнізон, необхідний для оборони. Це послабило дії влади, а з іншого боку підвищило моральний дух партизан і населення.
УПА та сербські четники
УПА деякий час контактувала з сербським четницьким рухом під проводом Драголюба Михайловича. Деякі військовослужбовці Югославії сербської національності після втечі з німецьких концтаборів воювали в лавах українських повстанців. У середині березня 1944 року до керівництва УПА на Волинь прибувала делегація четників. Обговорювалися загальні питання, що стосувалися боротьби з більшовиками і німцями. Серед іншого була досягнута домовленість про те, що УПА буде відхиляти всі зусилля і запити про співробітництво від Йосипа Броза Тіто. Зокрема УПА чітко «зобов'язалася не йти на руку Тітові у встановленні контактів з більшовиками на своїй території». Крім того, відбувся обмін думками про те, як діяти в разі краху Радянського Союзу і Німеччини. Було заявлено, що метою обох національних рухів є створення незалежних національно-слов'янських держав (Сербія і Україна).
УПА та хорватські усташі
ОУН виникла майже одночасно з усташами і мала своє представництво, і в Югославії, оскільки й там опинилося у вимушеній еміграції багато українців, які брали участь у визвольних змаганнях та революційній діяльності 1920-х років. Варто зазначити що у 1930-их роках усташі та ОУН дуже тісно та плідно співпрацювали.
Політолог та історик з Варшавського інституту Адам Бальцер в липні 2018 в інтерв'ю виданню «Historians.in.ua» зазначав, що між ОУН і УПА та усташами можна провести паралелі, але самі по собі організації різняться. При цьому він зазначив, що «усташі знищили пропорційно набагато більше сербів, циган і євреїв, ніж УПА — поляків». За його словами, УПА була партизанським рухом, і він порівнює їх дії з діями сербських четників. Однак і тут вказує, що жертв серед босняків, загиблих від рук сербів, було в десятки разів більше. Бальцер також зазначив, що незалежна Хорватія була сателітом Третього Рейху, в той час як УПА вимагала від німців незалежності, в іншому випадку обіцяла влаштувати їм чималі проблеми.
УПА та Лісові брати
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUyTDFKMVpHRmZVaVZETXlWQ015VkROU1ZDUTJGdWFXVmphMkZmTVRrME5TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RVblZrWVY5U0pVTXpKVUl6SlVNMUpVSkRZVzVwWldOcllWOHhPVFExTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Одним з найбільш потужних центрів збройного опору в СРСР у післявоєнний період, поряд із Західною Україною і Польщею були країни Балтії, де активно діяли «Лісові брати». Лідером антирадянської визвольної боротьби виступала Литва, де до 1953 року вівся збройний опір радянській владі. ОУН звертали особливу увагу на необхідність встановлення зв'язків із представниками литовського підпілля, обумовлюючи це тим, що окремі члени литовської політичної еміграції ще в 1946 році увійшли до складу Антибільшовицького блоку народів (АБН). Перші контакти з литовським антирадянським рухом Опору вдалося налагодити в 1948 році на території південної Білорусі. Тут із групою литовських партизан, яка перейшла на цю територію, зміг вийти на зв'язок Кобринський надрайонний провід ОУН. У зв'язку з цим 15 січня 1949 року керівник проводу ОУН на Північно-західних українських землях (ПЗУЗ) Василь Галаса написав листа керівнику Брестського окружного проводу ОУН, в якому схвалював спроби підпілля ОУН на території білоруського Полісся налагодити контакти з представниками литовського визвольного руху. Від білоруського окружного провідника він вимагав встановити зв'язок з керівництвом литовських націоналістичних організацій, попередньо дізнавшись про їхню структуру, програму, тактику антирадянської збройної боротьби і отримавши дані про стан боротьби литовського підпілля проти радянської влади на території Литви.
Для пошуку контактів з представниками балтійських рухів Опору був організований влітку 1950 року рейд українських повстанців на територію Балтії. Учасники групи ОУН (б) взяли з собою як пропагандистський матеріал брошури «Чи ведуть більшовики до комунізму», «Хто такі бандерівці і за що вони борються» Петра Федуна-«Полтави», «Платформа УГВР» і «Універсал УГВР». За свідченням дружини Василя Галаси, учасники групи були настільки перевантажені пропагандистською літературою, що не могли взяти з собою більшу кількість запасів продовольства.
Контакти УПА зі спецслужбами країн Заходу
Після березневої промові прем'єр-міністра Великої Британії Вінстона Черчилля у 1946 році, яка проголосила початок Холодної війни, ОУН, як й інші антирадянські визвольні організації східної Європи, потрапила в поле зору спецслужб Великої Британії та США. Особливо активними були в цих контактах прихильники ОУН-Б. Сподіваючись на розкол в антигітлерівської коаліції і близьку війну між США і Англією, з одного боку, і Радянським Союзом — з іншого, вони всерйоз розраховували, що Третя світова, яка станеться в майбутні кілька років, принесе Україні свободу і незалежність.
Одна з ряду секретних операцій ЦРУ проти СРСР, що проводилася у співпраці зі спецслужбами Великої Британії, Італії та ФРН, мала назву «Аеродинамік». Її суть зводилася до того, що ЦРУ забезпечувало фінансування і навчання членів ОУН, надавали тренувальні бази та інструкторів, а згодом закидало десант повстанців на радянську територію. Там їм пропонувалося збирати найрізноманітнішу розвідувальну інформацію: дані про військові та промислові об'єкти, про дислокацію військових частин, їх назви, озброєння, оснащення, розташування аеродромів, довжину злітних смуг, типи літаків і їх кількість, точне місцезнаходження партійних і адміністративних будівель, розташування залізничних станцій, транспорт, настрій в армії і в народі, а також вербування в підпілля ОУН нових членів.
Операція в цілому провалилася. Більшість десантників знищили або схопили, якусь частину з них вдавалося перевербувати радянськими спецслужбами, і вже незабаром вони починали виходити в радіоефір, забезпечуючи західні спецслужби дезінформацією. Наприклад, після того як співробітники держбезпеки якого в червні 1951 здійснили захоплення групи парашутистів на чолі з членом ОУН (б) і кумом Бандери — Мироном Матвієйко, вони в наступні тижні та місяці «зустріли» ще 9 груп оунівців, при захопленні яких 18 осіб були знищені, а 26 потрапили в полон. При цьому п'ятеро з полонених виявили готовність співпрацювати з МДБ. І через деякий час радисти на чолі з Матвієйко почали постачати Захід радіограмами з дезінформацією. Згодом вони займалися цим протягом ще 10 років.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV4TDBOSlFTMVNSRkE0TWkwd01EUTFOMUl3TURBME1EQTJPREF3TURZdE1WOUNiRzkzYVc1blgzVndYMjltWDNCdmQyVnlYM04wWVhScGIyNXpYMko1WDFWcmNtRnBibWxoYmw5U1pYTnBjM1JoYm1ObFgwRnliWGt1Y0dSbUwzQmhaMlV4TFRJeU1IQjRMVU5KUVMxU1JGQTRNaTB3TURRMU4xSXdNREEwTURBMk9EQXdNRFl0TVY5Q2JHOTNhVzVuWDNWd1gyOW1YM0J2ZDJWeVgzTjBZWFJwYjI1elgySjVYMVZyY21GcGJtbGhibDlTWlhOcGMzUmhibU5sWDBGeWJYa3VjR1JtTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
У січні 2017 року ЦРУ розсекретило велику кількість матеріалів, що стосуються відносин ЦРУ з українським визвольним рухом. Американські розвідники встановили зв'язок з керівництвом Організації українських націоналістів (ОУН) відразу ж після Другої Світової війни і зв'язок цей перервався тільки на початку 1990-х років, з розпадом Радянського Союзу. Наприклад, один з найбільш ранніх документів датований квітнем 1947 року — звіт про терористичні акти, скоєні на території України зазначено, що у Львові підірвана електростанція, а в Корсунь-Шевченківському районі — гідроелектростанція. Повідомляється про велику кількість жертв серед мирного населення.
Бійці інших національностей у складі УПА
ОУН від самого початку була налаштована на співпрацю з різними неросійськими народами для спільної боротьби проти СРСР. Однак в 1941—1942 рр. в умовах підпільного існування ОУН можливостей для масштабного співробітництва організації з неукраїнськими народами Радянського Союзу не існувало. Вони з'являться пізніше, зі створенням УПА. Але курс на співпрацю з деякими іншими народами, підключення їх до української боротьбі був закріплений раніше.
З розгортанням УПА все більшого значення набувала ідея створення фронту боротьби «поневолених народів» проти більшовизму і російського імперіалізму під егідою УПА. Ухвалення на озброєння цієї концепції було прямим продовженням передвоєнної політичної думки ОУН, згідно з якою Україна мала стати авангардом боротьби всіх неросійських народів проти московсько-більшовицької імперії.
Ще навесні 1943 року в УПА почали вступати кримські татари. Влітку-восени 1943 року УПА випустила ряд листівок, звернених до бійців різних національностей, які б'ються в УПА. Листівки, адресовані різним народам Радянського Союзу, були видані російською мовою і містили такі звернення: «Узбеки, казахи, туркмени, таджики, башкири, татари, народи Уралу, Волги і Сибіру, народи Азії!», «Вірмени та інші народи Кавказу!», «Грузини!», «Татари Поволжя!».
У листівці «Узбеки, казахи, туркмени, таджики, башкири…» підкреслювався гнобительський характер політики «імперіалістичної Москви» і Берліна. Тому українські націоналісти закликали народи Уралу і Середньої Азії до спільної боротьби з УПА проти обох імперіалізмів. Подібним був і зміст іншої листівки, адресованої тюрксько-монгольським народам. Ці ж заклики містилися в листівках, адресованих вірменам.
У листівці, адресованій грузинам, період історії Грузії до приєднання до Російської Імперії малювався в самих райдужних барвах, тоді як перебування Грузії в складі Росії розглядалось як період суцільної русифікації з боку «московських держиморд». Ще більше нещастя спіткало грузинський народ після втрати незалежності і входження в Радянський Союз. Тому всіх грузин в листівці закликали кидати німецькі війська і приєднуватися до українських повстанців.
Листівка до татар будувалася так само, як і всі інші подібні звернення до радянських народів: вказівка на героїчне минуле народу, з приходом російського імперіалізму — занепад і страждання народу, новий російський більшовицький імперіалізм, заклик йти від німців і спільно боротися проти Москви і Берліна. Українські націоналісти хотіли побудови держав в етнографічних кордонах не тільки на території Радянського Союзу, тому в листівці було сказано: «Наша боротьба священна, і ми віримо в перемогу. У цій війні загине московський поневолювач. Цьому заставу — єдиний визвольний фронт народів Близького і Далекого Сходу».
ОУН розвивала свою діяльність зі співробітництва з національними організаціями і в Криму. Там однією з основних задач було налагодження зв'язку з татарськими, грузинськими, вірменськими націоналістами для спільної боротьби проти СРСР. Через татарських націоналістів бандерівці намагалися встановити контакти з турецьким урядом.
Частково заклики здобули силу, і в УПА до кінця 1943 року влилося значно число неукраїнців, головним чином колишніх солдатів національних формувань при німецькій армії. З вересня 1943 року почали створюватися національні відділи УПА: азербайджанські, російські і т. д. У той же час в УПА зустрічалися дезертири з німецької та італійської армій.
У ставленні до європейських народів ОУН застосовувала принцип взаємності: «ставлення до західноєвропейських народів, як, втім, і до всіх інших народів, зумовлено їх ставленням до української державності. Тільки на платформі визнання за українським народом права на власну державність можливо наша співпраця з навколишнім світом».
Таким чином, ставлення ОУН до національних меншин багато в чому залежало від того, вважали вони ці меншини дружніми собі, небезпечними чи ні. Національні меншини СРСР ОУН прагнула залучити для боротьби з «московським імперіалізмом».
Після затвердження нового курсу ОУН-Б на III Надзвичайному з'їзді ОУН-Б українські націоналісти стали докладати ще більше інтенсивні практичні зусилля для здійснення гасла «Свобода народам! Свобода людині!». Сам цей лозунг з порівняно маргінального для ОУН в момент нападу Німеччини на СРСР став центральним у пропаганді УПА. Вінцем кампанії по залученню представників різних народів до боротьби УПА стала «Конференція поневолених народів Європи і Азії» яка відбулася в листопаді 1943 року в лісах Рівненської області. У роботі конференції взяли участь 39 «делегатів» від 13 народів. Серед них: 6 грузин, 5 азербайджанців, 5 узбеків, по 4 татарина і вірменина, по двоє білорусів, казаха, осетина, по одному башкиру, кабардинцю, черкесу і чувашу, а також 10 почесних гостей конференції різних національностей. Було кілька таджиків і киргизів. Звертає на себе увагу, що росіяни (як і поляки) серед «поневолених народів» представлені не були. З цієї конференції веде свій початок Антибільшовицький блок народів, який очолював Ярослав Стецько до кінця його життя.
Вже на початку грудня 1943 року ставлення УПА до національних відділів змінилося. У «Тимчасовой інструкції в справах інших національностей (українців) на сході Європи і Азії при УПА або перебувають на території діяльності УПА» від 2 грудня говорилося, що національні відділи при УПА націоналісти організовували «для конкретних політичних завдань», тому ставлення до них військових команд УПА мало бути погоджено з політичним центром «поневолених народів» сходу Європи і Азії. Формування нових національних відділів наказувалося зупинити, а вже сформовані усунути від бойових дій і розмістити на території так, щоб ізолювати від інших національних відділів, однак щоб це не перешкоджало доступу до національних відділів політичному центру.
У наказі № 3/44 командирам УПА та керівникам і тилу в справах контррозвідки ВО «Заграва» від 4 березня 1944 року наказувалося особливу увагу звернути на сексотів з нацменів — «туркменів, узбеків, білорусів та інших».
Така зміна політики щодо вступу представників інших національностей в УПА, була пов'язана з тим, що, попри проголошені гасла, ОУН і УПА були організаційно не готові до вступу великої кількості солдатів-неукраїнців в УПА. Іноді ці «національні» загони з наближенням фронту переходили на бік Совєтів.
Український історик Дмитро Вєдєнєєв стверджує, що радянські органи держбезпеки під час боїв проти УПА захопили близько 300 німців, переважно офіцерів абверу і гестапо. На його думку, останні німці в лавах УПА були ліквідовані СБ ОУН в 1947 році.
УПА та національні меншини
УПА та польське населення
Українсько-польські відносини завжди відрізнялися складністю і суперечливістю. За часів Другої Світової війни вони вийшли на новий рівень ненависті і привели до масових кровопролить. Політика польських посадових кіл була в XX столітті гранично проста: західноукраїнські землі повинні знаходитися під контролем 2-ий Речі Посполитої. Українські націоналісти вважали по-іншому. В результаті протистояння офіційних точок зору в конфлікт було втягнуто мирне населення.
Загострення польсько-українського конфлікту в першій половині XX століття було пов'язане із національною ситуацією у Другій Польській Республіці. Паризька мирна конференція 1919 року дозволила Польщі окупувати Галичину, а Ризький мирний договір 1921 року закріпив приєднання Галичини до Польщі всупереч волі українського визвольного руху, який прагнув незалежності. 1929 року ряд українських націоналістичних угруповань створили у Відні Організацію українських націоналістів. Ця організація була покликана прагнути до створення Незалежної Соборної Української Національної Держави, яке повинно було охопити всі українські етнографічні території. З самого моменту свого заснування в 1929 році Організація українських націоналістів розглядала Польщу як головного ворога.
У 1929—1939 роках оунівці здійснили цілий ряд гучних терактів проти вищих офіційних осіб польської держави. Кульмінацією стало вбивство українськими націоналістами міністра внутрішніх справ Польщі Броніслава Пєрацького в 1934 році. ОУН змогла придбати чимало прихильників на окупованій Польщею Західній України через антиукраїнську шовіністичну політику польської влади. Крах Польщі у вересні 1939 року тимчасово відсунув польське питання в політиці ОУН на другий план. Єдиною перешкодою на шляху до створення незалежної української держави був СРСР, тому поляки з «окупантів» перетворилися на «ворожу» нацменшину.
На початку Другої світової війни в Західній Україні сформувалися організаційні структури польського підпілля, головною метою якого було відновлення незалежної Польської держави в її довоєнних кордонах. Однак напередодні Німецько-радянської війни в результаті протидії радянських органів держбезпеки, діяльність польського військового підпілля була практично паралізована. Галицька мережа найчисленнішої польської військової організації, Союзу збройної боротьби (Zwiazek Walki Zbrojnej) знищена, основні функціонери заарештовані. Відновлення польського організованого підпілля сталося після захоплення Західної України Німеччиною. Діяльність польських підпільників з їх збройними формуваннями, як уже було сказано раніше була однією з причин створення загонів УПА.
З 1942 році на Холмщині польська поліція стала проводити облави на оунівських активістів, греко-католицьких священників, інтелігенцію. У деяких випадках українців знищували цілими сім'ями. Ряд українських істориків вважає, що вбивства українців на Холмщині в 1942 році відбувалися і бійцями Армії Крайової. Наприклад, Іван Патриляк та Анатолій Боровик пишуть, що в ході акцій АК на Холмщині в грудні 1942 — березні 1943 року було вбито 2000 українців, кілька тисяч стали біженцями. Польський історик Гжегож Мотика пише, що вбивства українців аківцями на Холмщині почалися тільки в 1943 році вже як відповідь на дії УПА. У лютому 1943 року Волинський крайовий провід ОУН(б), котрим керував Дмитро Клячківський, ухвалив рішення про вигнання польських колоністів з Волині.
Окремі випадки нападу УПА на польські села почалися ще взимку 1943 року, однак широкомасштабні дії проти поляків ОУН-Б розвернуло в березні 1943 року. У польській історії кривава трагедія отримала назву «Волинська різанина». Безкомпромісні позиції польського уряду у вигнанні і керівництва ОУН в територіальному питанні призвели до загибелі десятків тисяч людей. Необхідно відзначити, що спочатку поляків примушували до виїзду в Польщу. «Будувати Польщу нехай йдуть на польські корінні землі, бо тут можуть тільки прискорити свою ганебну смерть», — писав ОУНівський журнал «До Зброї» в липні 1943 року. Цьому активно опиралися місцеві загони АК, які намагаються таким чином «застовпити територію Польщі» при післявоєнному переділі світу. УПА прагнули вигнати поляків тому, що вони претендували на західні українські землі і становили, з точки зору українських націоналістів, небезпеку для української держави. Ті національні меншини, які, на думку націоналістів, небезпеки для української держави не становили (як чехи), отримували можливість не просто мирно існувати, але і розвиватися.
Спочатку атакам піддавалися польські села і колонії, розташовані на півночі і сході волинських земель. На Великодній тиждень, третю декаду квітня, припав весняний пік нападів. Пізніше хвиля нападів дещо спала. Наприкінці червня — в липні 1943 року, коли здавалося, що найгірше для поляків вже пройшло, почалася нова хвиля нападів, ще сильніша, ніж квітнева. На відміну від весняних акцій, тепер нападу поширилися і на Захід Волині, в Луцький, Володимирський та інші округи.
Як уже згадувалося, в березні 1943 року близько 4-6 тисяч українських поліцейських на Волині залишили службу і тікали в ліси до УПА. Однак дуже швидко німці набрали нову допоміжну поліцію з поляків. Ця поліція стала з особливим завзяттям брати участь у всіх німецьких антиукраїнських акціях, спалених сіл і т. д. Після цього українські націоналісти стали звинувачувати поляків у антиукраїнській діяльності, а свої напади на польські села і колонії характеризувати як відповідні акції. Але коли і ким було ухвалено рішення про антипольські «акції» — невідомо. Щодо того, коли і як було ухвалено рішення про проведення антипольських акцій, і хто був ініціатором цих дій, думки в історичній науці розходяться. Розходяться думки і в тому, як оцінювати волинський українсько-польський конфлікт — як етнічну чистку або як геноцид. Польський історик Гжегож Мотика безпосередньо пов'язує початок антипольської акції з втечею волинської української поліції в ліс до бандерівців у березні 1943 року. Він, спираючись на спогади радянського партизана Антона Бринського, вважає, що українських поліцейських бігти в ліс до бандерівців спонукала радянська провокація, коли за намовою радянських агентів почалися розстріли українських волинських поліцейських німцями. Після цього перед керівництвом ОУН на Волині постало питання: як діяти далі. Відповідь була знайдена шляхом боротьби ОУН на Волині проти всіх ворогів України одночасно, включаючи поляків.
Деякі члени УПА навіть стверджували, що спочатку в розпалюванні Волинської трагедії винен Тарас Боровець та Поліська Січ. Так, за свідченнями Михайла Польового, спочатку восени 1942 року антипольські дії почали бульбівці, у відповідь на це німці стали кидати на бульбівців польську поліцію, а це призводило до підпалів українських сіл. Нібито після одного такого випадку, коли поляки спалили в церкві 370 українців, ЦП ОУН-Б видав директиву знищувати 10 поляків за кожного українця. Сам же Боровец не одобрював політику ОУН-Б по відношенню до поляків на Волині. Етнічні чистки поляків засуджували також голова Українського Центрального комітету Володимир Кубійович і митрополит Андрей Шептицький.
Волинська трагедія досягла свого піку 11 липня 1943 року, коли було здійснено напади на села, селища і хутори (за польськими даними — більше сотні, за українськими — 12) в Ковельському, Горохівському та Володимирському районах, населених поляками і змішаними родинами, де були вбиті (за польськими даними — кілька тисяч) поляків, включаючи дітей, жінок та старих. Історик Володимир В'ятрович вважає, що цифра 100 знищених польських сіл є значно перебільшеною; перебільшена кількість нападів на польські села стала хибним засновком, з якого зроблено також висновок про масштабну антипольську операцію та масштабну скоординовану акцію 11—12 липня 1943 року. За версією В. В'ятровича, УПА станом на 11 липня не володіла такими значними силами, щоб одночасно могла атакувати аж 100 польських поселень всієї Волині, а в польських документах значиться лише кільканадцять атакованих польських населених пунктів 11—12 липня 1943 року тільки південної частини Володимирського повіту..
Перші напади УПА привели до того, що в селах почали організовувати загони самооборони. Багато сіл перетворювалися у укріпленні форпости. Велика частина загонів самооборони була розгромлена загонами УПА. Вціліли лише великі, як то: в Пшебраже, Гуті Степанській і Панській Долині, які протрималися до приходу Червоної Армії. Іноді польські бази рятував щасливий випадок. Так на початку вересня 1943 УПА вирішила атакувати значними силами самооборону в Засмиках (Турійський район). Німецька військова частина, розквартирована в Ковелі, яка в рамках антипартизанських акцій прямувала здійснювати каральні операції проти УПА, натрапила на упівців, тим самим врятувавши польське село. Сталася битва під Радовичами. І українці, і німці зазнали в ній важких втрат. УПА змушена була відмовитися від нападу і відступити.
З кінця літа (особливо активно — з осені) бойовики АК разом із загонами польської самооборони стали активно проводити масові напади на українські села, які підтримували УПА. Наприклад 1 жовтня 1943 загін Армії Крайової спалив українські села Полапи і Сокіл. Восени 1943 року відчутно зріс антиукраїнський терор, також і на Закерзонні (Холмщина, Люблінщина). Так 22 жовтня 1943 року в селі Мірче загін БХ Станіслава Басая-«Рисі» вбив 26 осіб та спалив 190 господарств. 27 жовтня 1943 р. у Молодятичах убито чотирнадцять українців. 18 грудня внаслідок нападу на Пересоловичах загинуло 18 українців (переважно чоловіків). 24 грудня в Модрині загинули ще 16 людей.
На початку 1944 року оунівське підпілля значно посилило свою активність на Закерзонні, і вже з кінця січня створені ними партизанські загони розпочали тут «відплатні акції», які найбільше клопоту завдавали навколишнім поміщикам. Діяльність УПА у регіоні викликала бурхливу реакцію польського підпілля. У відповідь було вирішено поставитись до місцевих українців так, як до німецьких колоністів. Юридичною підставою для цих дій, мабуть, наказ головнокомандувача АК, генерала Тадеуша Коморовського від 4 жовтня 1943 року, який наказав «вирізати вщент» колоністів із поселень, які були «прямо чи опосередковано» причетні до злочинів. Було вирішено, однак негласно, що цей наказ стосується не тільки німців, а й українців.
6 березня 1944 року комендант АК Грубешівського повіту Голембевській ухвалив рішення про «превентивно-відповідну» акції проти ряду поселень, в яких розміщувалися пости української допоміжної поліції або були розміщені «станиці» ОУН (б)/УПА. У ніч із 9 на 10 березня 1944 року загони Армії Крайової атакували близько 20 сіл у Замойському та Грубешівському повітах, заселених українцями. В одному тільки селі Сагринь, було вбито близько 200 чоловік мирного населення. Загалом протягом кількох тижнів березня було спалено кілька десятків українських сіл і вбито ймовірно близько півтори тисячі українців. Польські втрати — одна чи дві людини загинули та двоє чи троє поранені.
Новий пік нападів УПА на польські села на Волині припав на кінець грудня — початок січня 1943—1944 рр. Велика кількість атак було скоєна на католицьке Різдво. На початку 1944 року загони УПА планували атакувати Збараж, але через негоду операція не відбулася. 1944 року УПА робила акції і проти нечисленних поляків Буковини.
У другій половині 1943 року антипольські акції УПА поступово поширилися на територію Галичини. Масову антипольську акцію, яка прокотиться всією територією регіону навесні 1944, випередила хвиля окремих убивств починаючи з середини 1943 року. Вибір жертви спочатку визначав його статус у польській громаді. Акції українських повстанців спершу були спрямовані проти польських посадових осіб і держслужбовців окупаційної адміністрації. Цілком можливо, що при нагоді залагоджувалися різні особисті рахунки. Загальна кількість антипольських акцій УПА: серпень 1943 року — 45, вересень — 61, жовтень — 93, листопад — 309, січень — 466. У лютому ж і березні 1944 року терор прийняв характер масових погромів. Загалом у Галичині від рук УПА загинули від 20 до 30 тис. поляків і ще більше 300 тисяч втекли у внутрішні райони Генерал-губернаторства.
До літа 1944 року вийшли укази різних структур УПА, які забороняли вбивати польських жінок, дітей і людей похилого віку. Подібний указ був виданий главою військового округу «Буг» «Вороним» 9 червня. У ньому, поряд з жінками, людьми похилого віку та дітьми, заборонялося вбивати і чоловіків-українців у змішаних сім'ях, а також українців римо-католицького віросповідання.
Після повернення радянської влади поляки становили великий відсоток винищувальних батальйонів, які боролися з УПА. Наприклад, на початок 1945 року 60 % винищувальних батальйонів у Тернопільській області складалися з поляків. На рубежі 1944—1945 років УПА здійснила низку атак на польські села у Тернопільській області. На це, ймовірно, вплинули наполягання місцевих командирів, котрі скаржилися на діяльність винищувальних батальйонів, укомплектованих поляками. Адже частина атак були спрямовані на ті населені пункти, де існували пости ІБ.
9 вересня 1944 року між владою УРСР і Польським комітетом національного визволення (ПКНВ) було підписано угоду про обмін населенням. По ньому поляки Галичини мали бути переселені до Польщі, а українці Закерзоння в УРСР. За свідченнями деяких націоналістів, керівництво ОУН-Б позитивно сприйняло підписання радянсько-польської угоди, яка допомагала справі виселення поляків з України.
Аж до початку 1945 року УПА не відмовлялася від своїх планів деполонізації України. Це підтверджується тим, що новий пік нападів на польські села почався після угоди УРСР і Польщі про добровільний обмін населенням і початку добровільного від'їзду до Польщі. До 1945 р. керівництво ОУН, усвідомивши, що завдяки українсько-польській угоді так чи інакше деполонізація України відбудеться, і не маючи сил боротися на два фронти, вдався до тактичного союзу з польським підпіллям в Закерзонні.
У проведеному в Польщі епізодичному дослідженні «Карта» було встановлено, що в результаті дій УПА, число загиблих на Волині поляків склало близько 36-38 тисяч осіб, у яких були встановлені імена і місця загибелі. Крім того, тим же дослідженням було нараховано від 13 до 23 тисяч поляків, обставини загибелі яких не з'ясовані. Загалом історики солідарні в тому, що жертвами різанини тільки на Волині стало не менше 30-40 тисяч поляків.
Точні підрахунки українців, що постраждали від польського терору, також не проводилися. Хоча сучасні дослідники оцінюють, що жертвами терору з боку польського підпілля за 1943-45 роки стало не менше двадцяти тисяч українців. Поляки вважають загиблими на Волині 2-3 тисячі українців, а з урахуванням інших територій — 10-20 тисяч осіб.
УПА та чеське населення
Спірним питанням є взаємини українських націоналістів і чехів. У літературі вони часто наводяться як зразок можливого варіанту національних відносин між ОУН і іншими народами в разі шанобливого ставлення останніх до українського національного руху. Відомо, що відносини між українцями та іншими народами на Волині (де були чеські колонії) під час війни не досягали такого рівня напруженості, як взаємини з поляками. На підконтрольних УПА територіях, одночасно з роздачею польської землі селянам, українське командування дозволяло чехам поряд з іншими національними меншинами створювати школи зі своєю мовою навчання, де українська була б лише одним з предметів.
Іноді УПА випадково вбивала чехів, які жили в змішаних відносинах з поляками і підозрюваних у прокомуністичних симпатіях. Не виключено, що їх вбивали і за допомогу полякам. Наприклад УПА 22 листопада 1943 року напала на село Купичів. Воно було заселене чехами і відверто підтримувало польську сторону у Волинській трагедії, виставивши загін ополчення в підтримку дислокованого в селі гарнізону Армії Крайової. Упівці мали «танк» (трактор, обшитий панциром і оснащений малокаліберною гарматою). На щастя для захисників, «танк» під час атаки зламався, а поява підкріплення АК змусило українців відступити.
Однак будь-яких античеських мотивів у періодиці ОУН і УПА того часу не було. Мабуть, певні античеські прояви були ініціативою «знизу», і не захоплювали всієї території підконтрольної УПА. Інакше важко пояснити, чому більшість чеського населення Західної України досить спокійно пережило Другу світову війну.
УПА та єврейське населення
На початку 1941 року з моменту входження німецьких військ до західної України ОУН розглядало євреїв, як можливих саботажників нової української держави: «В часі хаосу і замішання можна дозволити собі на ліквідацію небажаних московських, польських та жидівських діячів, особливо приклонників більшовицько-московського імперіялізму». У «Вказівках на перші дні організації державного життя», для не лояльних до нової влади осіб передбачались наступні вказівки: «Жидів ізолювати, поусувати з урядів, щоб уникнути саботажу, тим більше москалів і поляків.»
Надалі своє ставлення до євреїв під час німецької окупації ОУН сформулювало у постановах Другої конференції ОУН, де говорилось:
Незважаючи на негативне відношення до жидів як знаряддя московсько-більшовицького імперіалізму вважаємо за недоцільне в сучасний момент міжнародної ситуації брати участь в протижидівських акціях. Щоб не стати сліпим знаряддям у чужих руках і не відвертати уваги мас від головних ворогів.
У жовтні 1942 була проведена Перша військова конференція ОУН (б), під час якої ухвалено рішення про орієнтацію на Велику Британію та США. Антиєврейську програму також ОУН-Б пом'якшили: євреїв, які проживали на українській території необхідно депортувати, в той же час полонених політруків і військовослужбовців-євреїв знищувати.
Існує багато свідчень того, що українські націоналісти надавали допомогу та притулок переслідуваним євреям. Зокрема, це згадано в дослідженнях Ж. Ковби та Якова Сусленського. Серед рятівників була й дружина Головного командира УПА Наталія Шухевич, яка протягом 1942—1943 років переховувала семилітню єврейську дівчинку Ірину Райхенберг, при цьому Роман Шухевич допоміг виробити їй фальшиві документи на ім'я Рижко Ірини.
Навесні 1943 року деякі євреї паралельно з поляками потрапили під удар УПА-ОУН і СБ ОУН на Волині. Точне число жертв невідомо. На думку польського історика Гжегожа Мотики, число євреїв, убитих безпосередньо УПА, не перевищує 1-2 тисячі, при цьому велика їх частина загинула саме на Волині в 1943 році.
У середині війни чимало євреїв приєдналось до лав УПА на добровільних засадах, особливо це було відчутно у лікарському складі УПА.. Зокрема, відзначився доктор «Кум», що став єдиним євреєм, нагородженим Срібним хрестом заслуги.
Відомо про Самуїла Лібергаля з Тернополя, який під псевдо «Гіль» був лікарем в сотні УПА Ярослава Ждана-«Острого» та курені УПА Макара Мельника-«Кори» на Волині. Його дружина Шарлотта Лібергаль-«Ганя» була в УПА санітаркою та кухаркою. Так само Абрам Штрейкер в червні 1943 р. приєднався до українських повстанців під псевдо «Поппер». Спершу він був лікарем в сотні УПА Івана Климишина-«Крука» та курені УПА Ярослава Ждана-«Острого». У серпні 1943 р. до сотні УПА Макара Мельника-«Кори» приєдналося п'ять євреїв — Ушер карасін-«Карпо», Лазар Штейн-«Рижий», Мойсей Карасін-«Квітка», Абрам Карасін-«Долина», Мойсей Штейн-«Боско». Втік з німецького полону та приєднався до УПА червоноармієць Лейба-Іцик Добровський (псевдо — «Валерій»), який згодом став у липні 1943 р. політичним консультантом у політичному відділі при командуванні УПА-Північ.
Втечею від німецьких окупантів до лав УПА врятувався Мандик Жисі Хасман, який був конюхом та фірманом в сотенних «Довбуша», «Хоми» та курінного «Голубенка».
Остаточне ставлення ОУН до євреїв було сформоване в 1944 році. Воно полягало в тому, що євреїв вважали рівноправною національною меншиною в майбутній українській державі. І вже в наказі Воєнної округи «Буг» від 5 вересня 1944 року зазначалося: «Жидів і інших чужоземців на наших теренах трактуємо як національні меншості».
Завоювання радянськими військами Західної України поклало кінець нацистському геноциду євреїв. Євреї, які до війни були одним з найчисленніших народів у Західній Україні, після війни практично зникли на цій території. З приходом радянських військ відпала необхідність для євреїв ховатися в лісах. Ті євреї, які там були, включаючи лікарів та інших фахівців з УПА, повернулися в міста. Контакти УПА з євреями фактично припинилися. Деякі з євреїв, схоже, щиро пов'язали свою долю з УПА, наприклад, доктор Самуель Нойман, який, імовірно, загинув у бою з радянськими військами в липні 1945 року в Чорному Лісі, або Шая Варм, заарештований 9 серпня 1944 року, і через зв'язок з націоналістами засуджений до двадцяти років таборів.
Згадки про євреїв є і в повоєнних матеріалах українських націоналістів, зокрема під час війни за незалежність Ізраїлю. Наприклад, у зверненні Проводу ОУН у вересні 1948 вперше замість характерного для західних українців етноніму «жид» вжите слово «єврей», яке стало нормою для українською мови. У 1950 році українські націоналісти підготували спеціальну листівку «Євреї, громадяни України!» — єдине звернення, написане спеціально до євреїв, і останній документ українського підпілля, де вони згадуються. В ньому радянських євреїв і державу Ізраїль закликали до спільної з українцями боротьби, а завершується текст листівки закликом: «Смерть московсько-большевицьким імперіалістам! Хай живе держава Ізраїль і дружба між єврейським та українським народами! Слава керівникам Українського Революційного Руху С. Бандері і генералові Т. Чупринці!».
УПА та росіяни
Ставлення ОУН-Б до росіян в 1941—1943 роках коливалося від повного неприйняття і сприйняття як головного ворога до визнання росіян «поневоленим народом» і прагнення включити їх в свою боротьбу проти сталінського режиму та СРСР. Якщо до III З'їзду російський народ проголошувався безпосереднім поневолювачем України, то після III З'їзду в ОУН відбулася зміна ставлення до російського народу як такого, але не до Росії і «її» політиці до українського народу. Так, в листівках, адресованих УПА російським з 1943 року, головним ворогом став проголошуватися не російський народ, а Сталін. Наприклад, в червні 1943 року ЦК УПА була випущена листівка, звернена до росіян. У ній росіян закликали не служити імперіалістичним інтересам Гітлера і Сталіна, вступати до лав УПА для спільної боротьби проти імперіалізмів всіх родів. На думку укладачів звернення, росіяни були таким же «поневоленим» Сталіним народом, як і інші народи СРСР, і самі потребували звільнення, яке могло бути досягнуто шляхом відмови від імперської політики радянського керівництва і побудови Росії в її етнографічних межах. Показово, що російські українці призивалися до спільної з УПА боротьбі за Росію в її етнографічних територіях (але не за спільну боротьбу за майбутню багатонаціональну Україну, тобто перший варіант видавався українським націоналістам кращим).. Надалі УПА випустила ще ряд листівок подібного змісту.
Важливу роль у зміні офіційної позиції ОУН по відношенню до росіян зіграло зіткнення зі Східною Україною, де антиросійські настрої не були поширені. Різницю в поглядах західних українців і українців, що проживали на території Радянського Союзу, найкраще можна побачити в самій лексиці, що використовується ними для позначення росіян (як і інших неукраїнців). Якщо для «західняків» росіяни були іноземцями, чужинцями, то «східняки», не заперечуючи того, що українці і росіяни це різні народи, шанували росіян за «своїх».
Саме на сході України щодо ОУН-УПА до росіян відбулася повна демократизація. Так, в підпіллі в Миколаєві до складу ОУН входили й етнічні росіяни. У Харкові під впливом місцевих українців ОУН відмовилася від антиросійських гасел, перенаправивши свою ненависть на радянську верхівку. Зміна позиції членів ОУН, що перебували на Радянській Україні, до російського народу почалося ще в 1942 році. Так, автор звіту з Одеси підтримав висловлену рядовим членом ОУН, «східняком», думка, що ОУН у своїй пропаганді слід виступати не проти росіян взагалі, а тільки проти російських імперіалістів. У Донбасі на початку 1943 року обласний провідник заявив, що «будь-який українець, а також росіянин може бути членом організації ОУН». Таким чином, на Сході України ОУН трохи більше ніж за рік пройшла шлях від «України для українців» до повної етнічної рівноправності росіян і українців. У той же час треба відзначити, що не скрізь на сході України і на землях, які українські націоналісти розглядали українськими, відбулася зміна ставлення до російського народу. Так, на Кубані в ряди невеликий (до 300 осіб) Козацької Повстанської Армії (аналога УПА на Кубані, очолюваної членами ОУН-Б) не брали росіян.
Якою б не була зміна ставлення ОУН до російського народу, після розгрому націоналістичного підпілля в Україні всі ці зміни були зведені нанівець. Після війни ставлення ЗЧ ОУН до Росії не змінилося і, як і на початку війни, російський народ продовжував розглядатися як головний імперіалістичний народ. Російський імперіалізм і російський народ при цьому повністю ототожнювалися.
Методи боротьби із УПА
У різні періоди Другої світової війни Україна знаходилась під владою різних тоталітарних режимів. Після приходу радянської влади на західноукраїнські землі у 1939 р. люди вітали «визволителів від польського рабства» — Червону Армію. Однак радянська влада виявилась не менш жорсткою за польську — колективізація, каральні акції. Всі ці дії підірвали її авторитет та підсилили націоналістичні настрої серед населення.. Того ж року 27 серпня скликано 2-й Великий збір ОУН в Римі, на якому новим провідником вибрано Андрія Мельника. Однак не всі оунівці підтримали його кандидатуру, тому 10 лютого відбувся збір ОУН у Кракові, де утворено Революційний провід ОУН на чолі із Степаном Бандерою. Відбувся розкол ОУН на дві частини: меншу, поміркованішу «мельниківську» та більшу і схильних до активних дій «бандерівців». Причину розколу ОУН «мельниківці» пояснюють особистими амбіціями «бандерівців» та прагненням до влади в середині ОУН. Поки «мельниківці» вимагали у Степана Бандери розпуску революційної ОУН, «бандерівці» готували збройне антирадянське повстання на Волині.
Для боротьби із зростаючою силою ОУН радянські органи влади використовували репресії, масово вивозили людей із Західної України та Білорусі до Сибіру і північного Казахстану.
22 червня 1941 р. атакою Вермахту на західний радянський кордон розпочалася німецько-радянська війна. Із початком бойових дій члени ОУН здійняли збройне повстання. Німецькі війська стрімко просувались вглиб радянської території, зустрічаючи неорганізований спротив з боку Червоної Армії. 25 червня озброєні загони ОУН організовують численні напади на червоноармійців та енкаведистів у Львові та Коломиї, в селах Гаїв, Дмитрович та інших. Для придушення повстання більшовики залучають гармати та танки. Під час відступу перед наступаючою німецькою армією більшовики розстріляли в'язнів львівських тюрем. Серед розстріляних були рідні брати Степана Бандери та Романа Шухевича.
Злочини спецгруп НКВС під маркою УПА проти мирного населення
Спецгрупи НКВС — спеціальні загони НКВС створені для боротьби з УПА, також знані як «агентурно-бойові групи (АБГ) НКВС», легендовані групи, «лжебоївки УПА», «переодягнені енкаведисти». Серед цих підрозділів були ті, в рядах яких входили колишні бійці УПА, які працювали на НКВС. 30 листопада 2007 Служба безпеки України (СБУ) опублікувала архіви про те, що на Західній Україні діяли до 1954 року діяло близько 150 таких спеціальних груп, загальною чисельністю в 1800 вояків.
Попри знищення КДБ компрометуючих внутрішніх документів НКВС щодо використання спецгруп НКВС під маркою бандерівців, в архівах все-таки збереглися деякі окремі документи, котрі свідчать, що спецгрупи НКВС вчиняли злочини проти мирних жителів. Зокрема, в рапорті одного з головних організаторів спецгруп НКВС майора Соколова фігурують факти вчинення його ж спецгрупою під його ж керівництвом злочинів: спалення хати, вбивство голови сільради села Яблунів Станіславської області, побиття голови сільради села Комарівка Тернопільської області, грабування бойовиками спецгрупи майна, викрадання людей у ліс для допитів:
«Мы их всех перебили, схрон забросали гранатами, где тоже убили двоих — хату сожгли,(...)»
«Наблюдая за спецгруппой, я видел, что пешая группа очень неподвижна и может делать небольшие рейды — поэтому я посоветовался с командирами группы и решил достать лошадей и повозки, делать конную группу было нецелесообразно, не все умели ездить верхом, да и седел трудно было достать. Когда батальоны занимались операцией, то мы пошли без прикрытия в село Яблунов, Станиславской области, ночью мы вошли в село и спросили у предсельсовета, есть ли у него в селе лошади и повозки, оставленные каким-либо куренем. Тот нам ответил, что у него в селе есть 15 лошадей и 8 повозок, оставленных куренем «Сталь», он же «Резун». Этих лошадей и повозки мы забрали, предсельсовету выдали расписку, что лошади и повозки забраны куренем «Быстрого» и станичного села /клички его не помню/, он стал с нами ругаться за лошадей, говоря, что он на нас пожалуется «Резуну», что мы забрали его лошадей, мы забрали с собой, убили его и бросили в колодец. /После я читал записку «Быстрого», в которой он оправдывался перед «Резуном», что он никаких лошадей в селе Яблунов не брал/.»
«В этой же операции мне сообщил Нач. Коропецкого РО НКВД о том, что предсельсовета села Комарувка имеет тесную связь с местной боевкой «Трегуба» и ничего о появлении боевки «Трегубы» в селе не сообщает. Взяв на прикрытие роту автоматчиков, я сделал рейд в это село. — Спецгруппой ночью мы вошли в село под видом банды, арестовали предсельсовета, как СБ, обвинив его в том, что он выдал весь контингент Советской власти, он нас уверял, что он ненавидит Советскую власть и всегда помогает бандитам, назвал клички бандитов, с котоыми он поддерживает связь. Мы делали вид, что его хотим повесить, но потом простили, дали ему 30 палок и ушли, (…)»
«Когда я снова стал принимать группу, то увидал, что группа сильно разложилась, боевики стали воровать, ворованное продавать и пропивать, и спецгруппа стала иметь вид уголовной банды. Но все же это разложение имело и положительные стороны — на кражах и пьянках люди спаялись и желания бежать уже не было.»
«Я посоветовался с командирами спецгруппы, что не лучше ли будет нам изменить работу — не ходить по селам под видом банд, ищя бандитов, а воровать из сел людей, стоящих на учете РО НКВД, как имеющих связь с бандитами, и их допрашивать под видом „СБ“, обвиняя в сиксотстве»
Повний текст рапорта майора Соколова приведений на 272 сторінці книги американського історика Джеффрі Бурдса «Советская агентура»
Пізніше в 1949 р. факти злочинів інших спеціальних груп НКВС знайшли відбиття у доповідній записці прокурора Кошарського. У цьому ж документі також значиться факт вбивства спецгрупою мирних громадян та наочна тенденція покривання злочинних дій «переодягнених енкаведистів» з боку вищого керівництва НКВС.
Дії ОУН та УПА на Кубані, Закерзонні, Словаччині, Білорусі і на сході України
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Wmk5bU1pOVdiMnhxWVM1cWNHY3ZNalV3Y0hndFZtOXNhbUV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
В архівах СБУ зберігається колекція матеріалів із діяльності підпілля ОУН на території східної та південної України. Сьогодні точна кількість документів не підрахована.
У Луганській області виявлено 12 справ з цього питання, в Чернігівській — 68, у Полтавській — 6, Київській — 41, Хмельницькій — понад 100 справ. Безпосередньо у Галузевому державному архіві СБУ в Києві — понад 300 справ. Це лише ті матеріали, які попередньо виявлені, і це ще зовсім не остаточне число. По кожній з цих справ проходить не одна людина — це іноді 10 або 100 осіб, тому йдеться про тисячі підпільників, про тисячі борців за українську державність. Прізвища цих людей були невідомі, засекречені, і точно про них не відомо.
Житомирщина
У травні 1943 року Головна Команда УПА-Північ направила відділ УПА у тримісячний рейд тимчасово окупованою Житомирською областю і західною частиною Київської області Української РСР. За час рейду відділ провів 15 успішних боїв з німецькими поліцейськими частинами та групами грабіжників. Цей відділ знищив німецьку поліцейську школу біля Житомира з залогою 260 поліцаїв, а недалеко від с. Устинівка, Потіївского району, 25 липня розбив німецький військовий підрозділ, який був спеціально спрямований на розгром цього спецвідділу УПА. З німецької сторони було понад сто вбитих, поранених і полонених.
Про рейди УПА в Житомирську область зробив доповідь нарком держбезпеки УРСР Сергій Савченко 20 вересня 1943: «За даними від 7.9.43 р відомо, що з Західних областей України, у напрямку до Київської, Житомирської та Вінницької областей, просуваються великі загони українських націоналістів, озброєні гарматами, мінометами і великою кількістю автоматичної зброї. Кілька таких загонів, загальною чисельністю до 2000 вояків, прибули в райони Коростень і Малин (Житомирська область). На шляху свого просування загони націоналістів ведуть боротьбу і з німцями, і з партизанами. Особовий склад дрібних партизанських груп партизани по-звірячому знищують — рубають на шматки. Зупиняючись в селах, в районі м. Коростень, загони націоналістів виставляли посилену охорону і всім складом молилися за „самостійну Україну“. Серед населення загони поширюють листівки і відозви за підписом „Головна квартира Української повстанської армії“».
У липні 1955 року в селі Сушки після 10-годинного бою радянськими органами держбезпеки було знищено останню боївку ОУН на Житомирщині, що складалася з двох підпільників
Одещина
Одеса, як дуже важливе і стратегічне місто на березі Чорного моря, безумовно також цікавило українських націоналістів. За деякими даними протягом 1941—1944 років на території Трансністрії через націоналістичне підпілля пройшло не менше тисячі осіб. З початком війни між Німеччиною і Радянським Союзом, ОУН (б) і ОУН (м) відправили на південь України, в Трансністрію, похідні групи, метою яких було створення підпільної мережі в південних областях. Південні регіони підпорядковувалися Проводу Південних Українських Земель (ПСУЗ), центр якого знаходився в Дніпропетровську. Керівником ПСУЗ був призначений Зіновій Матла.
На Одещині був створений Обласний провід на чолі із Тимішем Семчинишиним та п'ять окружних проводів без структури. Саме у Одеській області працювала підпільна поліграфічна база, яка забезпечувала підпілля по усій Україні. Керував роботою цих друкарень шеф Головного осередку Пропаганди (ГОСП) УПА Йосип Позичанюк.
Зі створенням Української повстанської армії на території Одеської області була облаштована підпільна друкарня, куратором роботи якої був безпосередньо повітовий провідник Семчишин. Тут друкувалися як видання місцевого підпілля («За державність», «Чорноморський вісник»), так і Проводу ОУН-р Південноукраїнських земель («Молода Україна»).
Розгорнувши широку антинімецьку збройну боротьбу на початку 1943 року на Волині та південному Поліссі підпілля ОУН (б) і УПА були змушені перейти також до протистояння з румунськими військам і карально-репресивними органами на окупованих українських територіях Північної Буковини, Бессарабії та Трансністрії, розглядаючи цю країну як союзника гітлерівської Німеччини. Але помітних збройних нападів і диверсійних акцій щодо румунських окупантів в Одесі та Одеській області з боку українських націоналістів не було. Протистояння носило переважно агітаційний і пропагандистський характер, що пояснювалося невеликою чисельністю обласних організацій. Як виняток може служити формування загону УПА у Вінницькій області в грудні 1943 року, який діяв на півночі Одеської області, але незабаром після створення був розбитий. Місцеві підпільники уникали прямих зіткнень з окупантами, але в разі потреби могли і відкрити вогонь.
Радянська влада після повернення почала активну боротьбу проти ОУН-б на теренах Одещини. Загалом, на периферії, на середину літа 1945 року було виявлено 88 членів ОУН-Б, з них було заарештовано 35.
Наприкінці 1940-х років в Одесі лікуватися і відпочивати дозволяв собі головний командир УПА Роман Шухевич.
Сумщина
Директор Сумського архіву Іванущенко довів, що ОУН та УПА теж діяли на території Сумської області. З наявних джерел про членів ОУН-Б, спрямованих на схід України видно, що Сумщина була в зоні оперативної уваги всіх трьох похідних груп. Як зазначає проф. Л. Шанковський, середня похідна група ОУН під керівництвом М. Лемика «Сенишин» повинна була прийти до Харкова, але не встигла цього зробити, тому що її сильно побили німці. Німці розстріляли значну кількість членів групи, у тому теж Миколи Лемика-Сенишин (…) в Миргороді, в жовтні 1941 р. Частина групи прийшла до міста Суми, де створила підпільну організацію.
Як свідчать документи, діяльність ОУН на Сумщині не припинилася з поверненням радянської влади. Навпаки, іноді вона навіть переходила в партизанську форму боротьби. Дослідник визвольного руху С. Бутко, посилаючись на документи архівного підрозділу УСБУ в Чернігівській області, повідомляє, що в травні 1944 року з Волині була направлена для підпільної роботи в Чернігівську та Сумську області група учасників УПА, чисельністю понад 20 осіб. Всі вони були уродженцями тих місць, куди прямували. У червні 1945 року на території Шосткинського району був затриманий один з учасників цієї групи Захарченко Михайла Васильовича, 1923 року народження, уродженець с. Богданівка Шосткинського району, в районі м. Дубно, потрапив в один із загонів УПА. Пробув у цьому загоні 7 місяців. «(…) Звідки у вересні 1944 року прибув за завданням командування УПА на територію Шосткинського району, для організації бандугруповання. Слідство веде Відділ ББ».
Полтавщина
З 1941 по 1943 у Полтаві та області також діяло підпілля ОУН.Підпільники обмежувались пропагандою та невеликими диверсіями, а більшість готових військових кадрів відправляли на західну Україну де велася кровопролитна війна. Агітаційна справа підпілля йшла добре — невдоволення колгоспами, пам'ять голодоморів та жахи окупації на Полтавщині забезпечили націоналістам свіжі кадри, які бажали боротися проти СРСР та проти окупанта — Німеччини. Нелегально видавався журнал «Сурма», «Україна в боротьбі», книга «Симон Петлюра». Полтавське підпілля тримало тісні зв'язки з Харковом, Запоріжжям, Сумами. Наприкінці 1942 року підпілля ОУН мало тісні зв'язки із групою радянських підпільників «Набат». Остання спроба закріпитися на Полтавщині ОУН та УПА належить, імовірно, до 1944 року. Всі охочі продовжити боротьбу проти Німеччини та СРСР влилися до УПА, а незначні підпільники, що не були знищені НКВС і гестапо, розчинилися в області.
Донбас
На території Донбасу в 1941—1943 роках діяли групи обох ОУН — і «бандерівська», і «мельниківська» гілки. СБУ відзначило, що умови діяльності українських націоналістів на Донеччині були складними, з огляду на багатонаціональність населення. Учасники націоналістичного руху ділилися листівками, розповсюджували газету «За самостійну Україну», збиралися на конспіративних квартирах. Під час допитів оунівці заявляли, що центральний провід приділяв Донеччині особливу увагу. У разі всенародного повстання індустріальний регіон начебто мав забезпечити матеріальну підтримку. Керівником ОУН на Донеччині був Стахів Євген Павлович.
Крим
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ukrayi nska povsta nska a rmiya UPA vijskovo politichne formuvannya yake diyalo v Ukrayini protyagom 1942 1960 rokiv hocha buli j vipadki bojovogo sprotivu okremih bijciv UPA i piznishe ozbroyene krilo OUNR Ukrayinska povstanska armiyaUPAZolotij Hrest Bojovoyi Zaslugi UPANa sluzhbi14 zhovtnya 1942 14 kvitnya 1960KrayinaUkrayinska Narodna RespublikaNalezhnistukrayinskij narodTippartizanska armiyaRolborotba z okupaciyeyuChiselnist100 tisyachU skladichotiri generalnih vijskovih okrugiPrizviskabanderivci UPA upivciShtandartChervono chornijMarshMarsh ukrayinskih nacionalistivOsnashennyatrofejna pihotna zbroya nimeckogo polskogo chehoslovackogo i radyanskogo virobnictvKonfliktiDruga svitova vijna 1942 1945 Partizanska vijna 1945 1956KomanduvannyaViznachni komanduvachiVasil Ivahiv Dmitro Klyachkivskij Roman Shuhevich Vasil KukMediafajli na Vikishovishi Pershi zagoni UPA Poliska Sich buli sformovani Tarasom Bulboyu Borovcem 28 chervnya 1941 roku Chleni OUN yakijs chas ne pidtrimuvali zbrojnu borotbu z nimcyami nazivayuchi partizan agentami Stalina i Sikorskogo Voni rozpochali aktivnu diyalnist lishe z vesni 1943 roku na teritoriyah yaki vhodili do skladu Rajhskomisariatu Ukrayina Generalna okruga Volin Podillya z kincya bereznya 1943 roku General gubernatorstva Galichina z kincya 1943 roku Holmshina z oseni 1943 roku ta rumunskoyi Transnistriyi Pivnichna Bukovina z lita 1944 roku Okremi zagoni takozh diyali i na teritoriyi shidnoyi Ukrayini na Donbasi ta navit na Kubani Zgidno z poziciyeyu OUN b oficijnoyu datoyu stvorennya UPA vvazhayetsya 14 zhovtnya 1942 roku hocha deyaki istoriki vvazhayut cyu datu umovno propagandistskoyu ta perenosyat period zasnuvannya priblizno na piv roku vpered U travni 1943 roku zagoni OUN b pochali oficijno imenuvatisya Ukrayinskoyu povstanskoyu armiyeyu Ryadi UPA popovnyuvalasya za rahunok dobrovolciv z chisla idejnih nacionalistiv perebizhchikiv iz dopomizhnoyi policiyi dezertiriv z Chervonoyi Armiyi Svoyim golovnim zavdannyam UPA deklaruvala pidgotovku potuzhnogo povstannya yake malo rozpochatisya v spriyatlivij dlya togo chasu moment koli SRSR i Nimechchina visnazhat odin odnogo v krovoprolitnij vijni a potim stvorennya samostijnoyi yedinoyi ukrayinskoyi derzhavi yaka mala vklyuchati v sebe vsi etnichni ukrayinski zemli Krim ukrayinciv yakih bula perevazhna bilshist v skladi UPA voyuvali yevreyi rosiyani ta bijci inshih nacionalnostej Z samogo pochatku svogo isnuvannya UPA voyuvala na tri fronti z vijskami Tretogo Rejhu ta jogo soyuznikami polskim Ruhom oporu Armiyeyu Krajovoyu Armiyeyu Lyudovoyu ta radyanskimi partizanami Z povernennyam radyanskogo rezhimu na zahidnoukrayinski zemli UPA she kilka rokiv zmogla chiniti aktivnij sprotiv karalnim zagonam NKVS UPA diyala do 1954 roku koli aktivni yiyi diyi pripinilisya Okremi oseredki sprotivu prodovzhuvalis vprodovzh 1950 h 1960 h rokiv Z travnya po listopad 1943 roku Golovnim Komandirom UPA buv Dmitro Klyachkivskij z 1944 po 1950 rik general Roman Shuhevich z 1950 po 1954 rik Vasil Kuk Stavlennya do UPA v ukrayinskomu suspilstvi protyagom rokiv pislya vidnovlennya nezalezhnosti 1991 roku kolivayetsya mizh pozitivnim borci za nezalezhnist i protilezhnim nimecki kolaboranti sama ocinka chasto spirayetsya na propagandistski shtampi oboh storin Z 2015 roku voyaki UPA mayut vstanovlenij Verhovnoyu Radoyu status borciv za nezalezhnist Ukrayini u XX stolitti Borotba Ukrayinskoyi povstanskoyi armiyi skladova Ukrayinskogo vizvolnogo ruhu 1920 1950 rokiv U grudni 2018 roku prijnyato zakon yakij nadaye soldatam UPA status uchasnikiv bojovih dij dodatkovij socialnij zahist v tomu chisli pilgi na oplatu komunalnih poslug i proyizd u gromadskomu transporti a takozh medichne obslugovuvannya i zabezpechennya medikamentami Peredistoriya stvorennya1939 1940 Peredtecheyu stvorennya UPA buli pershi ukrayinski nacionalno vizvolni zmagannya 1917 1921 rokiv pidpilno bojova diyalnist Ukrayinskoyi vijskovoyi organizaciyi ta Organizaciyi ukrayinskih nacionalistiv proti Polshi v 1920 h 1930 h rokah Do 1938 roku OUN ocholyuvav polkovnik Sichovih Strilciv Yevgen Konovalec Protyagom 1930 h rokiv OUN zrostala chiselno ta teritorialno yiyi pidpilni strukturi ohoplyuvali bilshist tereniv Zahidnoyi Ukrayini Odnim iz najvazhchih v istoriyi organizaciyi stav period 1939 1941 rokiv koli pislya rozdilu Polshi zahidnoukrayinski zemli uvijshli do skladu SRSR Todi OUN vpershe zitknulasya iz represivnoyu mashinoyu SRSR NKVD Za ocinkami suchasnih ukrayinskih istorikiv na kinec 1939 roku nalichuvalosya 8 9 tis chleniv OUN Chastina Ukrayini bula okupovana Chervonoyu Armiyeyu a insha vermahtom OUN na choli z Andriyem Melnikom vvazhala sho potribno robiti stavku na Tretij rejh a insha chastina na choli z Stepanom Banderoyu sho treba stvoryuvati zbrojne pidpillya i buti gotovimi do partizanskoyi vijni v tomu chisli i z nacistami Obidvi chastini organizaciyi pogodzhuvalisya sho SRSR golovnij vorog Melnik i Bandera zreshtoyu ne domovilisya pribichniki ostannogo 10 lyutogo 1940 roku v Krakovi ogolosili pro stvorennya revolyucijnoyi frakciyi OUN Ounivci pid kerivnictvom Banderi pochali gotuvati zbrojne povstannya v Shidnij Galichini ta na Volini Ves 1940 j i persha polovina 1941 roku chas vijni pidpillya OUN i NKVS Za radyanskimi dzherelami tilki v kvitni 1941 roku ounivci vbili 38 radyanskih i partijnih pracivnikiv proveli desyatki diversij na transportnih promislovih i silskogospodarskih pidpriyemstvah U kvitni chervni 1941 roku NKVS likviduvali 38 povstansko diversijnih grup vbili i zaareshtuvali 273 ounivcya Zagalom u 1939 1941 rokah za danimi radyanskih organiv derzhbezpeki na Zahodi Ukrayini bulo zaareshtovano zahopleno v polon abo vbito 16 5 tis chleniv nacionalistichnih organizacij odnak popri ci radyanski represiyi organizaciya todi zmogla zberegti osnovne kadrove yadro dlya podalshoyi borotbi v novih umovah 1941 Pislya napadu 22 chervnya 1941 Nimechchini na SRSR slidom za frontom sho shvidko ruhavsya na shid buli vidpravleni neveliki zagoni ounivciv pohidni grupi po 7 12 voyakiv yaki formuvali ukrayinski organi miscevogo samovryaduvannya ta policiyu Slidom za cim nacionalisti rozgornuli masshtabne povstannya v tilu Chervonoyi armiyi Partizani OUN napadali na vidstupayuchi pidrozdili Chervonoyi armiyi i NKVS zaklikali naselennya ne dopomagati chervonoarmijcyam napadali na v yaznici z politichnimi uv yaznenimi Ounivci pidtrimali chastini 17 yi armiyi vermahtu pid chas vzyattya Lvova Perestrilki z pidrozdilami Chervonoyi armiyi trivali do 28 chervnya Pered vidstupom z mista spivrobitniki NKVS rozstrilyali dvi z polovinoyu tisyachi politv yazniv yaki perebuvali u v yaznicyah Brigidki na Lonckogo ta Sered rozstrilyanih buv i brat Romana Shuhevicha Pershim u Lviv uvijshov bataljon Nahtigal yakij znahodivsya v skladi polku abveru Brandenburg 800 i buv ukomplektovanij perevazhno z chleniv OUN b U misti soldatami pidrozdilu vzyato pid ohoronu klyuchovi tochki mista elektrostanciya vokzal radiostanciya vodonapirni bashti ta inshi ob yekti 30 chervnya 1941 roku u Lvovi na bagatotisyachnomu mitingu v prisutnosti kilkoh nimeckih generaliv OUNR progolosheno Akt vidrodzhennya Ukrayinskoyi derzhavi ta stvoreno uryad na choli z Yaroslavom Steckom Yadrom armiyi novoyi derzhavi mav stati stvorenij 25 lyutogo 1941 roku z sankciyi kerivnika abveru admirala Vilgelma Kanarisa Ukrayinskij legion U ounivskih dokumentah ce formuvannya figuruye pid nazvoyu DUN Druzhini ukrayinskih nacionalistiv sho skladalisya z grupi Pivnich bataljon Nahtigal pid kerivnictvom Romana Shuhevicha i grupi Pivden bataljon Roland pid kerivnictvom Riharda Yarogo Stavlennya nimeckogo kerivnictva do OUN bulo superechlivim Yak pisav u svoyih memuarah Yaroslav Stecko vijskova rozvidka abver gotova bula pidtrimati OUN Admiral Kanaris vvazhav sho lishe pri stvorenni Ukrayinskoyi derzhavi mozhliva peremoga nimciv nad Rosiyeyu Abver dozvoliv gotuvati grupi OUN v svoyih navchalnih taborah Vin vidiliv OUN 2 5 mln marok Za ce OUN postachali abver informaciyeyu pro SRSR pro chastini Chervonoyi Armiyi i vnutrishni vijska NKVS yih ozbroyennya dislokaciyi chiselnist komandnij sklad miscya prozhivannya simej komandiriv vijskovi ob yekti Vlitku 1941 roku OUN sformuvala Legion ukrayinskih nacionalistiv Nimecke komanduvannya planuvalo vikoristati jogo dlya pidrivnoyi roboti na ukrayinskij teritoriyi todi yak Bandera rozrahovuvav sho ci pidrozdili skladut yadro majbutnoyi ukrayinskoyi armiyi Ale politichne kerivnictvo NSDAP na choli z Martinom Bormanom vidkidalo bud yaku spivpracyu z OUN Sproba stvoriti vlasnu derzhavu viklikala nezadovolennya Gitlera Vin zazhadav negajno znishiti zmovu ukrayinskih samostijnikiv 5 lipnya 1941 roku v Krakovi zaareshtovanij Bandera 9 lipnya u Lvovi Yaroslav Stecko Bandera postav pered berlinskimi chinami de vid nogo zazhadali publichnogo skasuvannya Aktu vidrodzhennya Ne dobivshis zgodi Banderu pomistili do v yaznici a cherez pivtora roku v konctabir Zaksenhauzen de vin utrimuvavsya do 27 serpnya za inshimi dzherelami do 28 veresnya abo grudnya 1944 roku I pislya zvilnennya Bandera kategorichno ne pishov na spivpracyu i vidmovivsya zrobiti OUN i UPA soyuznikami Rejhu u vijni proti SRSR Pid chas perebuvannya v mistechku Yuzvin vijskovosluzhbovci bataljonu Nahtigal diznalisya pro areshti Banderi i Stecka U situaciyi sho sklalasya Shuhevich napraviv na adresu verhovnogo komanduvannya zbrojnih sil Vermahtu list v yakomu vkazav sho v rezultati areshtu nashogo uryadu i lidera legion ne mozhe bilshe perebuvati pid komanduvannyam nimeckoyi armiyi 13 serpnya 1941 Nahtigal otrimav nakaz peredislokuvatisya v Zhmerinku de na zaliznichnomu vokzali soldativ rozzbroyili zbroyu povernuli naprikinci veresnya zalishivshi pri comu osobistu zbroyu oficeram Pislya cogo pid ohoronoyu nimeckoyi zhandarmeriyi yih perevezli do Krakova a potim u Nojhammer suchasnij Sventoshuv v Polshi kudi bataljon pribuv 27 serpnya 21 zhovtnya 1941 roku Nahtigal i Roland ob yednalisya v odin pidrozdil Do kincya zhovtnya 1941 roku utvorenij takim chinom Ukrayinskij legion u skladi blizko 650 osib perebazovano do Frankfurta na Oderi de z 25 listopada jogo chlenami pochalosya ukladannya individualnih kontraktiv na sluzhbu v nimeckij armiyi strokom na 1 rik z 1 grudnya 1941 po 1 grudnya 1942 r Uspihi nimeckoyi armiyi i shvidke prosuvannya na shid do seredini veresnya 1941 roku stali privodom dlya Gitlera ostatochno vidmovitisya vid ideyi poyavi nezalezhnoyi ukrayinskoyi derzhavi Do najbilsh aktivnih chleniv OUN b u General gubernatorstvi buli zastosovani represiyi 13 veresnya Golovne upravlinnya imperskoyi bezpeki vidalo nakaz pro aresht providnikiv i aktivnih chleniv OUN b Vidtodi nimecka okupacijna vlada provodili masovi areshti yaki prohodili v bagatoh mistah Ukrayini Sotni ounivciv opinilisya v tyurmah i konctaborah Bulo zaareshtovano bilshu chastinu lideriv pohidnih grup OUN chastini vdalosya piti v pidpillya ta rozpochati stvorennya merezhi OUN po vsij Ukrayini dekogo napriklad lidera Shidnoyi pohidnoyi grupi OUN Mikolu Lemika rozistrilyali vidrazu pislya zatrimannya Pislya areshtu Banderi OUN B ocholiv yak vikonuvach obov yazkiv providnika Mikola Lebid Voseni 1941 roku jomu vdalosya organizuvati konferenciyu poklikanu rozrobiti novu strategiyu dij Uchasniki konferenciyi mabut znahodilisya pid vrazhennyam vid uspihiv nimeckih vijsk yaki v toj chas nablizhalisya do Moskvi Perevazhala dumka sho III j Rejh zahopit stolicyu SRSR Bulo virisheno sho pochati v cej moment zbrojnu borotbu proti nimciv oznachaye lishe znekroviti OUN tomu chlenam organizaciyi nakazali znovu perejti v pidpillya i vesti propagandistsko organizacijnu diyalnist Osoblive znachennya ounivski pidpilniki nadavali proniknennyu u Ukrayinsku dopomizhnu policiyu Sluzhba v nij davala shans dlya vijskovoyi pidgotovki znachnoyi kilkosti molodih lyudej Uzhe todi vinik namir u potribnij moment zavdyaki dovirenim osobam vzyati yiyi pid kontrol Ukrayinske pidpillya gliboko yiyi pokrilo adzhe providniki nacionalistiv spochatku pripuskali sho v potribnij moment chleni cogo formuvannya perejdut na yihnij bik i stvoryat partizanskij zagin Gestapo diznavshis sho OUN Banderi ne znishena 25 listopada 1941 roku povidomilo sho banderivci gotuyut zbrojne povstannya vidalo tayemnij nakaz zaareshtovuvati vsih aktivistiv OUN B Pislya dopitiv instrukciya nakazuvala rozstrilyuvati yih yak maroderiv bez sudu 1942 Represiyi proti chleniv OUN z boku Nimechchini trivali i v 1942 roci U lyutomu berezni u Babinomu Yaru rozstrilyano 621 chlen OUN m sered yakih vidoma ukrayinska poetesa Olena Teliga U lipni 1942 r rozgromleno kiyivsku referenturu OUN b a yiyi kerivnik Dmitro Miron Orlik zaginuv pri areshti U zhovtni listopadi 1942 roku gestapo provelo chislenni areshti banderivciv u Nimechchini Tilki v listopadi 210 osib buli areshtovani v Berlini Lejpcigu Gannoveri Gamburzi ta Potsdami Do ruk gestapo potrapiv i polovij providnik OUN B u Nimechchini Vasil Bezhlibnik U grudni 1942 roku areshtovano 18 aktivistiv lvivskoyi referenturi OUN b sered yakih chleni provodu OUN b Staruh Yaroslav i Klimiv Ivan yakij buv zamordovanij u gestapo Vid 20 bereznya 1942 specsluzhbi Tretogo Rajhu v dokumentah Povidomlennya pro podiyi v SRSR vveli novu rubriku pid nazvoyu Ukrayinskij ruh oporu U kvitni 1942 roku vidbulasya II konferenciya OUN B pid Lvovom sho viznachila podalshu strategiyu vizvolnogo ruhu Konferenciya pidtverdila negativne stavlennya OUN b do nacistskoyi politiki v Ukrayini zoriyentuvala yiyi chleniv na rozgortannya shirokogo vijskovogo vishkolu praci stvorila pidgruntya dlya zbrojnogo pid gaslami aktivnoyi borotbi za Ukrayinsku Derzhavnist Uprodovzh usogo 1942 roku povstanskij ruh prohodiv pid devizom nasha zbrojna borotba proti nimciv bula b dopomogoyu Stalinu Tomu OUN B utrimuvalasya vid aktivnih bojovih dij proti Nimechchini i zajmalasya perevazhno propagandoyu Ounivci chekali momentu koli vermaht i Chervona armiya oslabnut shob pidnyati potuzhne povstannya i dobitisya zvilnennya Ukrayini i vid Nimechchini i vid Radyanskogo Soyuzu Na moment konferenciyi banderivci vvazhali partizansku vijnu marnoyu tratoyu lyudskih zhittiv Prote v kvitni 1942 za vkazivkoyu provodu OUN B na Volini formuyutsya t zv grupi samooboroni boyivki za shemoyu kush 3 sela 15 45 uchasnikiv povitova sotnya kurin 3 4 sotni Do seredini lita na Volini boyivki narahovuvali do 600 ozbroyenih uchasnikiv Formuvannya UPAPershi zagoni pid nazvoyu UPA Poliska Sich stvoriv z pochatku nimecko radyanskoyi vijni otaman Taras Bulba Borovec v Olevskomu rajoni na Polissi div Olevska respublika U seli Nemovichi Sarnenskogo rajonu 28 chervnya 1941 roku vin vidav svij nakaz pid 1 pro pochatok borotbi z bilshovikami yaki dekilka rokiv ranishe razom z nimcyami okupuvali Polshu Ci zagoni diyali nezalezhno vid nimciv proti reshtok rozbitih radyanskih vijsk U seredini listopada 1941 roku nimci zmusili Borovcya rozpustiti pidlegli jomu pidrozdili Privodom stala vidmova yihnih bijciv brati uchast u rozstrili yevrejskogo naselennya v Olevsku 12 listopada Vidrazu pislya demobilizaciyi Borovec ne viklyuchayuchi borotbu proti nimciv pochav stvoryuvati partizanski zagoni U grudni 1941 roku vin obrav dlya nih nazvu UPA apelyuyuchi takim chinom do tradicij antiradyanskogo partizanskogo ruhu u 1921 roci U lipni 1943 roku formaciya otrimala nazvu UNRA Radyanski partizani yaki voyuvali na Zahidnij Ukrayini ocinyuvali chiselnist bulbivciv na lito 1943 roku azh do 10 000 cholovik Mikola Lebed yakij keruvav OUN b pislya areshtu Stepana Banderi v napisanij nim pislya vijni knizi UPA ocinyuvav chiselnist zagoniv Borovcya v 150 cholovik Zagoni T Bulbi Borovcya pidporyadkovuvalis Uryadu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki v ekzili OUN B ne pospishala stvoryuvati partizanski zagoni ale ne divlyachis na areshti chleniv OUN B organizaciya prodovzhuvala funkcionuvati a v yiyi ryadi vstupili sotni novih chleniv i prihilnikiv Metodami agitaciyi ounivci takozh namagalisya zavazhati verbuvannyu ukrayinskogo naselennya na katorzhni roboti do Nimechchini Odnak voseni 1942 roku stalo ochevidno sho cogo kursu pasivnogo sprotivu ne vdastsya utrimati Vse narostayuche nevdovolennya ukrayinskogo naselennya nimeckoyu okupacijnoyu vladoyu zmushuvalo kerivnictvo OUN shukati shlyahi zmini situaciyi U zhovtni 1942 roku u Lvovi vidbulasya I Vijskova Konferenciya OUN b Osnovnim pitannyam na nij bulo stvorennya ukrayinskih zbrojnih formuvan i vedennya majbutnih bojovih dij Pid chas naradi stvoreno robochu grupu yakij doruchili pidgotuvati dokladni plani U planovanih scenariyah ne viklyuchalasya masova mobilizaciya soten tisyach ukrayinciv i borotba proti vsih vorogiv odnochasno v tomu chisli proti SRSR Polshi ta krayin Osi Komisiya takozh mirkuvala nad tim yak u razi spalahu povstannya slid povoditisya z etnichnimi menshinami Naprikinci 1942 roku u Lvovi zibralasya II vijskova konferenciya banderivskoyi OUN na yakij uhvaleno rishennya pro priskorennya roboti po stvorennyu zbrojnih formuvan OUN vijskovi pidrozdili OUN samostijnikiv derzhavnikiv U pidsumkovomu dokumenti takozh nagoloshuvalosya sho vse boyezdatne naselennya povinno stati pid prapori OUN dlya borotbi proti smertelnogo bilshovickogo voroga Z 1942 roku diyalnistyu OUN B na Volini keruvav Dmitro Klyachkivskij Klim Savur Znachnij vpliv na stvorennya banderivskih partizanskih zagoniv nadavav Ivan Litvinchuk Dubovij providnik OUN B na Pivnichno Shidnij Volini Same tam naprikinci 1942 roku bula stvorena sotnya ekvivalent roti pid komanduvannyam Grigoriya Pereginyaka Dovbeshka Korobka Sotnya formalno bula Vijskovim viddilom OUN tak banderivci nazivali svoyi partizanski grupi i tilki sho pislya zatverdzhennya nazvi Ukrayinska Povstanska Armiya po nij pochali zastosovuvati cyu nazvu Ale ce ne zminyuye togo faktu sho vona bula pershim partizanskim zagonom OUN B i same tomu v zhurnali UPA Do Zbroyi v lipni 1943 roku vona bula viznana pershoyu sotneyu UPA U povstanskih planah banderivci takozh brali do uvagi spec bataljoni Abveru Nahtigal i Roland Obidva pidrozdili pislya pereformuvannya v 201 bataljon shucmanshaftu buli spryamovani v Bilorus dlya borotbi z bilshovickimi partizanami U seredovishi banderivciv naprikinci 1942 roku z yavivsya zadum vivesti 201 j policejskij bataljon na Volin i vlasne na jogo bazi pristupiti do stvorennya partizanskih zagoniv Odnak nezrozumilo chomu cogo ne stalosya Mikola Lebed pravda nakazav bataljonu jti v lis ale toj nakaz tak i ne buv vikonanij Bijci batalonu zamist togo shob dezertiruvati do UPA pislya zakinchennya richnogo kontraktu prosto razom vidmovilisya prodovzhiti jogo Nimci vidpravili yih grupami v Galichinu i rozformuvali pidrozdil Zate oficeriv posadili pid domashnim areshtom i nakazali regulyarno vidznachatisya v gestapo Tomu ne divno sho znachna chastina legioneriv starshin i pidstarshin dosit shvidko viyavilasya v pidpilli OUN Sered nih i Roman Shuhevich Peremoga Chervonoyi Armiyi pid Stalingradom na pochatku 1943 roku zaznachila perspektivu majbutnoyi vijskovoyi porazki Tretogo Rejhu u DSV Krim cogo na teritoriyu okupovanih zahidnih oblastej Ukrayini vikonuyuchi zavdannya po rujnuvannyu nimeckogo tilu stali pronikati radyanski partizanski zagoni i z yednannya I ce za mirkuvannyami ryadu istorikiv stalo odniyeyu z golovnih prichin priskorennya stvorennya nacionalistami svoyih vlasnih zbrojnih sil oskilki kerivnictvo OUN B prijshlo do visnovku sho vono mozhe vtratiti vpliv u regionah i pozbutisya bazi vlasnogo ruhu 17 23 lyutogo 1943 v seli Terebezhi poblizu Olesko vidbulasya III konferenciya OUN B na yakij bulo virisheno pochati vidkritu partizansku vijnu na Volini hocha ne yasno koli bulo viznacheno tochnij chas yiyi pochatku Konferenciya sho vazhlivo vidbulasya pislya peremogi Chervonoyi Armiyi pid Stalingradom ale do yiyi porazki v bitvi pid Harkovom v berezni 1943 roku Banderivcyam moglo zdavatisya sho porazka Nimechchini vzhe duzhe blizko Voni buli perekonani sho ostatochnu bitvu za nezalezhnist yim dovedetsya vesti z SRSR abo Polsheyu a mozhe i oboma vorogami odnochasno Programnij vistup na konferenciyi vigolosiv Mihajlo Stepanyak kerivnik OUN v Distrikti Galichina yakij zasterig sho SRSR mozhe peremogti u vijni Vin zaproponuvav negajno pochati povstannya proti nimciv i zvilniti Ukrayinu vid okupaciyi do prihodu Chervonoyi Armiyi jogo diyi buli pidtrimani Provodom ale ne buli realizovani pid tiskom Dmitra Klyachkivskogo i Romana Shuhevicha majbutnogo nastupnika Klyachkivskogo na posadi golovnokomanduvacha UPA na dumku yakih zbrojna borotba povinna buti spryamovanoyu nasampered ne proti nimciv a proti radyanskih partizan i polyakiv Borotba zh proti nacistiv drugoryadna ta povinna mati pasivnij i oboronnij harakter Na cyu borotbu pokladalasya she odne vazhlive zavdannya vidobutok zbroyi sporyadzhennya ta boyepripasiv Na tretij konferenciyi OUN b buli ostatochno virisheni pitannya stvorennya UPA ta viznacheno golovni vorogi ukrayinskogo vizvolnogo ruhu nacisti polyaki i bilshoviki U lisah na toj chas uzhe diyali zagoni Tarasa Borovcya Voni ne pidkoryalisya UPA tomu sho ne bazhali brati uchast v etnichnih chistkah proti polskogo naselennya i pidkoryatisya Banderi Novospechena organizaciya spochatku mala nazivatisya Ukrayinskoyu Vizvolnoyu Armiyeyu Odnak oskilki vzhe isnuvala podibna vijskova struktura banderivski partizani majzhe nikoli ne vzhivali ciyeyi nazvi tomu zamist neyi z kincya kvitnya i pochatku travnya 1943 roku vikoristovuvali populyarizovanu Tarasom Borovcem nazvu Ukrayinska Povstanska Armiya Vesnoyu 1943 roku na Volini stalosya masove dezertirstvo chleniv ukrayinskih shucmanshaftiv z podalshim perehodom yih do lav Ukrayinskoyi Povstanskoyi Armiyi Vsogo v berezni kvitni 1943 roku vid 4 do 6 tisyach policayiv stali partizanami UPA sklavshi kistyak yiyi komandnogo skladu Isnuye kilka versij prichini dezertirstva shucmaniv Najposhirenisha z nih ce te sho kerivnictvo OUN B na Volini vidrazu pislya otrimannya informaciyi pro pidsumki III konferenciyi OUN B viddalo svoyim lyudyam yaki tam sluzhili nakaz piti v partizani a ce dezertirstvo porodilo lancyugovu reakciyu sprobi nimeckoyi protidiyi i v rezultati vtechu inshih policejskih Vtim mozhlivo sho i tak zaplanovane dezertirstvo bulo priskorene vikrittyam policejskih pov yazanih z OUN i zagrozoyu areshtu z boku gestapo Varto vidznachiti sho v cej period v UPA brali vsih pidryad vklyuchayuchi navit tih ukrayinskih policejskih yaki ranishe zdijsnyuvali strati zaareshtovanih gestapo ounivciv Podibni vipadki masovogo perehodu ukrayinskih shucmaniv v lavi UPA stanutsya navesni nastupnogo roku vzhe v Shidnij Galichini Tak naprikinci bereznya 1944 z dezertiriv policayiv z Ravi Ruskoyi bula stvorena sotnya Mesniki U 1943 roci na Volini isnuvali cili povstanski respubliki UPA teritoriyi z yakih vignali nimecki vijska Prikladom odniyeyi z takih respublik bula Kolkivska Vona proisnuvala z vesni po zhovten 1943 roku koli bula rozgromlena nimeckoyu armiyeyu Podibna respublika isnuvala z vesni po osin 1943 roku v seli Antonivci Ternopilskoyi oblasti She odna povstanska respublika Sich isnuvala u Svinarinskih lisah Z 1944 roku isnuvali taki respubliki i v Galichini Isnuyut istorichni superechki z privodu togo hto buv pershim golovnokomanduvachem Ukrayinskoyi Povstanskoyi Armiyi cherez she ne ostatochno sformovanu centralizovanu strukturu Inodi pomilkovo pershim kerivnikom UPA vvazhayut Romana Shuhevicha Odnak na dumku nizki suchasnih istorikiv virnishe vvazhati pershim komandirom UPA Dmitra Klyachkivskogo Ale vse zh taki jogo svoyeridnim poperednikom yakij komanduvav shopravda ne vsiyeyu UPA nazivayut vijskovogo referenta OUN na Volini ta Polissi poruchika Vasilya Ivahiva Som Sonar Do 1 travnya 1943 roku bulo stvoreno Golovna komanda UPA kerivnikami yakoyi stali Ivahiv ta Klyachkivskij Koli 13 travnya 1943 roku u sutichci z nimcyami bilya sela Chornizh Ivahiv zaginuv Klyachkivskij nabuv neobmezhenoyi vladi nad usima teritoriyami ohoplenimi partizanskimi diyami Protyagom lita 1943 roku na Volini banderivci zmusili inshi nacionalistichni organizaciyi suto z bulbivcyami i melnikivcyami pidkoritisya komanduvannyu Klima Savura U chervni 1943 roku v UPA stvoreni vijskovo polova zhandarmeriya i sluzhba bezpeki SB U travni serpni 1943 roku vidbulosya organizacijne oformlennya teritorialnih struktur UPA Spochatku vsi zagoni na teritoriyi Rivnenshini buli zvedeni v pershu grupu t zv Pivnichna grupa pid komanduvannyam Ivana Litvinchuka Dubovogo Na pivdni Rivnenshini na bazi zagoniv Eneya Petro Olijnik rozgornuta Pivdenna grupa Na pivnichnomu zahodi Volini organizovana grupa Ozero yake nadali ocholiv Rudij Yurij Stelmashuk U seredini serpnya 1943 roku projshla persha reorganizaciya UPA na teritorialnij osnovi Pivnichno zahidna grupa bula priv yazana do vijskovogo okrugu VO Turiv z dislokaciyeyu v rajoni Luck Gorohiv Volodimir Volinskij Kamin Kashirskij Kovel okremi grupi diyali v Brestskij oblasti Bilorusi Pivnichna grupa VO Zagrava dislokuvalasya v rajoni Sarni Kostopil okremi grupi dohodili do Pinska Pivdenna grupa VO Bogun diyala na pivdni Rivnenshini ta pivnochi Ternopilshini z bazoyu v Kremeneckih lisah Trohi piznishe v pivdenno shidnij chastini Rivnenshini na kordoni z Zhitomirskoyu oblastyu bula organizovana Shidna grupa VO Tyutyunnik pid komanduvannyam Fedora Vorobcya Vereshaki U serpni 1943 roku pislya III nadzvichajnogo Velikogo zboru OUN na yakomu uhvaleno rishennya pro strategiyu borotbi na dva fronti proti moskovskogo i nimeckogo imperializmu pochalasya masova dobrovilno primusova mobilizaciya cholovichogo naselennya v rajonah kontrolovanih UPA 27 serpnya 1943 roku Golovna komanda UPA vidala ukaz zgidno z yakim vsi chleni UPA teper imenuvalisya kozakami i podilyalisya na tri grupi kozaki strilci pidstarshini i starshini Vvodilisya vijskovi zvannya i rangi pidstarshinski starshinski ta generalski U listopadi 1943 roku v UPA bulo stvoreno Golovnij vijskovij shtab u choli z Dmitrom Gricayem jogo zastupnikom stav sotnik Oleksa Gasin Nachalnik shtabu UPA takozh buv zastupnikom golovnokomanduvacha Personal buv rozdilenij na sim viddiliv I operativnij II rozviduvalnij III postachalnickij IV personalnij V navchalnij VI politichnij VII vijskovo inspektorskij 27 sichnya 1944 nakazom GK UPA No 2 1944 Dmitro Klyachkivskij stav komandirom UPA Pivnich a Roman Shuhevich golovnokomanduvachem UPA UPA Pivden ocholiv Omelyan Grabec Batko UPA Shid tak i ne bula ostatochno stvorena oskilki shvidkij nastup Chervonoyi armiyi na rubezhi 1943 1944 rr pozbaviv zmogi stvoriti bilsh potuzhni povstanski strukturi v comu okruzi Togo zh dnya nakazom 3 1944 v UPA vvodilisya bojovi nagorodi Bronzovij hrest bojovoyi vidznaki Sribnij hrest bojovoyi vidznaki I ta II stupeni Zolotij hrest bojovoyi vidznaki I ta II stupeni Vlitku 1944 roku sklad UPA vidchutno popovnivsya za rahunok diviziyi Galichina rozbitoyu pid Brodami do 3000 bijciv Stvorennyu ciyeyi diviziyi z samogo pochatku aktivno protivilasya OUN b protestuyuchi proti mobilizaciyi najaktivnishih nacionalnih elementiv nimeckoyu storonoyu ale piznishe navichki bijciv povalenoyi diviziyi vidchutno dopomagali UPA UPA takozh prodovzhuvala rozshiryuvatisya teritorialno U lipni 1944 roku stvorena BUSA yaka na toj moment nalichuvala 800 voyakiv Nezabarom BUSA bula reorganizovana stavshi chastinoyu UPA Voseni 1944 roku v zv yazku zi znachnimi vtratami kerivnictvo UPA bulo zmushene pereformuvati grupu UPA Pivnich Oblasni okrugi i VO likvidovuvalisya zamist nih organizovuvalisya generalni okrugi zokrema 1 Zavihost i 2 Tyutyunnik Pri comu v okruzi bojovi pidrozdili zvodilisya v z yednannya sho skladalisya z brigad po 3 4 zagoni U drugij polovini 1944 roku vidbulasya organizacijna zmina strukturi v UPA Zahid Bulo likvidovano vijskovi okrugi Bashta ta Makivka U veresni 1944 roku do skladu UPA Zahid takozh vlilisya zalishki rozgromlenogo ta rozformovanogo pidrozdilu UPA Zahid Karpati na choli z Oleksandrom Luckim Temoyu diskusij ye data stvorennya UPA V emigrantskij ukrayinskij literaturi ye teza sho UPA vinikla 14 zhovtnya 1942 roku Ce tverdzhennya zustrichayetsya v ryadi suchasnih ukrayinskih robit i v rosijskij istoriografiyi Vinikla cya data she v 1947 roci v yuvilejnomu nakazi golovkoma UPA Romana Shuhevicha Data 14 zhovtnya vibrana ne vipadkovo oskilki na cej den pripadaye kozache svyato Pokrova Ukrayinskij istorik Volodimir Kosik spirayuchis na vidnajdenij u Bundesarhivi zvit nimeckoyi armiyi v yakomu skazano Zgidno z povidomlennyam golovnokomanduvacha vermahtu v Ukrayini za 16 zhovtnya 1942 roku ukrayinski nacionalisti vpershe zibralisya v rajoni Sarn u bilshu bandu tezh stverdzhuye sho same todi ozbroyeni viddili OUN b pochali zlivatisya u veliki z yednannya tvoryachi UPA V ukrayinskij istoriografiyi zazvichaj zgaduyutsya dva imeni komandiriv pershih viddiliv UPA Sergij Kachinskij Ostap i vishe zgadanij Grigorij Pereginyak Dovbeshka Korobka Pri comu i pershomu i drugomu pripisuyut organizaciyu pershogo partizanskogo zagonu UPA Odnak popri primitnist urochistoyi dati deyaki doslidniki navit pribichniki UPA operuyut dostovirnimi faktami yaki svidchat sho v 1942 roci Ukrayinska Povstanska armiya isnuvala lishe v proyektah i perenosyat period formuvannya na dekilka misyaciv vpered Ce do rechi viznavali i sami banderivci Napriklad v peremozhnomu nakazi travnya 1945 roku toj zhe Shuhevich pisav sho povstanci otrimali v ruki zbroyu vzimku 1943 roku Nimecki dokumenti takozh vkazuyut na te sho protyagom 1942 roku OUN B ne provodila niyakih aktivnih bojovih dij proti nimciv i sho yiyi aktivni zbrojni vistupi na Volini ta Polissi pochalisya navesni 1943 roku Yedini pomitni zbrojni zitknennya yaki stalisya v 1942 roci perestrilka pid chas zahoplennya SD pidpilnoyi drukarni v Harkovi 17 zhovtnya yaka zakinchilasya areshtom 11 banderivciv i perestrilka u Lvovi 21 listopada todi chlen byuro Provodu OUN Dmitro Mayivskij potrapiv u zasidku vlashtovanu spivrobitnikami gestapo bilya konspirativnoyi kvartiri OUN u Lvovi Vidmovivsya zdavatisya i zamist cogo vihopiv pistolet i postrilom u golovu vbiv shturmsharfyurera SS i poraniv sluzhbovcya RZGA a sam ne divlyachis na otrimani dvi kuli vtik cherez vikno Bojovi diyiUPA postala na Polissi j Volini peredusim yak dlya oboroni naselennya pered nimeckim terorom tak i dlya oboroni pered radyanskimi partizanami yaki vzimku 1942 43 nastupali z biloruskih lisiv grabuvali naselennya ta svoyimi akciyami provokuvali she silnishi nimecki represiyi div Radyanski partizani v Ukrayini v 1941 1945 rr Tvorci UPA rozglyadali yiyi yak mozhlivij zarodok regulyarnoyi ukrayinskoyi armiyi Bezperechno siloyu UPA bulo te sho vona spiralasya na rozgaluzhenu merezhu Organizaciyi Ukrayinskih Nacionalistiv yaka koristuvalasya pidtrimkoyu naselennya u yiyi stvorenni brali uchast starshini poperednih ukrayinskih vijskovih formacij ta do neyi vstupali lyudi riznih politichnih perekonan yak napriklad chleni OUN A Melnika tak i nepartijni i vona mogla vistupati yak zagalnonacionalna sila Z yiyi iniciativi stvoreno Ukrayinsku Golovnu Vizvolnu Radu UGVR yak verhovnij politichnij centr yakomu pidporyadkuvalasya UPA Siloyu UPA bula takozh i politichna platforma vona vklyuchala gaslo samostijnosti Ukrayini ta borotbu za osnovni gromadski prava za demokratiyu za rivni prava menshin i za spivpracyu z inshimi ponevolenimi narodami proti nacizmu i bilshovizmu Pri UPA stvoreno u 1943 okremi zagoni uzbekiv azerbajdzhanciv gruziniv i tatar sho skladalisya z kolishnih nimeckih polonenih abo mobilizovanih nimcyami do dopomizhnoyi sluzhbi osib Do UPA perejshla chastina ukrayinskoyi policiyi zamist neyi nimci stvorili polsku policiyu yaka razom z nimcyami vela karalni akciyi proti ukrayinskogo naselennya za pidtrimku UPA Ce sprichinilo vistupi ukrayinskih boyivok proti vorozho nalashtovanih do ukrayinciv polskih kolonistiv ta proti polskih boyivok Podekudi zagoni UPA brali uchast u krivavih polsko ukrayinskih zudarah sutichkah zitknennyah sho yih zi svogo boku provokuvali nimci U Vikidzherelah ye Vidkritij List Tarasa Bulbi Borovcya do Chleniv Provodu Organizaciyi Ukrayinskih Nacionalistiv Stepana Banderi Povstanci z Ostrozkogo viddilu v Surazkih lisah Gruden 1943 r 1942 16 kvitnya 1942 roku Golovna komanda UPA vidala nakaz novoorganizovanim Litayuchim brigadam partizaniv u yakomu govorilosya Negajno rozpochati pershu fazu zbrojnoyi borotbi proti Gitlera Shepetivska operaciya u rezultati yakoyi velikij zaliznichnij vuzol unochi proti 19 serpnya 1942 roku buv zvilnenij vid nimciv u yakij rozbivshi nimciv formuvannya UPA PS zahopili drukarnyu v polon potrapili 2 sekretarki ta zastupnik direktora drukarni 17 zhovtnya 1942 roku u yakij spivrobitnikam SD vdalosya vikriti u Harkovi pidpilnu drukarnyu OUN B Pid chas shturmu budivli vinikla perestrilka yaka zakinchilas areshtom 11 banderivciv Konfiskovano bagato propagandistskih materialiv i 14 yashikiv z matricyami U nich z 2 go na 3 e grudnya bulbivci odyagneni v uniformu radyanskih partizan atakuvali mistechko Tuchin i vivezli zvidti chastinu majna i drukarnyu 1943 28 bereznya 1943 U rezultati boyiv za Lyudvipil 2 000 esesivciv i shucmaniv tak i ne zmogli ovoloditi mistom kotre bulo v rukah povstanciv yaki spalili 5 avtomobiliv i znishili 58 soldativ protivnika Za versiyeyu UPA u travni 1943 u yiyi zasidci zaginuv kerivnik shturmovih viddiliv SA Viktor Lyutce za oficijnoyu versiyeyu kerivnictva Tretogo Rejhu Lyutce zaginuv z rodinoyu v avtokatastrofi v Potsdami a vlitku 1943 roku vidbuvsya ryad boyiv i sutichok iz nimcyami yak napriklad uspishnij naskok UPA na misto Kamin Kashirskij Z kincem 1943 roku vlada nimciv bula obmezhena i misto zalisheno polyakami reshtu teritoriyi kontrolyuvala UPA Odnochasno UPA chastkovo ochistila tereni Rivnenskoyi Volinskoyi ta Zhitomirskoyi oblastej vid radyanskih partizaniv a rejdi UPA poshirilisya i na chastini Kiyivshini ta Kam yanec Podilshini Za radyanskimi dzherelami ukrayinski nacionalno povstanski chastini diyali i na Chernigivshini i na Kirovogradshini Sprotiv OUN diyav i na Poltavshini v 1941 1944 rokah Vnaslidok cih dij nimci do drugoyi polovini 1943 roku kontrolyuvali tilki veliki naseleni punkti a provinciyi i sela buli pid kontrolem UPA Svidoctvo pro zakinchennya starshinskih kursiv v UPA 6 kvitnya 1943 roku dezertiri z ukrayinskoyi dopomizhnoyi policiyi zahopili nimecku v yaznicyu v Koveli zvilnivshi vsih politichnih uv yaznenih i vijskovopolonenih Do kincya bereznya 1943 roku zagoni UPA takozh znishili nimecki v yaznici v Kremenci Dubno Koveli Lucku i Gorohovi a takozh konctabir u Lyubachevske U zviti nimciv vid 4 kvitnya 1943 roku vkazano sho rajoni v mezhah Kremenec Kovel Kostopil Rivne zahopleni silami ukrayinskih povstanciv Gitlerivci robili sprobi znishiti UPA masovimi akciyami najvidomisha z nih nastup obergrupenfyurera SS Eriha fon dem Baha vlitku 1943 roku U lipni serpni 1943 roku gitlerivci silami 10 bataljoniv motopihoti ta 10 000 nimeckih i polskih policejskih pid komanduvannyam fon dem Baha proveli nastup na teritoriyu pivdennoyi Volini Prote nastup provalivsya U lipni bulo vidmicheno 35 boyiv u serpni 24 u veresni 15 Za ocinkami ukrayinskogo istorika emigranta Lva Shankovskogo nimecki vijska vtratili blizko 3000 ubitih i poranenih UPA 1237 ubitih i poranenih Vlitku 1943 roku v borotbi proti UPA na Volini takozh brala uchast diviziya SS Florian Gajer Na lipen 1943 roku v skladi diviziyi nalichuvalosya 8308 bijciv z yakih 7350 v bojovih chastinah i 958 v pidrozdilah postachannya i zabezpechennya Krim togo v diviziyi sluzhili 740 Hivi Nimci takozh namagalisya dikredituvati UPA propagandoyu napriklad u nimeckih listivkah sho skidalisya z litakiv na teritoriyu kontrolovanu UPA yiyi nazvano spilnikami Moskvi Voseni 1943 roku pridushennyam ukrayinskogo nacionalnogo povstannya na Volini ocholiv vishij komanduvach SS i policiyeyu na pivdni Rosiyi obengruppenfyurer SS Gans Adolf Pryucmann yakij zaminiv ne vporavshogosya iz zavdannyam Bah Zalevskogo U zhovtni listopadi zafiksovano 47 boyiv zagoniv UPA i blizko 125 dribnih boyiv miscevih zagoniv UNS Ukrayinska narodna samooborona z nimcyami Vnaslidok bojovih dij nimci vtratili blizko 1500 soldativ zagoni UPA 414 bijciv Hocha nimeckim karalnim vijskam i ne udalosya povnistyu znishiti zagoni UPA ale yim udalosya istotno poniziti antinimecki akciyi UPA Pid chas osinnih operacij 1943 roku buli takozh likvidovani povstanski respubliki na Volini Dlya rozgromu Kolkivskoyi respubliki navit bula provedena operaciya za uchastyu aviaciyi ta artileriyi 3 zhovtnya 1943 roku vnaslidok povstanskoyi ataki na tabir u misti Dubno z nimeckogo polonu zvilneno 5000 radyanskih vijskovopolonenih Chastina iz zvilnenih chervonoarmijciv vstupila v UPA inshi rozijshlisya po navkolishnih selah ta hutorah Cej napad znajshov vidbittya u radyanskomu donesenni Pershi zagoni UPA pochali stvoryuvatisya v Galichini v chervni 1943 roku v Karpatah pid nazvoyu Ukrayinskoyi narodnoyi samooboroni koli tudi pryamuvali rejdom radyanski partizani pid provodom S Kovpaka Golovne komanduvannya UPA rozglyadalo UNS yak bazu dlya borotbi ne tilki v umovah nimeckoyi okupaciyi ale j na chas povernennya bilshovikiv Krim togo z uvagi na posilenij todi nimeckij teror proti naselennya Galichini yak ranishe na Polissi j Volini vprovadzhennya vinyatkovogo stanu v zhovtni 1943 nagli sudi rozstrili i vishannya zakladnikiv posileni vivozi do Nimechchini UPA vistupila proti nimciv zokrema proti zdachi kontingentiv vivozu molodi do Nimechchini ta odnochasno vela boyi z radyanskimi partizanami Na pochatku 1944 roku UNS vlilasya v UPA otrimavshi nazvu UPA Zahid i kerivnika Vasilya Sidora Odnim z golovnih suprotivnikiv UPA okrim Tretogo Rejhu i SRSR bula Polsha Prichinoyu borotbi UPA proti polskih zbrojnih formuvan stalo tradicijne ukrayinsko polske supernictvo v Galichini ta na polskih zemlyah de prozhivali etnichni ukrayinci She do stvorennya UPA na teritoriyi Volini postupovo aktivizuvavsya nebezpechnij vorog ukrayinskogo nacionalistichnogo pidpillya Armiya Krajova AK i ryad pov yazanih z neyu dribnih polskih organizacij Vijskovo politichne kerivnictvo AK vvazhalo Zahidnu Ukrayinu polskimi zemlyami i pragnulo stvoriti tam vidnosno silni strukturi dlya togo shob zustriti Chervonu armiyu Na dumku polyakiv kerivniki AK hotili prijnyati Chervonu armiyu yak soyuznika i partnera i tim samim spriyati vklyuchennyu Zahidnoyi Ukrayini Zahidnoyi Bilorusi ta Vilenskogo krayu do skladu povoyennoyi Polshi Polske povstannya peredbachalosya pidijmati v nimeckomu tilu bezposeredno pered liniyeyu frontu v miru nablizhennya radyansko nimeckogo frontu Zi svogo boku kerivnictvo OUN b zovsim ne bazhalo shob na yihnij zemli zbrojni polski nacionalisti realizovuvali svoyi zadumi a pislya vijni znovu zabrali b sobi cej region OUN b mala stati protivagoyu AK ne dopustiti panuvannya polyakiv u lisovih masivah Volini i gorah Karpat Za pidrahunkami deyakih polskih doslidnikiv v cilomu protyagom 1943 1944 rr tilki na Volini mizh AK i z odnogo boku i pidrozdilami UPA z inshogo vidbulosya blizko 150 boyiv pid chas yakih z oboh storin zaginulo shonajmenshe po kilka soten bijciv Voseni 1943 roku provedena I Konferenciya OUN pislya III Z yizdu Na konferenciyi Roman Shuhevich zaproponuvav vistupiti proti nimciv shob dati mozhlivist bijcyam UPA zagartuvati sebe v boyu a vzhe potim pochati protidiyu Chervoniyi Armiyi 1944 Uprodovzh oseni 1943 i v 1944 roci golovne komanduvannya UPA dosyaglo porozuminnya pro nejtralitet yak iz rozmishenimi v Ukrayini chastinami ugorskoyi armiyi tak i z rumunami pro vzayemoviznannya borotbi cih narodiv za nezalezhnist U pershij polovini 1944 roku UPA otrimala vid rumuniv ta ugorciv deyaku kilkist zbroyi upivci natomist pogodilisya peredavati yim rozviduvalni dani ale vidmovilisya voyuvati spilno z nimi Deyaki zagoni UPA peredbachayuchi porazku Nimechchini shukali kontakti i z nimcyami dlya togo shob vikoristovuvati yih v borotbi proti bilsh griznogo dlya nih voroga Sovetiv Diznavshis pro peregovori komandiriv UPA nimcyami z na miscyah golovnokomanduvannya UPA zaboronilo vesti yih 7 bereznya 1944 roku odin z kurinnih UPA Pivnich Porfirij Antonyuk Sosenko yakij viv peregovori z nimcyami vidpovidno do rishennya vijskovogo tribunalu buv rozstrilyanij 10 kvitnya 1944 roku GK UPA vidalo rozporyadzhennya yake pid zagrozoyu smerti zaboronyalo miscevim organizaciyam spivpracyu z nimcyami Zagroza bula privedena u vikonannya po vidnoshennyu do deyakih komandiram zagoniv UPA takozh pragnuli znajti kontakti i z predstavnikami inshih nacionalistichnih ruhiv sho borolisya proti bilshovikiv Pri comu ukrayinski nacionalisti ne buli azh nadto rozbirlivimi u viznachenni uchasnikiv antiradyanskogo frontu Do nih voni vidnosili vsi antibilshovicki i ne nacional socialistichni sili vklyuchayuchi rumunsku zaliznu Gvardiyu na choli z Horiyeyu Simoyu Zgidno zi svidchennyami Mihajla Stepanyaka OUN she ranishe nalagodzhuvala zv yazok z chetnikami i zalizno gvardijcyami U priklad protibilshovickoyi borotbi narodiv yaki boryutsya proti moskovskogo stavlenika Tito ukrayinski nacionalisti privodili serbiv i horvativ chetnikiv i ustashiv yaki yak vidomo konfliktuvali mizh soboyu Odnak ukrayinskim nacionalistam ce absolyutno ne zavazhalo oskilki yih osnovnoyu metoyu bulo znajti pidtrimku yakomoga bilshoyi kilkosti antibilshovickih rezhimiv Z lyutogo 1945 roku navit Armiya Krajova z yakoyu UPA ranishe zhorstoko voroguvala navodilasya yak priklad nacionalnoyi protibilshovickoyi borotbi ponevolenih narodiv Na perelomi 1943 44 rokiv UPA bula najchislennishoyu za ves chas svogo isnuvannya ob yednuyuchi ne menshe 40 000 osib u tomu chisli j pidpilni kadri OUN Zgidno z danimi komandira UPA Yevgena Basyuka 60 starshin i strilciv buli galichanami 30 volinyanami i polishukami i lishe 10 zhitelyami Naddnipryanshini U toj zhe chas radiograma partizanskogo zagonu Saburova 15 lyutogo 1944 svidchila 40 vidsotkiv skladu UPA ne ye ukrayincyami Sered nih ogoloshuvalisya ingushi osetini cherkesi turki chastkovo rosiyani 1944 roku zagalna plosha teritoriyi ohoplenoyi diyalnistyu UPA stanovila do 150 tisyach kv km z naselennyam blizko 15 miljoniv osib Na pochatku 1944 roku Armiya Krajova sformuvala v rajoni Pshebrazhe 27 yu pihotnu diviziyu dlya borotbi z UPA Protyagom sichnya bereznya 1944 roku mizh zagonami AK i UPA vidbulosya blizko 20 ozbroyenih zitknen Chastina z nih bula nevdaloyu dlya polskoyi storoni ale v rezultati bilshosti boyiv znisheno bazi UPA v kilkoh selah Pid kontrolem 27 yi diviziyi AK viyavivsya region yakij ohoplyuvav 4 rajoni v zahidnij chastini Volini za vinyatkom mist Na pochatku 1944 roku UPA vtyagnulisya v pershi bojovi diyi proti Chervonoyi Armiyi na Volini ta Polissi Buli zafiksovani vipadki dezertirstva chervonoarmijciv i yih perehid do lav UPA Velicheznij vpliv na Radyansku armiyu mala propagandistska diyalnist UPA OUN listivki gazeti broshuri dezinformaciya poshirennya pidpilnoyi literaturi masove rozmishennya gasel i zaklikiv na stinah budinkiv parkanah ta inshih sporudah Prote bilshist lobovih zitknen z radyanskimi vijskami zakinchuvalisya dlya nevelikih zagoniv UPA ne na yihnyu korist Nezabarom kerivnictvo OUN b nakazalo svoyim viddilam ne vstupati u vidkriti boyi z Chervonoyu Armiyeyu a zamaskuvatisya v lisah popovnyuvati svoyi ryadi stvoryuvati zapasi zbroyi i prodovolstva ta chekati poki radyansko nimeckij front vidsunetsya na zahid Osobliva uvaga pri comu pridilyalasya psihologichno propagandistskim zahodam spryamovanim na rozkladannya vijsk Chervonoyi Armiyi na zriv yiyi vijskovo politichnoyi diyalnosti Pislya zakinchennya zimi vidpovidno do rishennya prijnyatomu na III Nadzvichajnomu z yizdi OUN B bulo virisheno vidpravlyati zagoni UPA v rejdi vglib SRSR na shid Ukrayini v Bilorus i na Kavkaz pidijmayuchi narodi na povstannya proti SRSR Hocha rejdi zakinchilisya povnoyu nevdacheyu ukrayinci ne zbiralisya vidmovlyatisya vid borotbi Shans na uspih voni bachili na pochatku Tretoyi svitovoyi vijni a tomu soyuznikami vvazhali Veliku Britaniyu ta Spolucheni Shtati Volyu do borotbi zanadto zmicnyuvala povsyudna vpevnenist u tomu sho radyanska vlada pereb ye abo v krashomu vipadku deportuye vsih zhiteliv Zahidnoyi Ukrayini Provid OUN i komanduvannya UPA buli vpevneni sho komunisti gotuvali ukrayincyam dolyu yevreyiv i v comu yih zatverdzhuvav dosvid Velikogo Golodu tridcyatih rokiv Tomu voni vvazhali sho krashe zaginuti v boyu nizh pasivno dozvoliti vbiti sebe Ounivci namagalisya zaluchiti v UPA ne tilki ukrayinciv a j predstavnikiv inshih nacionalnostej osoblivo vijskovih fahivciv z okruzhenciv i vijskovopolonenih Hocha v UPA j isnuvali nacionalni viddili prote v cilomu cya sproba takozh provalilasya U lipni 1944 roku na Lvivshini bula stvorena Ukrayinska Golovna Vizvolna Rada UGVR organ politichnogo kerivnictva UPA Jogo metoyu bula konsolidaciya ukrayinskogo nacionalistichnogo ruhu Pershim prezidentom UGVR bulo obrano Kirila Osmaka kolishnogo ukrayinskogo esera yakij nezabarom buv areshtovanij organami NKVS Chastini UPA prijnyali prisyagu Ukrayinskij Golovnij Vizvolnij Radi Zakordonne predstavnictvo ocholiv Ivan Grinoh svyashenik UGKC UGVR prodovzhuvala diyalnist v emigraciyi Myunhen Nimechchina odnim z jogo kerivnikiv buv Mikola Lebed UGVR namagavsya nalagoditi kontakti iz zahidnimi soyuznikami zokrema cherez Shvejcariyu z politichnimi kolami Velikoyi Britaniyi Oficijnimi organami UGVR buli Visnik UGVR 1944 45 Byuleten informaciyi UGVR 1948 51 zhurnal Samostijnist 1946 U miru togo yak Chervona armiya zahoplyuvala Ukrayinu vibivayuchi nimecki vijska kerivnictvo Tretogo rejhu bulo zmushene ostatochno pereglyanuti svoye stavlennya do ukrayinskogo nacionalizmu j UPA yak potencijnogo soyuznika u vijni proti SRSR Voseni 1944 roku nimecka vlada vipustila z konctaboru Zaksengauzen Stepana Banderu i Yaroslava Stecka z grupoyu ranishe zatrimanih diyachiv OUN b Nimecka presa opublikuvala chislenni statti pro uspihi UPA v borotbi z bilshovikami nazivayuchi upivciv ukrayinskimi borcyami za svobodu Nacisti na zavershalnomu etapi vijni mali namir vikoristovuvati ukrayinski nacionalistichni organizaciyi dlya pidrivnoyi diyalnosti v tilu Chervonoyi armiyi U berezni 1945 roku u Vejmari za pidtrimki nimeckoyi vladi vinik Ukrayinskij nacionalnij komitet organ sho nagaduvav uryad u ekzili Do nogo uvijshli ukrayinski nacionalistichni organizaciyi vklyuchno z banderivcyami j melnikivcyami Golovoyu komitetu stav general lejtenant UNA Pavlo Shandruk Odnak komitet ne vstig rozgornuti diyalnosti bo na pochatku travnya 1945 Tretij Rejh kapitulyuvav vidpovidno j UNK bulo likvidovano Pislya Drugoyi svitovoyi vijni v Yevropi bilshist kerivnih diyachiv OUN oboh frakcij opinilisya v zoni okupaciyi zahidnih soyuznikiv 1945 1960 Dlya znishennya UPA bilshoviki spershu zastosuvali masovi frontalni boyi j sutichki Tak v odnij z pershih takih operacij na pochatku 1944 roku brali uchast navit vijska 1 go Ukrayinskogo frontu ale efekt vid takih masshtabnih zahodiv buv nevelikim Na ce bulo kilka prichin po pershe psihologichnij vpliv upivciv na chervonoarmijciv sho spriyalo yihnomu moralnomu rozkladannyu po druge neefektivnist vikoristannya soldativ Chervonoyi Armiyi proti nacionalistichnogo ruhu po tretye nedoocinka sil OUN UPA Zahodi iz zachistki rajoniv dislokaciyi UPA zazvichaj provodilisya bez poperednoyi rozvidki i produmanogo planu cherez sho oblavi i prochisuvannya ne prinosili nalezhnih rezultativ Radyanski vijska zitknulisya azh niyak ne z rozriznenimi bandami yak voni vvazhali a z potuzhnoyu bojovoyu organizaciyeyu sho mala zhorstku strukturu Ale nezabarom radyanskij uryad zminiv taktiku U hid pishli vijska NKVS Na vidminu vid chervonoarmijciv voni buli disciplinovanishimi krashe ozbroyenimi i pidgotovlenimi Proti UPA spochatku zastosovuvalisya oblavi yak napriklad u kvitni 1944 roku tridennij bij pid Gurbami na Krem yanechchini za uchastyu blizko 30 000 voyakiv u zhovtni togo zh roku bitva pid Leshavoyu Gorishnoyu ta vzimku 1944 45 rokiv u Karpatah Dali dlya poboryuvannya UPA radyanskij uryad kinuv strilecki diviziyi kavalerijski polki shabelni eskadroni strilecki brigadi okremi strilecki bataljoni NKVS MVS zastosovuvali takozh rizni metodi provokaciyi stvorennya falshivih zagoniv UPA specgrup NKVS poshirennya zatruyenih likiv j infekcijnih nedug ta inshe Odnochasno kerivniki uryadu URSR ta KPU zvertalisya z zaklikom do voyakiv UPA skladati zbroyu z povinnoyu za cinu pomiluvannya Tih hto pogodzhuvavsya NKVS vklyuchalo do chastin dlya borotbi z UPA a zgodom yih sudili j visilali do konctaboriv Vidomi sim takih uryadovih zvernen ostannye z datoyu 30 grudnya 1949 roku Pro diyi pidpillya vklyuchno z miscevimi zvernennyami povidomlyala radyanska presa do seredini 1950 h rokiv Odnim iz krokiv stalinskogo rezhimu u borotbi proti UPA stalo znishennya Ukrayinskoyi greko katolickoyi cerkvi UGKC yaka vidigravala vazhlivu rol v suspilno politichnomu i nacionalno kulturnogo zhittya ukrayinciv Galichini Pislya smerti mitropolita Andreya Sheptickogo listopad 1944 roku z iniciativi organiv derzhbezpeki pochalasya likvidaciya uniatstva Rozgornulasya propagandistska robota z diskreditaciyi UGKC yak voroga narodu i znaryaddya ukrayinskogo burzhuaznogo nacionalizmu Persha shpalta gazeti Svoboda pro povstanski akciyi v Karpatah u 1959 roci Osoblivu rol u 1944 47 vidigravali chastini UPA Posyannya Holmshini ta Lemkivshini na kordonah Polshi spershu grupa Syan a zgodom Zakerzonskij kraj z komandirom polkovnikom Miroslavom Onishkevichem Orest i terenovim providnikom OUN Yaroslavom Staruhom Styag Yihnim zavdannyam bulo protistoyati polskim komunistichnim organam i shovinistichnim elementam polskogo suspilstva yaki terorizuvali ukrayinske naselennya ta protidiyati primusovomu viselennyu ukrayinciv Dlya borotbi proti UPA polskij uryad stvoriv navesni 1946 roku operativnu grupu Ryashiv skladenu z chastin dvoh divizij Boyi sho trivali do zhovtnya z oglyadu na rozporoshennya zagoniv UPA na tereni ta sistemu zamaskovanih bunkeriv ne dali bazhanih dlya uryadu naslidkiv U berezni 1947 roku zaginuv pid chas zasidki UPA zastupnik ministra oboroni general Karol Sverchevskij a nastupnogo misyacya polskij uryad stvoriv operativnu grupu Visla pid komanduvannyam generala S Mossora Grupa sho mala znishiti UPA na Zakerzonni skladalasya z kilkoh divizij pihoti tehnichnih polkiv litunskoyi eskadri i chastin miliciyi razom 17 350 voyakiv Vodnochas polskij uryad domovivsya z uryadami SRSR i URSR pro spilnij nastup na UPA URSR vistavila u veresni 1947 roku na kordon z Polsheyu 13 600 voyakiv analogichno bilya kordonu bulo skoncentrovano chislenni radyanski z yednannya Tim chasom UPA Zakerzonnya mala 17 soten desho ponad 2 000 voyakiv a pidpilna merezha ta samooboronni zagoni naselennya blizko 4 000 osib Operaciya Visla pochalasya 28 kvitnya 1947 roku i trivala do zhovtnya togo roku Za cej chas majzhe vse ukrayinske naselennya viseleno perevazhno u pivnichni voyevodstva Polshi U vazhkih bagatomisyachnih boyah UPA j zbrojne pidpillya ponesli abo vazhki lyudski vtrati abo buli rozbiti j rozporosheni Z lita 1947 roku UPA pochala zalishati Zakerzonskij kraj odni podalisya v URSR inshi rejdami do zahidnoyi Nimechchini j Avstriyi de distalisya amerikanskoyi okupacijnoyi zoni blizko 400 osib Neveliki grupi diyali na opustilomu Zakerzonni tak zvanomu dikomu poli she do oseni 1953 roku Vsogo za period z 1944 po 1947 rik na teritoriyi Polshi ukrayinske pidpillya vtratilo 4 tis osib Z nih priblizno 1500 bijci UPA inshi chleni OUN i prihilniki ciyeyi organizaciyi Polski vtrati sklali 2196 osib v tomu chisli 997 vijskovosluzhbovciv 600 milicioneriv i miscevih chinovnikiv a takozh 599 mirnih zhiteliv Z seredini 1946 roku UPA nalagodila spivpracyu z britanskimi i amerikanskimi specsluzhbami Z 1948 roku otrimuvala pidtrimku vid CRU v ramkah operaciyi Aerodinamik Odnim iz najefektivnishih metodiv borotbi z pidpillyam vvazhalasya deportaciya vglib SRSR simej partizaniv abo prosto lyudej pidozryuvanih u simpatiyah do pidpillya Pershi deportaciyi bulo provedeno vzhe u 1944 1945 rokah Uspihi u borotbi z pidpillyam sponukali radyansku vladu timchasovo vidmovitis u 1946 roci vid cogo represivnogo zahodu Prote vzhe 1947 roku bulo virisheno provesti veliku deportaciyu u vsij Zahidnij Ukrayini Krim prihilnikiv banditiv planuvalosya odnochasno viseliti kurkuliv sho malo posluzhiti prelyudiyeyu do forsovanoyi primusovoyi kolektivizaciyi rozgornutoyi u comu regioni 1948 1950 rokah Operaciyi viselennya dali kodovu nazvu Zahid Specsluzhbi rozpochali yiyi 21 zhovtnya 1947 roku o 6 godini ranku i v bilshosti oblastej zavershili togo zh dnya Na Ternopilshini ponad 13 tisyach lyudej bulo viseleno protyagom desyati godin Pid chas bagatodennoyi operaciyi bulo viseleno 26 644 sim yi aktivnih nacionalistiv 76 192 osobi z yakih 18 866 cholovikiv 35 152 zhinki 22 174 ditej Radyanski operaciyi togo periodu nagaduvali pidtrimani nacistami metodi kolektivnoyi vidpovidalnosti z tiyeyu rizniceyu sho nimci rozstrilyuvali zaruchnikiv i provodili pacifikaciyu sela natomist radyanski specsluzhbi posilali pidozryuvanih na pidtrimku banditiv uglib SRSR 1949 roku bulo deportovano iz Zahidnoyi Ukrayini 25527 osib u 1950 41 149 u 1951 18 523 osobi a v 1952 roci 3229 osib Najbilshe uvagi v borotbi z vizvolnim ruhom radyanski specsluzhbi pridilyali zahoplennyu abo likvidaciyi lideriv OUN B i UPA Tak 26 sichnya 1945 NKVS vdalosya poloniti odnogo z najvidomishih komandiriv ukrayinskogo pidpillya na Volini Yuriya Stelmashuka Rudogo Vvazhayetsya sho same dopiti Stelmashuka dopomogli radyanskim specsluzhbam viyaviti j znishiti komandira UPA Pivnich Dmitra Klyachkivskogo Klima Savura Tragichnoyu datoyu istoriyi UPA stala smert golovnogo komandira Romana Shuhevicha yakij zaginuv u boyu 5 bereznya 1950 roku Ce odnak ne oznachalo pripinennya diyalnosti vsogo nacionalistichnogo pidpillya na Zahidnij Ukrayini Veliki zagoni buli faktichno likvidovani do kincya 1953 roku Okremi dribni grupi diyali do pochatku 1956 roku 23 travnya 1954 roku zaareshtovanij ostannij golovnij komandir UPA Vasil Kuk diyalnist yakogo na toj chas shilno kontrolyuvalasya radyanskimi specsluzhbami Ostannim chasom z yavilisya vidomosti sho ostannij bij pidrozdilu UPA z pidrozdilom MVS vidbuvsya 14 kvitnya 1960 roku v Ternopilskij oblasti a voyin UPA Ilko Illya Oberishin zalishavsya u pidpilli do 1991 roku Oficijno UPA pripinila isnuvannya 3 zhovtnya 1949 roku Togo dnya vijshov nakaz Golovnogo Komandira UPA Shuhevicha pro rozformuvannya ostannih bojovih zagoniv ta shtabiv UPA voyinam UPA na vibir perehid na Zahid chi vlivannya do zbrojnogo pidpillya Za danimi 4 go viddilu MDB URSR v 1944 1956 rr pid chas borotbi z ukrayinskim nacionalistichnim pidpillyam zaginulo 155 108 partizan UPA i pidpilnikiv OUN z yakih 1 746 v shidnih oblastyah Ukrayini 134 tisyachi buli vzyati v polon Pid zagrozoyu represij i moralnim tiskom z yavilisya z povinnoyu 76 753 povstanci Represiyam zokrema vislannyu v Sibir piddavalisya i mirni zhiteli sho nadavali dopomogu UPA bulo zaareshtovano 103 866 osib z yakih 87 756 bulo zasudzheno 203 tisyachi osib zaznali deportacij v shidni regioni SRSR Za radyanskimi dzherelami v 1944 1956 rokah na teritoriyi zahidnih oblastej Ukrayini povstanci zdijsnili 14 424 diversijno teroristichni akti v rezultati zaginuli 30676 radyanskih gromadyan sered nih 687 spivrobitnikiv NKDB MDB 1 864 spivrobitniki NKVD MVS 3 199 vijskovosluzhbovciv vnutrishnih prikordonnih i zbrojnih sil 2 590 bijciv vinishuvalnih bataljoniv 2 732 predstavnikiv organiv vladi 251 komunist 207 komsomolskih pracivnikiv 314 goliv kolgospiv 15 355 kolgospnikiv i selyan 676 robitnikiv 1 931 predstavnik inteligenciyi 860 ditej lyudej pohilogo viku i domogospodarok Za danimi ozvuchenimi nachalnikom tayemnih operacij CRU Frenkom Viznerom z kincya Drugoyi svitovoyi vijni do 1951 roku UPA znishili blizko 35 tisyach radyanskih vijskovosluzhbovciv i chleniv kompartiyi U zhovtni 1956 roku v Ugorshini spalahnulo povstannya proti miscevogo komunistichnogo rezhimu Z kolishnih chleniv UPA v emigraciyi bulo stvoreno kilka dobrobativ yaki virushili do Budapeshta i vzyali uchast v boyah proti radyanskih okupacijnih vijsk Voni oboronyali mosti cherez Dunaj yaki ob yednuyut dvi chastini ugorskoyi stolici Budu i Pesht Bilshist z nih zaginulo Samogo lidera OUN B Stepana Banderu v zhovtni 1959 roku v Myunheni za nakazom Mikiti Hrushova vbiv kiler KDB kolishnij ounivec Bogdan Stashinskij Pislya zvilnennya v 1944 roci z nimeckogo konctaboru Bandera keruvav ounivskim ruhom u emigraciyi Tim chasom koli chastina jogo soratnikiv pislya vijni Lev Rebet Mikola Lebid spershu iz suto kon yunkturnih prichin pochali dozrivati do sprijnyattya livoliberalnih yevropejskih cinnostej i faktichno rozkololi vzhe banderivsku frakciyu OUN Bandera do kincya zhittya zalishavsya integralnim nacionalistom Pislya 1960 Ostannij bij boyivki UPA vidbuvsya 14 kvitnya 1960 roku v Ternopilskij oblasti U 1967 roci vidbulas sproba zahoplennya voyaka UPA Yuriya Mihajleckogo u seli Rukomish Ternopilskoyi oblasti yakij zaginuv u vogni 12 lipnya 1989 roku ostannya strata voyina UPA Ivana Goncharuka 1 grudnya 1991 roku vihodit z pidpillya voyak UPA Illya Oberishin yakij perehovuvavsya ponad 40 rokiv i ne buv upijmanij radyanskimi specsluzhbami Zagalna harakteristikaStruktura Dokladnishe Struktura Ukrayinskoyi povstanskoyi armiyi Teritorialna struktura UPA 1944 rik Podil UPA na grupi vidbuvsya u grudni 1943 r Teritorialno UPA podilyalasya na chotiri chastini UPA Pivnich Volinska Rivnenska i chastina Zhitomirskoyi ta Kiyivskoyi oblastej UPA Zahid Drogobicka Lvivska Ternopilska Ivano Frankivska ta chastini Zakarpatskoyi i Cherniveckoyi oblastej z okremoyu voyennoyu okrugoyu Syan Peremishina Holmshina Lemkivshina Nadsyannya UPA Pivden chastini Vinnickoyi i Hmelnickoyi oblastej UPA Shid chastini Kiyivskoyi i Chernigivskoyi oblastej chastkovo sformovana okremogo komanduvannya dlya UPA Shid ne stvoreno Na comu tereni diyali lishe poodinoki povstanski chastini Grupi podilyalisya na voyenni okrugi a okrugi na taktichni vidtinki Organizacijno UPA skladalasya z bataljoniv kureniv po 300 500 bijciv rot soten po 100 150 bijciv vzvodiv chot po 30 40 voyakiv i viddiliv royiv po 10 osib UPA yavlyala soboyu partizansku armiyu sho mala trofejne ozbroyennya perevazhno nimecka ta radyanska zbroya amuniciyu v tomu chisli specuniforma v deyakih viddilah disciplinu vijskovu taktiku Sluzhbu bezpeki SB OUN agenturu rozvidku kontrrozvidku tosho UPA formuvalasya z bagatoh socialnih verstv suspilstva Tam buli prisutni selyani stanovili najbilshij prosharok v UPA robitniki inteligenciya Osnovu UPA skladali kolishni legioneri rozformovanih specbataljoniv Nahtigal i Roland 201 ogo shucmanshaft bataljonu a takozh chleni ukrayinskoyi dopomizhnoyi policiyi Najsilnishoyu storonoyu UPA buv yiyi osobovij sklad Perevazhna bilshist bijciv usvidomleno podilyali ideyi ukrayinskogo nacionalizmu Ponad 60 bijciv skladala silska molod yaka chudovo oriyentuvalasya v svoyih ridnih miscyah i mala zv yazki sered naselennya Bagato povstanciv pridbali bojovi navichki pid chas sluzhbi v polskij armiyi pered Drugoyu Svitovoyu vijnoyu a potim u riznih formuvannyah nacistskoyi Nimechchini V osnovnomu ves sklad UPA sho buv partizanskim vijskom perehovuvavsya u kriyivkah vijskovo oboronnih ta gospodarskih sporudah roztashovanih pid zemleyu Vsogo za chas isnuvannya UPA bulo sporudzheno 10 tisyach kriyivok Chiselnist Zagalna kilkist bijciv UPA riznimi dzherelami ocinyuyetsya po riznomu Dlya rosijskih i polskih harakterno primenshennya do 10 20 tisyach bijciv dlya nacionalistichno ukrayinskih silne perebilshennya vid 200 do 500 tis Vidomo sho stanom na vesnu lito 1944 roku UPA bula na piku svoyeyi sili Doslidnik iz SShA Petro Sodol nazivaye chislo v 25 30 tis voyakiv na toj period Za danimi polskogo istorika Vladislava Filyara chiselnist UPA vesnoyu 1944 roku tilki v Galichini dosyagala 45 50 tisyach voyakiv Nimecki oficijni dokumenti privodili cifru 100 200 tis voyakiv na 1944 rik Cya ocinka chasto zustrichayetsya v pracyah istorikiv na Zahodi U nimeckomu zviti III frontovogo rozviduvalnogo viddilu Shid vid 9 listopada 1944 roku zagalna chiselnist UPA ta UNRA bula ocinena u 500 000 osib Komisiya Nacionalnoyi akademiyi nauk Ukrayini 1997 2004 vkazala chiselnist UPA vid 25 do 100 tis voyakiv u rizni periodi Deyaki doslidniki vvazhayut chiselnist u 100 tisyach voyakiv silno zanizhenoyu sho pidtverdzhuyut oprilyudneni prezidentom Ukrayini Viktorom Yushenkom radyanski dokumenti Za danimi NKVS URSR za period z lyutogo 1944 po sichen 1946 roku yak rezultat borotbi z UPA 103 313 povstanciv bulo vbito 15 959 zaareshtovano she 50 tisyach prijshlo z povinnoyu sho v zagalnomu stanovit 169 tis osib Vrahuvavshi te sho v ce chislo potrapili lyudi ne prichetni do diyalnosti UPA vse odno chiselnist UPA bula nabagato bilshe 100 tisyach osib Mikita Hrushov u listi do Stalina datovanim chervnem 1945 roku navodit taki dani Za period z dnya zvilnennya zahidnih oblastej vid nimeckih zagarbnikiv do 1 chervnya 1945 roku bulo vbito banditiv 90 275 vzyato v polon 93 610 i z yavilos iz povinnoyu 40395 Tobto zagalna kilkist vtrat sklala 224 280 osib U listi Mikoli Pidgornogo v CK KPRS datovanogo 25 veresnya 1956 roku zagalni vtrati ukrayinskih nacionalistiv za period 1944 1945 rr viznacheni v kilkosti 150 tis ubitimi 103 tis zaareshtovanimi tobto bilshe 253 tis osib Za riznimi danimi chiselnist UPA navesni 1944 roku ocinyuvalasya vid 20 do 160 tis bijciv Posilayuchis na radyansku statistiku za ostannimi pidrahunkami ryadu ukrayinskih istorikiv vijskovu sluzhbu v UPA v 1942 1954 rokah projshlo ponad 400 tisyach osib Vodnochas za inshimi danimi vzyatimi iz zapisiv komandira UPA Pivnich Dmitra Klyachkivskogo kilkist bijciv UPA bula znachno menshoyu Pid chas perehodu radyansko nimeckogo frontu cherez Volin i Polissya v okrugah UPA Pivnich ta UPA Pivden nalichuvalosya 6920 osib u kvitni 1944 roku 6960 a u veresni togo zh roku de fakto UPA Pivden vzhe rozformuvalasya stavsya rizkij spad do 2600 osib Shopravda u notatkah ta tablicyah Klyachkivskogo ne bulo danih shodo UPA Zahid Ukrayinskij istorik arhivist Anatolij Kentij chiselnist UPA Pivnich u mezhah vid 12 do 16 tis bijciv u 1944 roci Jogo pidrahunki chastkovo pidtverdzhuyutsya pokazannyami areshtovanogo voseni 1944 roku Yevgena Basyuka nachalnik shtabu z yednannya Holodnij Yar sho svidchit pro isnuvannya 12 13 tis voyakiv stanom na cherven 1944 roku Dali v dokumenti govorilosya pro nayavnist 17 18 tis povstanciv z okrugu UPA Zahid stanom na lito 1944 roku Deyaki doslidniki vvazhayut sho kilkist voyakiv nazvana Kentiyem znachno zanizhena i mogla vidpovidati dijsnosti lishe naprikinci 1945 roku Vijskovi zvannya v UPA 27 serpnya 1943 UPA buli vvedeni rangi ta vijskovi zvannya Voni buli prijnyati za osnovu sistemi zvan zasnovanih na armijskih zvannyah Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 1917 1920 rr tak vse vijskovosluzhbovci imenuvalisya kozakami i podilyalisya na kozakiv strilciv pidstarshin i starshin Vstanovlyuvalisya pidstarshinski starshinski ta generalski rangi i stupeni Soldatskij i pidoficerskij sklad buv takim kozak ryadovij vistun yefrejtor desyatnik serzhant starshij desyatnik starshij serzhant pidhorunzhij praporshik Oficerskij sklad podilyavsya na horunzhij lejtenant poruchik starshij lejtenant sotnik kapitan major pidpolkovnik polkovnik general horunzhij general major general poruchik general lejtenant general polkovnik Ostanni dva zvannya nikoli ne buli prisvoyeni komu nebud v UPA U 1945 roci sistema zvan bula desho reformovana i prijnyala takij viglyad strilec ryadovij starshij strilec yefrejtor vistun molodshij serzhant starshij vistun serzhant bulavnij starshij serzhant starshij bulavnij starshina horunzhij lejtenant poruchnik starshij lejtenant sotnik kapitan major pidpolkovnik polkovnik general horunzhij general major Taktika j akciyi Osnovnimi perevagami UPA v partizanskij vijni buli Idejnist znali za sho borolisya Garnij moralno psihologichnij stan vidvaga entuziazm zhertovnist Zagartovanist i vitrivalist zdatnist perenositi holod i golod veliki fizichni i psihologichni navantazhennya Vijskova hitrist vinahidlivist pidpriyemlivist Maksimalno racionalne vikoristannya vsih nayavnih zasobiv Do chisla nedolikiv UPA mozhna vidnesti Menshu chiselnist povstanciv u porivnyanni iz silami protivnika Bilsh slabku vijskovu pidgotovku Riznomanitnist ozbroyennya sho uskladnyuvalo zabezpechennya jogo boyepripasami ta tehnichnim obslugovuvannyam Nestachu specialno pidgotovlenih komandnih kadriv Slabku operativnu bazu na teritoriyah sho kontrolyuvalisya protivnikom Nemozhlivist shvidkogo perekidannya sil na veliki vidstani Vidsutnist povnocinnogo tilu ta silna zalezhnist vid pidtrimki naselennya Ci silni ta slabki storoni buli harakterni dlya borotbi UPA na vsih etapah koli vona voyuvala formuvannyami armijskogo tipu pershij etap koli stala diyati za dopomogoyu partizanskih zagoniv drugij etap i koli vela pidpilnu diversijno teroristichnu j propagandistsku borotbu tretij etap Za ves chas svogo isnuvannya UPA zastosovuvala taktiku postijnih marshiv nespodivanih atak na voroga ta namagalasya unikati velikih boyiv U kvitni 1944 pid chas zasidki UPA buv vazhko poranenij a nevdovzi pomer general M Vatutin UPA koristuvalasya dopomogoyu naselennya harchami odyagom ta rozvidkoyu U miru togo yak bilshoviki opanovuvali teren voyaki UPA j pidpilniki perebuvali zimovi misyaci u pidgotovlenih bunkerah Osoblivoyu operativno taktichnoyu formoyu diyalnosti UPA buli rejdi deyaki mali bojovij harakter represiyi proti polskih boyivok i radyanskih partizaniv inshi perevazhno propagandistski Voni provodilisya u 1943 44 z golovnoyi bazi UPA na Volini a u 1944 46 z Karpat Rejdi vidbuvalisya na Pravoberezhzhi Bukovini Zakarpatti a zgodom z Zasyannya na Pidlyashshya ta navit na Slovachchinu Ozbroyennya Detalnishe Ozbroyennya UPA Vse ozbroyennya voyakiv UPA bulo trofejnim j zdebilshogo yavlyalo soboyu nimecki rosijsko radyanski ugorski ta avstrijski she z chasiv Pershoyi svitovoyi vijni Ozbroyennya bulo riznogo tipu holodna zbroya metalna strilecka artilerijska reaktivna a takozh v nevelikij kilkosti navit tanki ta rozviduvalni litaki Ozbroyennya povstanci najchastishe pidbirali na polyah boyiv pid chas znishennya protivnika abo za jogo rozzbroyennya Tak OUN pid chas antipolskih vistupiv u veresni 1939 roku zdobula veliku kilkist zbroyi u polskih soldativ ta policejskih a u chervni 1941 roku ounivci pidbirali na polyah bitv na Zahidnij Ukrayini u vbitih radyanskih soldativ Chastinu zbroyi prinesli z soboyu dezertiri z dopomizhnoyi policiyi yaki vtekli v lis do UPA u berezni kvitni 1943 roku Ukrayinskij istorik Dmitro Vyedyenyeyev vvazhaye to zagoni UPA u pershij polovini 1944 roku uklavshi nizku riznih domovlenostej z nimeckimi vijskami pro spivpracyu otrimali vid nih 10 tisyach stankovih ta ruchnih kulemetiv 26 tisyach avtomativ 72 tisyachi gvintivok 22 tisyachi pistoletiv 100 tisyach ruchnih granat 300 polovih radiostancij Uniforma Hoch UPA i ne bula regulyarnoyu armiyeyu yiyi kerivniki namagalis vdyagati svoyih voyakiv v odnostroyi z harakternimi znakami rozriznennya elementami sporyadzhennya ta inshimi Iz rozshirennyam teritoriyi kontrolovanoyu UPA ta poyavoyu povstanskih respublik v UPA z yavilas mozhlivist shiti odnostroyi samostijno Do cogo vikoristovuvalis trofejni odnostroyi Vermahtu Chervonoyi armiyi Ugorshini Polshi Rumuniyi Chehiyi ta Slovachchini Zustrichalis i kombinovani odnostroyi napriklad nimeckij mundir i radyanska pilotka tosho Na pochatkovih etapah formuvannya v povstanskij armiyi perevazhav civilnij odyag Piznishe koli v ruki upivciv potraplyala velichezna kilkist trofejnih odnostroyiv zustrichalis povstanski viddili povnistyu vdyagneni u nimecke abo radyanske obmundiruvannya Iz zdobutih odnostroyiv zdiralis usi znaki rozriznennya ta nashivalis ukrayinski trizubi Inkoli trofejni odnostroyi pereshivalis na pidpilnih fabrikah na Volini Hocha yedinogo standartu dlya odnostroyiv v UPA ne isnuvalo buli sprobi yih zaprovaditi Chervoni partizani v odnomu z boyiv iz povstancyami zahopili dokumenti v yakih znahodilis proyekti odnostroyiv ta vidznak yaki rozroblyalis dlya UPA Pivnich Odnostrij dopovnyuvavsya remenyami iz samorobnimi pryazhkami na yakih zobrazhuvavsya trizub Najpopulyarnishim metodom vigotovlennya pryazhok bulo vikoristannya vidstrilyanih garmatnih gilz Vzimku vikoristovuvalis shineli ta zimovi kurtki Pid chas operacij ta bojovih zavdan upivci vdyagali bili maskuvalni halati Rojovij Chotovij Bunchuzhnij sotni Sotennij Kurinnij bunchuzhnij Kurinnij Komandir zagonu Komandir Voyennoyi Okrugi Krayevij komandir UPA Golovnij komandir UPA Prisyaga voyaka UPA zatverdzhena UGVR i vvedena nakazom GVSh ch 7 z 19 VII 1944 Prisyaga u gazeti Povstanec Ya voyin Ukrayinskoyi Povstanskoyi Armiyi vzyavshi v ruki zbroyu urochisto klyanus svoyeyu chestyu i sovistyu pered Velikim Narodom Ukrayinskim pered Svyatoyu Zemleyu Ukrayinskoyu pered prolitoyu krov yu ycix Najkrashih Siniv Ukrayini ta pered Najvishim Politichnim Provodom Narodu Ukrayinskogo Borotis za povne vizvolennya vsih ukrayinskih zemel i ukrayinskogo narodu vid zagarbnikiv ta zdobuti Ukrayinsku Samostijnu Sobornu Derzhavu V cij borotbi ne pozhaliyu ni krovi ni zhittya i budu bitis do ostannogo viddihu i ostatochnoyi peremogi nad usima vorogami Ukrayini Budu muzhnim vidvazhnim i horobrim y boyu ta neshadnim do vorogiv zemli ukrayinskoyi Budu chesnim disciplinovanim i revolyucijno pilnim voyinom Budu vikonuvati vsi nakazi zverhnikiv Suvoro zberigatimu vijskovu i derzhavnu tayemnicyu Budu gidnim pobratimom y boyu ta v bojovomu zhittyu vsim svoyim tovarisham po zbroyi Koli ya porushu abo vidstuplyu vid ciyeyi prisyagi to haj mene pokaraye suvorij zakon Ukrayinskoyi Nacionalnoyi Revolyuciyi i spade na mene znevaga Ukrayinskogo Narodu UPA ta inshi zbrojni formuvannyaUPA ta Armiya Krajova Z okupaciyeyu Polshi radyanskimi ta nacistskimi vijskami vinikla Armiya Krajova AK sho postavila sobi za metu vidnovlennya Polshi v yiyi dovoyennih kordonah Dlya cogo na terenah Volini ta Galichini buli rozmisheni chastini AK bilshist na Volini cherez veliku kilkist polskih sil Volinski zagoni AK piznishe peregrupovano u pl 30 lipnya 1941 r mizh polskim uryadom u vignanni ta uryadom SRSR pidpisano ugodu pro spivpracyu Vona mala velike znachennya dlya radyanskih partizaniv Sidora Kovpaka yaki vikoristovuvali polski sela v zahidnij Ukrayini ta Bilorusi yak placdarm Krim togo AK ta radyanski partizani neridko veli spilni vijskovi akciyi proti UPA Pershim velikim zitknennyam mizh ob yednanimi polsko radyanskimi ta ukrayinskimi vijskami stav bij pid selom Butejki u kvitni 1943 r Nevdalu sprobu primirennya storoni zdijsnili v seredini 1943 roku U shtab kvartiru sil UPA virushili oficeri okrugu AK Volin Zigmunt Rumel i Kshishtof Markevich 7 lipnya provedeni peregovori v rajoni Svinarina na Volini 8 lipnya delegaciya poyihala v selo Kustichi de pislya podalshih peregovoriv obidvoh akivciv vbito upivcyami Banderivska Ukrayinska narodna samooborona UNS sho vinikla v Galichini v lipni serpni 1943 roku vidrazu zh rozpochala akciyi ne lishe proti chervonih partizaniv Sidora Kovpaka chi nimciv a j proti AK Komanduvannya Samooboroni stalo vidomo sho polski pidpilniki v Karpatah pochali zakladati vijskovi bazi dlya pidtrimki diyalnosti Armiyi Krajovoyi Z Varshavi syudi pribuli vijskovosluzhbovci instruktori z metoyu stvorennya bojovih grup yaki mali vzyati pid kontrol teritoriyu regionu ta takim chinom pidtverditi polsku prisutnist na Zahodi Ukrayini Zagoni UNS viyavivshi miscya dislokaciyi baz akivciv znishili yih zahopivshi pri comu vse listuvannya spiski uchasnikiv AK ta yiyi simpatikiv Zgodom usi voni buli znisheni nacionalistami Na teritoriyi General gubernatorstva Holmshina Pidlyashshya v boyah z akivcyami z oseni 1943 UPA diyala spilno z pidrozdilami diviziyi SS Galichina Boyi v pivdennij Lyublinshini v 1943 44 rokah vvazhayutsya polskimi istorikami najbilshimi zitknennyami mizh UPA i AK na teritoriyi suchasnoyi Polshi obidvi storoni vtratili vid 3 do 4 tisyach voyakiv perevazhno civilnogo naselennya Zi vstupom Chervonoyi armiyi na teritoriyu Zahidnoyi Ukrayini polske pidpillya uhvalilo rishennya pochati operaciyu Burya Yiyi metoyu bulo zajnyati veliki mista shob takim chinom prodemonstruvati aktivnu uchast Armiyi Krajovoyi v borotbi proti nacistskih okupantiv Ce buv takozh plan vijskovoyi i politichnoyi demonstraciyi nalezhnosti zahidnoukrayinskih zemel Polshi Operaciya ne vikonala svogo zavdannya prote dlya ocinki polsko ukrayinskogo konfliktu maye dosit istotne znachennya Adzhe vona perekonlivo pokazala sho diyi UPA zakinchilisya nevdacheyu Polyaki popri chislenni napadi ukrayinskih partizan zberegli znachni zbrojni sili Yak stverdzhuye polskij istorik Gzhegozh Motika yakbi sprava dijshla do polsko ukrayinskoyi vijni podibnoyi do tiyeyi yaka bula mizh ZUNR i Polsheyu v 1918 1919 rokah to pidrozdili AK zmogli b zahistiti vid udariv UPA bilshist mist Tak uprodovzh sichnya bereznya 1944 roku na Volini mizh zagonami 27 yi pihotnoyi diviziyi AK i UPA vidbulosya blizko 20 ozbroyenih zitknen Chastina z nih bula nevdaloyu dlya polskoyi storoni ale v rezultati bilshosti peremozhnih boyiv buli znisheni bazi UPA v dekilkoh selah Uzhe v berezni 1944 roku zagoni AK pochali vtilennya operaciyi Burya v Galichini U miru nablizhennya pidrozdiliv Chervonoyi Armiyi do Lvova tam buli takozh aktivizovani miscevi pidpilni oseredki AK Polyaki aktivno vklyuchilisya v vulichni boyi Vidrazu zh pislya zahoplennya Lvova 27 lipnya 1944 roku NKVS i Chervona Armiya pochali nasilnicke rozzbroyennya i areshti zagoniv AK Radyanski represiyi vtim ohopili tilki chastinu pidpillya bo zberigayuchi organizacijnu strukturu voni bez bud yakih serjoznih vtrat perezhili zimu 1944 1945 rokiv spodivayuchis sho potim zmozhut vidvoyuvati Lviv Chastina uchasnikiv pidpillya povernulisya do suvoroyi konspiraciyi Masovi areshti soldat Armiyi Krajovoyi pislya prihodu Chervonoyi Armiyi shvidko perekonali kerivnictvo OUN B i UPA sho radyanska vlada ne zacikavlena v isnuvanni nezalezhnoyi Polshi Ni ukrayincyam ni polyakam niyaka samostijnist na spirnih teritoriyah ne svitila U zv yazku z cim obidvi storoni postupovo virishili ob yednati zusillya v borotbi z Sovyetami 1945 roku vidbulosya kilka zustrichej mizh predstavnikami AK WIN i OUN UPA Voni prohodili v riznih miscyah i pislya ugod z oboh storin voni chasto zakinchuvalisya ukladannyam domovlenostej U drugij polovini 1940 h rokiv zbrojni zagoni Svobodi i Nezalezhnosti kistyak yakoyi skladali kolishni AKivci proveli spilno iz zagonami UPA kilka zbrojnih operacij na shodi Polshi najvidomishoyu z yakih buv napad 28 travnya 1946 roku na Grubeshiv Odnak zagalom vzayemodiya mizh UPA i AK zdijsnyuvalosya na nizovomu rivni j nosilo radshe vijskovij nizh politichnij harakter Na dumku polskogo istorika Gzhegozha Motiki chastkovu zminu politiki ukrayinskih nacionalistiv po vidnoshennyu do polyakiv stalosya vnaslidok togo sho polyaki na toj chas vzhe faktichno zalishili shidni kresi Do seredini 1944 roku ne menshe 300 tisyach polyakiv viyihalo zi Shidnoyi Galichini ta Volini Vidtik polyakiv posilivsya pislya radyansko polskoyi ugodi pro obmin naselennyam Po nomu do kincya 1945 roku v Polshi viyihalo do 800 tisyach polyakiv Vidnosini UPA z Ugorshinoyu UPA veli peregovori ne tilki z predstavnikami polskogo pidpillya U peregovorah z ugorcyami ukrayinski nacionalisti domoglisya najbilshih uspihiv Odnak na pochatku Drugoyi Svitovoyi vijni Ugorshina bula pershoyu krayinoyu Osi z yakoyu u ukrayinskih nacionalistiv vidrazu sklalisya vorozhi vidnosini Pochinalosya vse z situaciyi v Karpatskij Ukrayini v berezni 1939 roku Na ulamkah kolishnoyi Chehoslovachchini ukrayinskimi nacionalistami na choli z Avgustinom Voloshinim bulo ogoloshennya stvorennya Karpatskoyi Ukrayini korotkochastnoyi derzhavi na teritoriyi ninishnoyi Zakarpatskoyi oblasti Zi zgodi Gitlera ugorci okupuvali Karpatsku Ukrayinu Sprotiv okupantam chinila Karpatska Sich organizaciya kistyakom yakoyi buli chleni OUN zokrema majbutnij general horunzhij i golovnokomanduvach UPA Roman Shuhevich vhodiv do Generalnogo shtabu nacionalnoyi oboroni Karpatskoyi Ukrayini Okupaciya Karpatskoyi Ukrayini ne prizvela do kardinalnogo pereosmislennya stosunkiv ukrayinskogo vizvolnogo ruhu z Nimechchinoyu poziciya yakoyi v ukrayinskomu pitanni zalishalasya pokritoyu tayemniceyu Nacistski kerivniki pragnuli vpravno zamaskuvati svoyi ukrayinski karti shob zgodom vikoristati z uspihom ukrayinske pitannya yak rozminnu monetu Pid tiskom nimeckih diplomativ ugorski vlasti vipustili polonenih voyakiv Karpatskoyi sichi zi svoyih tyurem i deportuvali yih do Nimechchini Kolishni sichoviki vlitku 1939 roku stali kistyakom Ukrayinskogo legionu pid komanduvannyam kolishnogo polkovnika UNR Romana Sushka i u veresni 1939 roku vzyali uchast u kampaniyi proti Polshi Same v period Karpatskoyi Ukrayini u stavlenni do Tretogo Rejhu OUN rozpochala manevruvannya mizh spivpraceyu ta rezistansom yake trivalo chotiri roki do momentu ostatochnogo perehodu OUN b ta UPA na antinimecki poziciyi u 1943 roci Ale pochuttya pomsti do ounivciv ugorci zatayili nadovgo 22 chervnya 1941 roku ugorski voyaki razom iz vermahtom atakuvali SRSR Ruhalisya voni cherez Polshu i ugorski soldati ohoche brali na sebe rol oboronciv polskogo naselennya vid ukrayinskih nacionalistiv Vstup Ugorshini u vijnu proti SRSR na boci Tretogo Rejhu stav povnoyu nespodivankoyu dlya kerivnictva OUN Z oglyadu na novu vijskovo politichnu situaciyu yaka sklalasya naprikinci chervnya pochatku lipnya 1941 roku ounivske kerivnictvo zmushene bulo pereglyanuti svoye poperednye vorozhe stavlennya do Ugorshini Pered ukrayinskimi nacionalistichnimi silami z yavilasya ob yektivna neobhidnist spivpraci z Ugorshinoyu yak soyuznikom Nimechchini v zagalnij vijni proti bilshovizmu U comu vipadku spracyuvala prosta formula vorog mogo voroga mij drug Vidteper OUN namagalasya rozglyadati ugorsku armiyu yak potencijno soyuznu armiyu dlya Ukrayinskoyi derzhavi Ugorskih yak i nimeckih voyakiv na Zahodi Ukrayini misceve ukrayinske naselennya spochatku zustrichalo yak vizvoliteliv vid radyanskogo rezhimu Odnak svoyimi pershimi diyami na zahoplenih ukrayinskih zemlyah ugorski vijska krasnomovno prodemonstruvali sho voni prijshli syudi azh niyak ne z vizvolnimi cilyami Zbereglosya chimalo dokumentiv i spogadiv ochevidciv yaki odnoznachno svidchat pro grubu povedinku gonvediv shodo ukrayinskogo naselennya vlitku 1941 roku Za povidomlennyami nimeckoyi sluzhbi bezpeki i SD po 15 lipnya 1941 roku ugorski voyaki konfiskuvali vsyu proviziyu v Kolomiyi i Stanislavi Ugorski represiyi proti ounivciv viyavilisya ne mensh zhorstokimi nizh nacistski U berezni 1942 roku ugorska vlada v Zakarpatti provedut masovi areshti lyudej perevazhno inteligenciyi zapidozrenih u spivpraci z OUN U kvitni represiyi posililisya i u v yaznici potrapili 1300 chleniv OUN i yihnih prihilnikiv Shist providnikiv Zakarpatskoyi OUN rozstrilyali U drugij polovini lipnya 1942 roku pered vijskovim tribunalom u palaci Kovnera poblizu Mukacheva postala vsya zakarpatska Krajova Ekzekutiva OUN Yak rezultat ukrayinske nacionalistichne pidpillya v regioni bulo povnistyu rozgromlene U 1943 roci na Volini z yavilisya ugorski chastini yaki zabezpechuvali til nimeckoyi armiyi Spochatku ce buli zalishki 2 yi armiyi rozbitoyi pid Stalingradom potim yih zminila 25 ta strilecka diviziya VII korpusu U pershij polovini 1943 roku ugorski okupacijni vijska yaki za zavdannyam nimciv vikonuvali policejsko ohoronni zavdannya na Volini chasto zaluchalisya nimeckim komanduvannyam do provedennya antipovstanskih operacij i pacifikacijnih akcij v ukrayinskih selah U bilshosti vipadkiv zahoplenih u polon ugorciv povstanci vidpuskali na volyu Vtrati ugorciv u sutichkah z UPA za vesnu lito 1943 roku ocinyuyut priblizno vid 300 do 500 ubitimi i ponad 300 polonenimi rozzbroyenimi Ce stanovilo blizko 1 8 vid zagalnih vtrat ugorskih okupacijnih vijsk u tilu Shidnogo frontu za period z 1 travnya 1943 do 1 sichnya 1944 4108 osib Na serpen 1943 roku pripadayut pershi sprobi primirennya mizh UPA ta ugorskimi vijskami Madyari ne bazhayuchi prolivati krov za nimecki interesi potaj vid gitlerivciv uklali ugodu z odnim iz zagoniv i zayavili komandnomu skladu sho hochut bachitisya z kerivnictvom UPA i nalagoditi vzayemini madyariv z UPA oskilki voni ne pidtrimuvali nacistskoyi politiki po vidnoshennyu do yevreyiv i slov yan Vidnosini mizh UPA ta ugorskimi okupacijnimi vijskami na rubezhi 1943 1944 rokiv vzhe mali bagatogrannij i duzhe neodnoznachnij harakter Isnuvali yak vipadki dotrimannya nejtralitetu vzayemnogo nenapadu i spivrobitnictva tak i fakti zbrojnih zitknen boyiv sutichok grabezhiv ugorskimi vijskami ukrayinskogo naselennya i rozzbroyennya povstanskimi zagonami gonvediv Aktivno velisya peregovori pro spivpracyu u Lvovi ta Budapeshti Ugorci oznajomilisya zi stanom materialno prodovolchogo zabezpechennya OUN UPA obgovoryuvali z povstancyami plani organizaciyi diversij u radyanskomu tilu likuvannya ounivciv v ugorskih gospitalyah i yihnyu mozhlivu emigraciyu do Ugorshini zi zberezhennyam prava provedennya politichnoyi diyalnosti Do togo zh Budapesht viv zakulisni peregovori z SShA i Velikoyu Britaniyeyu pro vihid z vijni Vidnosini znovu silno zipsuvalisya v berezni 1944 roku koli nimecki vijska diznavshis pro tayemni peregovori z soyuznikami okupuvali Ugorshinu za scenariyem operaciyi pid kodovoyu nazvoyu Margarete 1 z metoyu zapobigti perehodu krayini na storonu antigitlerivskoyi koaliciyi U shtabi ugorskoyi armiyi stalasya chistka kadrovogo skladu Z vishih komandnih posad zvilnili abo pereveli na inshi sluzhbovi posadi chimalo ugorskih oficeriv prichetnih do kontaktiv z predstavnikami ukrayinskogo pidpillya Do togo zh ugorci pidtrimuvali polsku storonu v ukrayinsko polskomu etnichnomu konflikti na teritoriyi Galichini v 1944 roku cilkom druzhelyubno stavilisya do polskogo naselennya i chasto zahishali yih sela vid zbrojnih napadiv ukrayinskih nacionalistiv dopomagayuchi polyakam u viyizdi na Zahid U politichnomu plani ugorci bulizacikavleni u tomu shob pislya zakinchennya vijni zahidnoukrayinski zemli povernulisya do skladu Polshi anizh do nezalezhnoyi Ukrayini postannya yakoyi na pivnichno shidnih kordonah Ugorshini ne vpisuvalos u zovnishnopolitichni plani ugorskoyi eliti Mizh polskim pidpilnim ruhom ta ugorskimi vijskami uprodovzh vsiyeyi vijni isnuvali tisni kontakti u rozviduvalnij sferi polyaki informuvali ugorciv pro ukrayinskij nacionalnij ruh ta vijskovopolitichne stanovishe v Galichini U berezni travni 1944 roku na Galichini ugorski vijska proveli cilij ryad karalnih operacij proti zagoniv UPA ale voni nezabarom zakinchilisya cherez te sho radyansko nimeckij front nablizhavsya i obidvi storoni virishili zupiniti nepotribne krovoprolittya U toj moment koli mizh ugorcyami i UPA znovu dosyagalosya rozuminnya povstanci ne tilki prikrivali vidstup ugorciv a j vivodili yih z otochennya za pomirnu platu zbroyeyu Odnak ne vse tak skladalosya rajduzhno yak hotilosya b nasampered cherez nimeckij faktor Cherez miscevi obstavini i tisk na ugorciv z boku nimeckogo komanduvannya dohodilo do zbrojnih sutichok mizh viddilami UPA ta ugorskimi vijskami navit vlitku 1944 sho suprovodzhuvalis vtratami z oboh bokiv i trivali azh do kincya nacistskoyi okupaciyi Ukrayini Vlitku u vijskove protistoyannya z ugorcyami buli zokrema zalucheni starshinski shkoli UPA v Karpatah Azh do kincya vijni v shtabi ugorskoyi armiyi diyala Misiya UPA na choli z sotnikom Andriyem Dolnickim U nij pracyuvali krim usogo inshogo ukrayinci dezertiri z Chervonoyi Armiyi Spochatku vona koordinuvala pidgotovku i perekidannya ukrayinskih radistiv na front ale piznishe dopomagala ugorcyam u vijskovij pidgotovci diversantiv i perekidannya yih u til voroga Vidnosini UPA z Rumuniyeyu Rozgornuvshi shiroku antinimecku zbrojnu borotbu na pochatku 1943 roku na Volini i pivdennomu Polissi pidpillya OUN b i UPA buli zmusheni perejti takozh do protistoyannya z rumunskimi vijskam i karalno represivnimi organami na okupovanih ukrayinskih teritoriyah Pivnichnoyi Bukovini Bessarabiyi ta Transnistriyi rozglyadayuchi cyu krayinu yak soyuznika gitlerivskoyi Nimechchini Ale pomitnih zbrojnih napadiv i diversijnih akcij shodo rumunskih okupantiv z boku ukrayinskih nacionalistiv ne bulo Do togo do lita 1943 diyalnist OUN na okupovanih Rumuniyeyu zemlyah bula praktichno paralizovana rumunskimi specsluzhbami Na rubezhi 1943 1944 rokiv situaciya rizko zminilasya i rumunski specsluzhbi pochali peregovori z ukrayinskimi nacionalistami pro spivpracyu v borotbi proti SRSR 17 18 bereznya 1944 roku v Kishinevi vidbulisya ostatochni peregovori mizh Rumuniyeyu ta ukrayinskimi nacionalistami Z ukrayinskoyi storoni peregovori veli chlen Referenturi zovnishnih zv yazkiv Provodu OUN B Ivan Grinoh golova iniciativnogo komitetu zi stvorennya UGVR Lev Shankovskij i krajovij providnik Transnistriyi Timofij Semchishin Z rumunskoyi storoni vid imeni rumunskogo uryadu vistupali predstavniki rumunskoyi armiyi i specsluzhb Storonam vdalosya domovitisya z bagatoh pitan pro vzayemnij nejtralitet pro zvilnennya ukrayinskih politichnih v yazniv pro dopomogu UPA zbroyeyu i obmundiruvannyam z boku Rumuniyi Pri comu ne bulo virisheno teritorialne pitannya Rumuniya vidmovlyalasya vid svoyih prav na Transnistriyu ale ne na Bessarabiyu i Bukovinu Ukrayinski nacionalisti v svoyu chergu dotrimuyuchis ideyi na vsih yiyi etnografichnih teritoriyah napolyagali na tomu sho ci zemli povinni nalezhati majbutnoyi nezalezhnoyi Ukrayini Cherez teritorialni rozbizhnosti politichnu ugodu mizh OUN i Rumuniyeyu tak i ne bulo ukladeno Prote u vijskovij sferi bulo dosyagnuto zgodu pro spivpracyu Vlitku 1949 roku sotnya UPA na choli z Hmaroyu organizuvala rejd do Rumuniyi shob vstanoviti tam kontakti z antikomunistichnim pidpillyam Rezultati cogo rejdu nevidomi UPA ta zbrojni formuvannya OUN m i Bulbi Borovcya Pislya rozkolu OUN na melnikivciv OUN m ta banderivciv OUNR borotba mizh cimi dvoma ugrupovannyami nacionalistiv dovgo ne pripinyalasya Pid chas ciyeyi borotbi obidvi frakciyi za vkazivkoyu kerivnikiv zdijsnyuvali vbivstva svoyih kolishnih odnodumciv zahoplyuvali odin u odnogo primishennya transport i t in Za nepovnimi danimi u mizhusobnij borotbi naperedodni napadu Nimechchini na SRSR bulo vbito blizko 400 melnikivciv i do 200 banderivciv Konflikt nabuv osoblivo veliki masshtabi na teritoriyi okupovanoyi nacistami Zahidnoyi Ukrayini Banderivci i melnikivci povsyudno borolisya odin z odnim za posti v stvorenih nimcyami miscevih administraciyah Zinovij Knish odin z kerivnikiv OUN m v svoyih pislyavoyennih memuarah zvinuvachuvav Banderu i jogo pidruchnih v zagibeli cilogo ryadu vishih kerivnikiv soten komandiriv nizhchoyi lanki a takozh blizko 4 tisyach ryadovih chleniv simpatikiv i voyakiv OUN m Do momentu pochatku formuvannya banderivskoyi UPA vesna 1943 roku u ryadi rajoniv Volinskoyi Rivnenskoyi Kam yanec Podilskij i v zahidnih rajonah Zhitomirskoyi oblasti z pochatku 1942 roku vzhe diyala UPA pid komanduvannyam Tarasa Bulbi Borovcya 12 listopada 1941 roku Borovec vidmovivsya vikonati nakaz pro znishennya yevreyiv Poliska sich ye ukrayinskim formuvannyam i ne perebuvaye pid yurisdikciyeyu nimeckoyi vladi 15 listopada zagoni Borovcya perejshli na nelegalne stanovishe Borovec vidmovivsya vid chinu generala horunzhogo Vidtodi Poliska sich perejmenovana v Ukrayinsku povstansku armiyu Yak zakonnij uryad Ukrayini Borovec viznavav Uryad Ukrayinskoyi respubliki yakij perebuvav u Varshavi z 1920 roku Na teritoriyu kontrolovanu Borovcem vderlisya nacisti vidbirali prodovolstvo visilali robochu silu do Nimechchini U kvitni travni 1942 roku formuvannya Bulbi Borovcya perejshli do partizanskoyi borotbi z nimcyami pidrivali avtomashini i administrativni budivli U serpni perejshli do akcij na zaliznici de znishuvali nimecki transporti Najserjoznishoyu operaciyeyu proti nimciv buv nalit na zaliznichnu stanciyu Shepetivka v serpni 1942 roku Do lyutogo 1943 roku bulbivci napadali na skladi vermahtu dlya zabezpechennya sebe proviantom U berezni 1943 roku OUNR vela peregovori z Borovcem hoche ob yednati jogo zagoni zi svoyimi Domovlenosti storoni ne dosyagli Takozh z lita 1942 roku pochali diyati zbrojni zagoni sho vklyuchali tih hto vidijshov vid OUNR i prihilnikiv UNR Front ukrayinskoyi revolyuciyi FUR ta inshi ukrayinski zagoni sho ne pidporyadkovuvalisya OUNR Na pochatkovomu etapi formuvannya banderivskoyi UPA voni v ryadi regioniv diyali spilno OUN Melnikivci u 1943 roci takozh mali svoyi partizanski zagoni Brak arhivnih dzherel pevna tendencijnist robit yak radyanskoyi istoriografiyi tak i zarubizhnih doslidnikiv z temi doslidzhennya ne dayut mozhlivosti v povnomu obsyazi ob yektivno i povno doslidzhuvati istoriyu vsih zbrojnih formuvan OUN m zaznachenogo periodu Bilsh dokladno v istorichnij literaturi golovnim chinom memuarnoyi visvitleno istoriyu samogo boyezdatnogo vijskovogo viddilu melnikivciv na choli z Mikoloyu Nedzvedskim Hronom Cej zagin spochatku buv organizovanij yak partizanskij zagin yakij vinik 18 lyutogo 1943 bilya sela Antonovec v Kremeneckomu rajoni na Volini Do seredini 1943 roku chiselnist vsih melnikivskih partizan sklala 2 3 tisyachi voyakiv Zagoni OUN m majzhe ne veli aktivnoyi zbrojnoyi diyalnosti hocha mali misce zitknennya z radyanskimi partizanami banderivcyami i uchastyu v antipolskih akciyah V odnij iz sutichok melnikivci vbili pravoslavnogo mitropolita Oleksiya Gromadskogo Protyagom dekilkoh misyaciv banderivci i melnikivci veli peregovori pro ob yednannya zusil u spilnij borotbi ale voni ni do chogo ne priveli Za danimi samih melnikivciv v 1941 1944 rr OUN m vtratila vid ruk nacistiv ubitimi 4756 chleniv v tomu chisli 197 chleniv vishoyi kerivnoyi lanki i sered nih 5 chleniv Provodu OUN m 132 melnikivcya buli v yaznyami nacistskih konctaboriv v tomu chisli 7 chleniv Provodu 95 zhertv OUN m zaznala v Rejhskomisariati Ukrayina kerovanomu Erihom Kohom U kinci chervnya 1943 roku vijshlo rozporyadzhennya Romana Shuhevicha pro perepidporyadkuvannya vsih zbrojnih zagoniv banderivskij UPA Z cogo momentu banderivska UPA perejshla do nasilnickogo poglinannya abo znishennya zagoniv oportunistiv OUN m ta otamanchikiv UPA Bulbi Borovcya U lipni 1943 roku pidrozdilam UPA vdalosya otochiti i rozzbroyiti znachnu chastinu melnikivskih zagoniv Vzyati v polon komandiri inshih zagoniv chastkovo znisheni Sluzhboyu bezpeki OUNR UPA SB Bilshist rozzbroyenih kolishnih melnikivskih zagoniv na Volini protyagom 1943 roku chastkovo popovnili UPA a chastkovo uvijshli v Ukrayinskij legion samooboroni ULS Z ryadu dzherel mozhna diznatisya sho legion utvorivsya z iniciativi Volinskogo oblasnogo provodu OUN m u veresni 1943 roku yak vijskova chastina priznachena dlya borotbi z polskimi boyivkami radyanskimi partizanami i UPA Na pochatku 1944 roci ULS buv reorganizovanij v 31 j bataljon SD 500 600 voyakiv stavshi takim chinom vidkrito kolaborantskim pidrozdilom sho voyuvav na storoni nimciv Konfrontaciya melnikivskogo legionu z banderivskoyu UPA trivala i dali Tak 20 bereznya 1944 ULS vstupiv u bij iz zagonom UPA v s Ludin Volodimir Volodimirskogo rajonu Vnaslidok boyu dvoye voyakiv UPA zaginulo a she odin buv vazhko poranenij Na serpen 1943 roku pripav pik aktivnih dij banderivskoyi UPA proti UPA Bulbi Borovcya 19 serpnya 1943 roku na hutori poblizu sela Hmelivka Kostopilskij rajon boyivka SB OUN napala na shtab Borivcya polonivshi chastinu jogo lyudej Sered polonenih bula jogo druzhina Ganna Opochenska za pohodzhennyam cheshka Trohi piznishe Opochensku vbili cherez te sho nibi vona polskij agent Opinivshis u bezvihidnij situaciyi zatisnutij mizh banderivcyami radyanskimi partizanami polyakami ta nimcyami Bulba 5 zhovtnya 1943 r faktichno rozformuvav svoye zbrojne formuvannya i zvernuvsya do nimciv iz propoziciyeyu pro peregovori Dlya cogo vin poyihav do Rivnogo potim do Varshavi a potim do Berlinu de 1 grudnya buv zaareshtovanij i vidpravlenij do koncentracijnogo taboru Zaksenhauzen U zhovtni 1944 roku Bulbu Borovcya zvilnili z taboru a 1945 roku prijnyali do stvorenoyi nimcyami UNA Vin zgolosivsya komanduvati parashutnoyu brigadoyu yaku planuvali perekinuti na Polissya Zbrojni formuvannya OUN M sho mali chislennih prihilnikiv u Galichini prodovzhuvali diyati paralelno z UPA OUNR u 1943 1944 rokah Neodnorazovi podalshi peregovori pro spilni diyi proti radyanskoyi storoni ne mali odnak bud yakih vagomih rezultativ i buli shvidshe situativnim nizh strategichnim krokom Obidvi frakciyi ne prihovuvali vzayemnoyi vorozhosti Koli 11 travnya 1943 roku u Lvovi nevidomi kileri zastrelili vidomogo diyacha OUN M Yaroslava Baranovskogo u comu zamahu melnikivci negajno zvinuvatili banderivciv Bezgluzdimi na dumku OUN M buli i antipolski akciyi UPA na Volini Melnikivci buli perekonani sho yedinim naslidkom takih dij stala vtecha polyakiv u mista sho lishe poslabilo poziciyi ukrayinciv na Volini Voni zasterigali sho perenesennya podibnih metodiv na inshi regioni zokrema do Shidnoyi Galichini tilki zavdast ukrayinskij spilnoti krivavih vtrat Na rubezhi 1943 44 rokiv zastupnik Andriya Melnika Oleg Olzhich viv peregovori z predstavnikami OUN b pro mozhlive vhodzhennya v UGVR odnak vbivstvo 14 sichnya 1944 roku u Lvovi melnikivcya Romana Sushka v yakomu zvinuvatili banderivciv perervalo ci peregovori U pershij polovini 1944 roku Melnik u kilkoh vistupah u Berlini rizko negativno ozvavsya pro politiku Nimechchini a jogo lyudi sprobuvali vstanoviti kontakti z soyuznikami U vidpovid na OUN M znovu posipalisya nimecki represiyi Okrim samogo Melnika bulo zaareshtovano nizku inshih diyachiv Melnik 26 lyutogo buv internovanij u Zaksenhauzeni zvilnenij u zhovtni 1944 15 travnya 1944 roku Roman Shuhevich zvernuvsya do Olega Olzhicha z chergovoyu propoziciyeyu ob yednati zusillya v borotbi z SRSR Prote 25 travnya 1944 roku Olzhicha zaareshtuvali i vidpravili v konctabir Zaksenhauzen de vin zaginuv 10 chervnya 1944 roku Pislya areshtu Olzhicha OUN M ocholiv Yaroslav Gajvas Naprikinci travnya v Turci zibralasya konferenciya OUN M de bulo virisheno stvoriti partizanskij zagin dlya borotbi z komunistami i odnochasno vijskovu bazu dlya dopomogi bizhencyam do Yevropi Zbrojne formuvannya otrimalo nazvu Zagin im Pavla Polubotka Komanduvav pidrozdilom Ivan Kedyulich Chubchik Zagin buv zasnovanij u sela Volosate v Beshadskomu poviti Naprikinci serpnya 1944 roku pidrozdil rozzbroyili banderivci ta vklyuchili v kurin UPA pid komanduvannyam Martina Mizernogo Rena UPA ta nimecki vijska Dokladnishe Borotba UPA proti nimeckih okupantiv Zberezheni dokumenti UPA mistyat zgadki pro dribni bojovi zitknennya z nimcyami pri comu vidsutnya informaciya pro bitvi z velikimi silami vermahtu Ostatochne rishennya pro vistup proti nimeckih okupantiv OUN B prijnyala na III konferenciyi 17 21 lyutogo 1943 roku Odnak uzhe v pershi dni cogo misyacya zbrojni zagoni ukrayinskih povstanciv zdijsnili ryad napadiv na nimecki administrativni ob yekti Vvazhayetsya sho pershoyu antinimeckoyu akciyeyu UPA bula ataka sotni Grigoriya Pereginyaka Dovbeshki Korobki na policejskij viddilok i mistechku Volodimirec 7 8 lyutogo 1943 roku Zemlyak Stepana Banderi sam zaginuv za dva tizhni vid ruk nacistiv koli jogo sotnya sprobuvala atakuvati nimeckij garnizon u Visocku Do bereznya 1943 roku nimecka protipovstanska borotba ne mala sistemnogo harakteru Volin vvazhalasya dovoli bezpechnim rajonom Nimecki vijska namagalisya zberigati tam poryadok nasampered pidrozdilami dopomizhnoyi policiyi sho skladalisya z miscevih ukrayinciv polyakiv i kolishnih vijskovopolonenih Chervonoyi armiyi riznih nacionalnostej Na pochatku 1943 roku ukrayinska policiya na Volini nalichuvala 11 870 osib Vodnochas u nimeckih pidrozdilah bez urahuvannya slabkih vijskovih chastin bulo vsogo 453 policayiv ta 954 zhandarmi z policiyi poryadku Odnak pislya togo yak shvidko zbilshilasya kilkist napadiv na nimecku administraciyu diversijnih akcij nimci serjozno zadumalis nad neobhidnistyu provesti dobre splanovanu operaciyu proti ukrayinskogo nacionalnogo pidpillya Z odnogo boku nacisti vidreaguvali na podiyi na Volini posilennyam represivnih dij a z inshogo zaluchennyam dodatkovih sil Pershochergovo pidrozdili UPA virishili zavdati udaru po civilnij administraciyi nacistiv pragnuchi zapobigti styaguvannyu kontingentiv Chimalo atak buli skerovani v administrativni organi de vbivali pracivnikiv i palili dokumenti Vodnochas povstanci nishili molokozavodi mlini lisopilki tosho Pidrozdili UPA takozh napadali na rajonni administrativni centri ta mistechka de nimci vlashtuvali tak zvani oporni punkti gromlyachi slabshi dilnici Voni vlashtovuvali zasidki na dorogah znishuyuchi neveliki grupi nimeckih policayiv Takozh chinili napadi na deyaki karalni ekspediciyi skerovani proti ukrayinskogo civilnogo naselennya Natomist UPA ridko atakuvala zaliznichni shlyahi bo ne bula zacikavlena v poslablenni sil Vermahtu yakij voyuvav proti SRSR Do drugoyi polovini 1943 roku zbrojni zagoni OUN B i UPA vzyali pid kontrol znachnu chastinu silskih teritorij okrugu Volin i Podillya rajhskomisariatu Ukrayina Rozmah bojovih operacij UPA na Volini ta Polissi praktichno prizviv do togo sho pid kontrolem nimciv zalishilisya naseleni punkti i zalizni dorogi yaki shilno ohoronyalisya 15 serpnya 1943 roku golovnokomanduvach UPA Klim Savur nakazav provesti na pidkontrolnih UPA teritoriyah parcelyaciyu pomishickih mayetkiv i pokinutih nimeckih gospodarstv a takozh organizuvati vibori organiv miscevogo samovryaduvannya ta nalagoditi ukrayinsku osvitu na rivni pochatkovoyi shkoli Za sho boryutsya ukrayinski povstanci Agitacijna listivka UPA Masove dezertirstvo spivrobitnikiv Ukrayinskoyi dopomizhnoyi policiyi na Volini z podalshim perehodom do lav UPA v berezni kvitni 1943 roku takozh komentuyetsya deyakimi ukrayinskimi istorikami yak priklad borotbi ukrayinskih nacionalistiv z Nimechchinoyu I ne darma adzhe ukrayinski shucmani pri vtechi zvilnyali v yazniv tyurem i konctaboriv likvidovuvali nimecke kerivnictvo Napriklad 18 bereznya 1943 roku ukrayinski policayi vbili komendanta j utekli z policejskoyi dilnici v Boremeli U nich z 25 na 26 bereznya 1943 roku upivci atakuvali Maceyiv U pogonyu za partizanami nimci vidpravili 103 j policejskij bataljon yakij nalichuvav blizko dvohsot dvadcyati osib Odrazu zh pislya vihodu z mistechka policayi dezertiruvali ta utvorili kurin UPA yakij ocholiv iniciator utechi Ivan Klimchak Lisij 6 kvitnya 1943 roku trapivsya bunt ukrayinskoyi policiyi v Koveli U povidomlenni radyanskih partizaniv skazano Policiya ubila 18 nimciv zvilnila areshtovanih z v yaznici ta rozpustila tabori primusovoyi praci Sprobi dezertirstva ne zavzhdi zakinchuvalisya uspihom U Zdolbunovi ukrayinski policayi vidmovilisya vikonuvati nakazi Nimci negajno yih rozzbroyili 12 h rozstrilyali a reshtu vidpravili do Nimechchini Pislya massovogo dezertirstva ukrayinskih shucmaniv gitlerivci zmicnili garnizoni v mistechkah na Volini v miru zmogi posilili ohoronu takih ob yektiv yak skladi zi zbroyeyu mlini ta lisopilki Napriklad u Koveli garnizon chiselnistyu blizko trohsot voyakiv pislya dezertirstva policiyi zris do chotiroh tisyach Cherez brak nimeckih vijsk na Volin bulo skerovano 25 tu diviziyu ugorskoyi armiyi Dlya zahistu zaliznichnih kolij prignali kilka bronepotyagiv Takozh nakazano bulo virubati lisi na vidstani dvohsot metriv vid dorig Gitlerivci takozh virishili skoristatisya polsko ukrayinskim etnichnim konfliktom Ukrayinciv dezertiriv iz policiyi chastkovo zaminili polyakami Z miscevogo polskogo naselennya do riznih policijnih pidrozdiliv yih zvali shucmanshaftami buli prizvani zagalom vid pivtora do dvoh tisyach osib Krim togo na Volini diyali dva bataljoni shucpoliciyi sformovani povnistyu z polyakiv 107 j ta 202 j yaki brali aktivnu uchast u borotbi z UPA i pacifikaciyi ukrayinskih sil Osoblivoyu zhorstokistyu vidznachivsya u cij spravi 202 j bataljon I nimecka civilna administraciya i SD pidtrimali stvorennya polskoyi samooboroni Yij dali zgodu na zberigannya zbroyi a deyakim zagonam zbroyu navit nadali U toj zhe chas gitlerivci divilisya kriz palci na te sho polski forposti mali bilshe zbroyi nizh ce dozvolyali nimecki pravila Pro zbrojnij konflikt UPA i nimciv svidchat sami nimecki dokumenti Tak u zviti rejhskomisara Ukrayini Eriha Koha pro silskogospodarski vtrati skazano nastupne Osoblivo nebezpechni vistupi nacionalno ukrayinskih band v rajonah Kremenec Dubno Kostopil Rivne U nich z 20 na 21 bereznya nacionalno ukrayinski bandi zahopili v Kremeneckij oblasti vsi rajonni silskogospodarski punkti i povnistyu znishili odin sluzhbovij punkt Pri comu zaginulo 12 nimciv gospodarnikiv lisnikiv soldativ i policejskih Hocha sili policiyi i vermahtu buli negajno nadani v rozporyadzhennya do cogo dnya vidvojovano tilki 2 rajoni U zviti nachalnika Policiyi bezpeki i SD 7 travnya 1943 roku vidmichalosya Diyi radyanskih band na Volini pishli na spad za napadi na gospodarski ob yekti lisopilki i polski naseleni punkti vidpovidalni nacionalno ukrayinski bandi Z yednannya vermahtu pid chas rozviduvalnoyi operaciyi bulo skoyeno napad perevershuye po silam nacionalno ukrayinskoyi bandi Dva nimeckih yunaki potrapili v polon odin z nih buv poranenij Nimeckij feldmarshal Erih fon Manshtejn komanduvach grupoyu armij sho diyala na teritoriyi Ukrayini v svoyih memuarah rozpovidav Vzagali isnuvalo tri vidi partizanskih zagoniv radyanski partizani yaki borolisya z nami i terorizuvali misceve naselennya ukrayinski yaki borolisya z radyanskimi partizanami ale yak pravilo vidpuskali na svobodu potraplenih yim v ruki nimciv vidibravshi u nih zbroyu nareshti polski partizanski bandi yaki borolisya z nimcyami i ukrayincyami U povidomlenni nachalnika Policiyi bezpeki i SD 19 bereznya 1943 roku shodo dij Poliskoyi sichi Bulbi Borovcya skazano V rajoni Sarni Kostopil diye banderivska banda pid kerivnictvom ukrayincya Borovcya yakij vidpovidaye za partizansku diyalnist v OUN B Banda chiselnistyu priblizno v 1000 cholovik ne chipaye misceve naselennya a spryamovuye svoyi diyi proti nimeckih ustanov i ob yektiv Pro antigitlerovsku borotbu UPA svidchat i radyanski partizani U dopovidi Ivana Shitova vid 6 travnya 1943 roku Timofiyu Strokachu skazano Bulbivci vedut boyi z nimcyami na pravomu bergu richki Sluch Banderivci gotuyut napad za richkoyu Bug de nimci zaraz koncentruyutsya Ukrayinski nacionalisti vedut agitaciyu sered ukrayinskogo naselennya spryamovanu proti nimciv i proti Radyanskoyi vladi U povidomlenni Petra Vershigori v UShPR skazano Vse Polissya za vinyatkom velikih komunikacij Sarni Kovel Kovel Brest i Sarni Luninec bulo povnistyu vilne vid nimciv velichezna teritoriya vid Sarni do Bugu bula podilena mizh partizanami i z yednannyami ukrayinskih nacionalistiv vishtovhnutih cherez Gorin U svoyemu shodenniku uchasnik Karpatskogo rejdu z yednannya Kovpaka Semen Rudnyev 16 chervnya 1943 roku vidznachav Nareshti mi potrapili v rajoni diyi tak zvanih bulbivciv Ce odin riznovid ukrayinskih nacionalistiv yaki b yutsya proti nimciv i partizan Tut zhe v cih rajonah znahodyatsya banderivci tezh nacionalisti yaki b yutsya proti nimciv bulbivciv i partizan Bagato cih band ozbroyeno dobre ye navit artileriya i tanki Vasil Begma 9 lipnya 1943 roku v povidomlenni v centr pisav 26 6 43 r v s Harayimovka Derazhnyanskogo r nu na karti nemaye nimci veli bij z nacionalistami v rezultati vbito 4 nimcya i 19 nacionalistiv Pri viyizdi nimciv z Harayimovki nacionalisti poslali proti nih zasidku i vbili 7 nimciv Vin zhe 27 lipnya vidmichav U mistechko Olika 32 km na shid vid Lucka Volinskoyi oblasti pribulo 2500 gitlerivciv znyatih zi Shidnogo frontu nibito dlya borotbi z nacionalistami Policiya vidmobilizovana Na pochatku lita 1943 roku Ukrayinu vidvidav rejhsministr shidnih teritorij Alfred Rozenberg yakij buv sturbovanij situaciyeyu v comu regioni Stanovlennya UPA poshirennya polsko ukrayinskogo konfliktu i poyava v regioni radyanskih partizanskih zagoniv peretvorili Volin u kiplyachij kotel zgasiti yakij u nimeckogo komanduvannya ne bulo ni sil ni koshtiv Rozenberg brav uchast u naradi generalnih komisariv u Rivnomu 5 chervnya 1943 roku Vin vilayav rejhskomisara Ukrayini Eriha Koha tomu sho jogo politika tverdoyi ruki ne prinesla ochikuvanih rezultativ Shob vryatuvati svoyu reputaciyu Koh virishiv za vsyaku cinu likviduvati UPA 7 chervnya 1943 roku kerivnik SS i policiyi v generalnomu komisariati Volin i Podillya brigadenfyurer SS Vilgelm Gyunter vidav nakaz 41 pro likvidaciyu ukrayinskih partizan i vstanovlenni kontrolyu nad teritoriyeyu Shob vidnoviti kontrol nad regionom nimci pochali antipartizanski diyi v rajonah Lyubomlya Volodimira Volinskogo Gorohova i Dubno Rezultativ ce ne dalo a ukrayinskij povstanskij ruh tilki posilivsya Vesna lito 1943 roku period najbilsh intensivnih boyiv UPA z nimcyami na Volini osnovnij period antinimeckogo frontu UPA zahopila okremi naseleni punkti na Zahidnij Ukrayini de stvorila vlasnu administraciyu napriklad Kolkivska respublika namagalasya protidiyati gospodarskij diyalnosti nimciv vela oboronni boyi zgadani vishe antipartizanski akciyi Eriha fon dem Bah Zalevskogo i Gansa Pryucmana Karalni akciyi proti UPA priveli do povnogo znishennya bagatoh sil Najbilsh vidoma nimecka karalna akciya ce povne znishennya sela Malin de nimci z polskimi policayami vbili 624 miscevih chehiv i 116 ukrayinciv Zagalom karalna operaciya yaka tak i ne prizvela do vidnovlennya kontrolyu nad ciyeyu chastinoyu teritoriyi Ukrayini bula zgornuta Antipartizanski akciyi ne zmogli navit pereshkoditi UPA v provedenni antipolskoyi akciyi Mobilni pidrozdili ukrayinskih povstanciv zalishali nebezpechni rajoni znayuchi sho gotuyetsya ataka Bulo bagato dribnih sutichok perevazhno pri zahisti sil Najbilshimi uspihami nimciv mozhna nazvati znishennya kilkoh vidnih komandiriv UPA yak to pershogo golovnokomanduvacha UPA Vasilya Ivahiva i nachalnika shtabu UPA Yuliana Kovalskogo U nimeckomu dokumenti pid nazvoyu Nacionalno ukrayinskij banditskij ruh datovanim 17 lipnya 1943 roku govoritsya sho v berezni 1943 roku zagoni UPA zrobili 8 napadiv 57 napadiv u kvitni a v travni vzhe 70 Pochinayuchi z oseni 1943 roku protipovstanska borotba na Volini nabrala lokalnogo harakteru j postupovo spala Nimecka administraciya ta karalni organi pid vplivom situaciyi na frontah uzhe ne mogli nalezhnim chinom vidpovidati na akciyi ukrayinskogo pidpillya i vtratili kontrol nad situaciyeyu Strimkij nastup Chervonoyi Armiyi na zahid naprikinci lita 1943 roku oznachali sho u nimciv ne bulo ni chasu ni mozhlivosti provesti masshtabnu operaciyu proti ukrayinskih partizaniv i voni buli zmusheni vdatisya do rishuchih zahodiv ale sil katastrofichno brakuvalo Porazka pislya bitvi na Kurskij Duzi zmusila nimecki karalni organi zoserediti uvagu nasampered na ohoroni zaliznichnih shlyahiv Z kincya lita 1943 roku dribni garnizoni pochali postupovo vivoditisya u veliki mista ta na vokzali Z inshogo boku na Volin stali pribuvati vijska vermahtu vidstupayuchi vid Sovyetiv Tomu nimci ne vidmovilisya vid karalnih ekspedicij metoyu yakih bula zachistka tilu a takozh vidobutok prodovolstva dlya armiyi Odnim z yiyi proyaviv stala likvidaciya zaareshtovanih u tyurmah i taborah 1 zhovtnya 1943 nimci rozstrilyali polonenih u Kremenci 15 zhovtnya v Rivnomu 16 zhovtnya v Lucku i Dubno Starannyami abveru i SD z pidpillya hitristyu vimanili komandira UNRA Tarasa Bulbu Borovcya Tomu koli Borovec i jogo radnik Oleg Shtul 19 listopada 1943 pribuli do Rivnogo dlya peregovoriv z nimeckoyu okupacijnoyu vladoyu yih napravili do Varshavi a potim i do Berlina de yih zaareshtuvali ta 1 grudnya 1943 pomistili v specialnij bunker Cellenbau konctaboru Zaksenhauzen de vzhe dva roki sidiv Stepan Bandera Do kincya 1943 roku OUN B vzyala kurs na maksimalne zgortannya nastupalnih dij proti nimciv i pochala zbirati svoyi sili na borotbu proti SRSR Bulo uhvaleno rishennya zbilshiti chiselnist UPA shlyahom mobilizaciyi naselennya i shiroko rozgornuti budivnictvo shroniv Deyaki zagoni UPA veli peregovori z nimcyami z metoyu ugodi pro spivpracyu Ale zaznachalosya sho spivpracya bude mozhlivoyu tilki todi yak nimecka okupacijna vlada pripinit teror proti ukrayinskogo naselennya i zvilnit politichnih v yazniv Sutichki odnak ne pripinyalisya U sichni 1944 roku nimecki vijska rozgromili kurin Kruka Ivana Klimishina v Kremeneckomu rajoni U Manevickomu rajoni bulo majzhe povnistyu znishene selo Troyanivka pid chas antipartizanskih dij sho provodilisya tam z 6 po 30 sichnya 1944 roku Takozh bulo spaleno Gorodok chislo zhertv ne vstanovleno 20 bereznya 1944 roku bilya sela Lukovichi v sutichci z nimcyami zaginuv shef shtabu VO Turiv Oleksa Shum Vovchak U Galichini povstanska borotba istotno vidriznyalasya vid situaciyi na Volini Do seredini lita 1943 roku na teritoriyi Galichini OUN B ne stvoryuvala partizanskih zagoniv Vlitku 1943 roku v Galichini pid vplivom rozvitku zagalnoyi vijskovoyi situaciyi a takozh vnaslidok rejdu viddiliv partizan Sidora Kovpaka pochalasya organizaciya Ukrayinskoyi narodnoyi samooboroni Naprikinci lita voseni 1943 roku pidrozdili UNS proveli ryad operacij proti okupacijnoyi administraciyi i policejskih viddiliv Aktivnist v okremih rajonah distriktu Galichina radyanskih i nacionalistichnih partizaniv sponukali nimciv u zhovtni 1943 roku ogolositi nadzvichajnij stan u regioni Bula vvedena sistema rozstrilu 10 zaruchnikiv za kozhnogo vbitogo gitlerivcya Veliki mista Galichini stali arenoyu publichnih strat Znachna chastina strachenih uv yaznenih buli chlenami i prihilnikami OUN Za slovami polskogo istorika Gzhegozha Gricyuka z zhovtnya 1943 do seredini chervnya 1944 roku v hodi publichnih strat u Galichini bulo vbito 1519 ukrayinskih nacionalistiv U sichni 1944 roku pidrozdili UNS u Shidnij Galichini pochali pereformovuvatisya v UPA sformuvavsya golovnij vijskovij okrug UPA Zahid U lis pishli znachni grupi molodi U lyutomu na shidnih kordonah distriktu Galichina z yavilisya nastupayuchi pidrozdili Chervonoyi Armiyi Na vesnu 1944 roku vidbuvsya pik antipolskih akcij u regioni prichomu kilkist polskih zhertv zazvichaj u kilka raziv perevishuvala nimecki vtrati Nimcyam vbivstva polyakiv shkodili oskilki dezorganizovuvali til frontu Ce pidtverdzhuyetsya dokumentalnimi svidchennyami yaki ye v nayavnosti materialami peregovoriv predstavnikiv UPA z nimeckoyu storonoyu v tomu chisli peregovori predstavnika OUN Ivana Grinoha z predstavnikami SD Odniyeyu z vimog nimeckoyi storoni na cih peregovorah bulo pripinennya samovilnih aktiv teroru proti polyakiv z boku ukrayinskih nacionalistiv Nimci ne buli zacikavleni v samovilnij nekontrolovanij diyalnosti ukrayinskih nacionalistiv proti polyakiv yaka pidrivala balans sil na kontrolovanij nimcyami teritoriyi i pogrozhuvali neperedbachuvanimi naslidkami Odnak niyakih znachnih antipovstanskih akcij u Galichini ne provodilosya Bilshist represij buli vidpoviddyu na diyi UPA Do togo zh z bereznya 1944 roku nimci pochali shukati kontakti z ukrayinskim pidpillyam u Galichini yaki vse chastishe zakinchuvalisya ukladennyam miscevih soyuziv Odnochasno S Bandera i Yaroslav Stecko u kvitni 1944 roku na naradi obgovoryuvali zavdannya pidrivnoyi diyalnosti proti SRSR z kerivnikom tayemnih operacij vermahtu Otto Skorceni Predstavniki OUN b ta UPA yaku stvorila OUN b v cej chas provodili peregovori pochali i prodovzhuvali spivpracyuvati z nimcyami Ale navit v toj chas koli UPA vela peregovori z nimcyami inshi zagoni banderivciv vstupali v boyi z okupantami Zgidno z odnim nimeckim povidomlennyam 26 chervnya 1944 roku stavsya bij bilya mista Mikolayeva na Lvivshini v hodi yakogo gitlerivci znishili 29 chleniv UPA i vzyali v polon 250 povstanciv Inshij bij mizh UPA ta nimcyami stavsya 4 lipnya bilya Rogatina 11 lipnya zagin UPA nedaleko vid Grubeshova atakuvav pidrozdil SD Odnak najbilshi boyi z nimcyami ta ugorcyami v Galichini vidbulisya 6 16 lipnya 1944 roku nepodalik gori Lopata Pid chas perehodu liniyi frontu pochastishali napadi povstanciv na vidstupayuchi abo rozbiti chastini Vermahtu z metoyu zahoplennya zbroyi i trivali azh do zakinchennya nacistskoyi okupaciyi Ukrayini U 20 h chislah lipnya 1944 roku vnaslidok Lvivsko Sandomirskoyi operaciyi Chervona armiya prorvala nimeckij front i okupuvala majzhe vsyu Galichinu Vermaht v Ukrayini zberig za soboyu kontrol lishe nad girskoyu chastinoyu Karpat i Zakarpattyam nimecka civilna administraciya znikla 18 serpnya 1944 roku nachalnik shtabu Pivnichna Ukrayina general Volf Ditrih fon Ksilander u dokumenti adresovanomu shtabam armij i OKV nakazuvav nimcyam ne atakuvati zagoni UPA v Karpatah yaksho ti ne budut atakuvati pershimi UPA v svoyu chergu pogodzhuvalasya dopomagati vermahtu rozviddanimi i vivoditi nimeckih soldativ za liniyu frontu Cya ugoda rozglyadalasya UPA yak taktichnij zasib a ne spravzhnye spivrobitnictvo Ostannim krokom u napryamku ostatochnogo zgortannya antigitlerivskogo frontu OUN i UPA mozhna vvazhati chastinu 1 nakazu komandira grupi grupi UPA Zahid Karpati Oleksandra Luckogo vid 22 serpnya 1944 roku v yakomu zaznachalosya sho nimci z vidpushennyam ukrayinskoyi teritoriyi perestayut buti dlya nas okupantom i golovnim vorogom Vihodyachi z cogo v nakazi zvertalasya uvaga na neobhidnist zberezhennya narodnoyi energiyi na rishuchu i ostatochnu rozpravu z golovnim vorogom Ukrayini bilshovikami Prote sutichki mizh zagonami UPA i gitlerivcyami trivali Ostannya stalasya 1 veresnya 1944 roku koli front vzhe vijshov za mezhi bilshoyi chastini Zahidnoyi Ukrayini Vidtak i protistoyannya ukrayinskih povstanciv ta gitlerivskih okupantiv vidijshlo v minule Antigitlerivskij front OUN i UPA yakij vinik na pochatku 1943 roku i proisnuvav do seredini 1944 roku vidigrav vinyatkovo vazhlivu rol v ukrayinskomu rusi oporu v roki Drugoyi svitovoyi vijni Zbrojnij vistup proti nacistskoyi Nimechchini yaka kategorichno zaperechuvala mozhlivist isnuvannya samostijnoyi Ukrayini dozvoliv OUN B zgurtuvati v lavah UPA tisyachi ukrayinskih patriotiv i ob yednati yih navkolo ideyi borotbi za Odnak borotba OUN i UPA na protinimeckomu fronti ne nabula prioritetnogo znachennya v strategiyi ukrayinskogo ruhu i mala timchasovij harakter tomu sho golovnim vorogom ukrayinskoyi samostijnosti viznavavsya moskovskij imperializm Cej bazovij princip zvodiv bojovi diyi povstanskoyi armiyi proti nimciv do form samooboroni narodu i traktuvav nacistiv yak timchasovih okupantiv Ukrayini Zbrojni akciyi UPA na protinimeckomu fronti ne mali strategichnogo znachennya i ne vplivali na hid borotbi mizh Nimechchinoyu i Radyanskim Soyuzom a lishe obmezhuvali diyalnist nimeckoyi okupacijnoyi administraciyi stosovno ekonomichnoyi ekspluataciyi tereniv Volini Polissya de stvoryuvalasya materialna baza ukrayinskogo samostijnickogo ruhu Pro takij harakter dij UPA govorit dopovid I Shitova vid 24 kvitnya 1943 roku v adresu Ukrayinskogo shtabu partizanskogo ruhu diversijnoyu diyalnistyu nacionalisti ne zajmayutsya v bij z nimcyami vstupayut tilki tam de nimci znushayutsya nad ukrayinskim naselennyam i koli nimci napadayut na nih Tak samo i v zvedenomu sluzhbovomu donesenni nachalnika policiyi bezpeki i SD vid 30 chervnya 1943 roku povidomlyalosya sho z seredini roku z boku ukrayinskih povstanciv napadi na nimecki pidrozdili buli ridkistyu vzagali ne bulo zhodnogo vipadku kalictv sluzhbovciv nimeckoyi policiyi i vijskovosluzhbovciv vermahtu Yak stverdzhuye vidomij doslidnik vizvolnogo ruhu Roman Ponomarenko UPA vvazhali za neobhidne tilki prodemonstruvati nimcyam bojovi mozhlivosti UPA i tim samim zmusiti yih viznati oficijno abo neoficijno status dvovladdya na okupovanih teritoriyah i pravo OUN i UPA na kontrol nad Ukrayinoyu Takim chinom borotba proti Nimechchini nikoli ne progoloshuvalasya osnovnoyu metoyu UPA a velasya skorishe vimusheno duzhe chasto yaksho nimci ne chipali ukrayinskih povstanciv to i ti aktivnih dij proti nih ne skoyuvali Razom z tim sprotiv OUN i UPA nimeckij politici u pivnichno zahidnomu regioni Ukrayini pevnoyu miroyu obmezhuvav mozhlivosti gitlerivciv stosovno borotbi z radyanskim partizanskim ruhom na Volini Polissi ta v prileglih do cogo terenu rajonah Pravoberezhnoyi Ukrayini Zagalom zhe diyi OUN i UPA na protinimeckomu fronti ne vidigrali pomitnoyi roli u zvilnenni teritoriyi Ukrayini vid nimeckih okupantiv Ukrayinskij istorik Roman Ponomarenko vvazhaye sho vid ruk UPA zaginulo vid 700 do 1000 nimeckih soldativ Za pidrahunkami suchasnogo ukrayinskogo doslidnika Oleksandra Denishuka UPA i zbrojni zagoni OUN b v 1942 1944 rr proveli 2526 antinimeckih akcij v yakih zaginuli 12 427 nimciv i yih soyuznikiv 2047 poraneno 2448 zahopleni v polon Povstanci vtratili v borotbi z nimcyami 2251 voyakiv ubitimi 475 poranenimi 536 polonenimi Inshij ukrayinskij istorik Ivan Patrilyak spirayuchis na nimecku radyansku polsku ta povstansku dokumentaciyu stverdzhuye sho vtrati nimciv yihnih soyuznikiv i kolaboracionistiv u protistoyanni sklali blizko 17 800 voyakiv ubitimi poranenimi i polonenimi vtrati povstanciv blizko 7300 voyakiv pidpilniki i prihilniki nacionalistichnogo ruhu vtratili do 10 tisyach osib zaareshtovanimi i zamordovanimi bez sudu i slidstva najbilshimi buli zhertvi sered civilnogo naselennya yaki mozhna viznachiti v promizhku mizh 25 30 tisyachami ubitih Do 64 yi richnici boyu pid mistechkom Volodimirec Rivnenskoyi oblasti ta v ramkah informacijnoyi kampaniyi UPA vidpovid neskorenogo narodu u vilnij dostup buli vikladeni dokumenti yaki vidobrazhayut harakter protistoyannya mizh silami UPA a takozh pidpillyam Organizaciyi ukrayinskih nacionalistiv ta nimeckimi okupacijnimi vijskami Zviti yaki mistyatsya v oprilyudnenij kolekciyi svidchat pro aktivnu borotbu OUN i UPA blizko dvadcyati dokumentiv rozpovidayut pro zasidki napadi na nimecki garnizoni ta ob yekti infrastrukturi boyi ta inshe Takozh sered opublikovanih dokumentiv ye antinacistski informacijni materiali rozpovsyudzhuvani uchasnikami ukrayinskogo ruhu oporu Stavlennya UPA do diviziyi SS Galichina Zvistka pro stvorennya diviziyi SS Galichina ogoloshena 28 kvitnya 1943 roku viklikala rezonans u Galichini Ce bulo sprijnyato yak ogoloshennya pro zminu politiki Tretogo rejhu shodo ukrayinciv Tomu v ryadi diviziyi pishli tisyachi dobrovolciv v tomu chisli deyaki chleni i simpatiki OUN Zaluchayuchi galicku molod do diviziyi Ukrayinskij centralnij komitet ta Vijskova Uprava diviziyi vivodili yiyi z pid vplivu banderivskogo krila OUN ta pereshkodzhali popovnennyu zagoniv UPA Golova UCK Volodimir Kubijovich ta jogo odnodumci rozglyadali UPA yak svogo najbilshogo konkurenta za molode pokolinnya ukrayinciv Yihni ZMI zobrazhuvali banderivciv yak rujnivnikiv nimeckogo tilu chiya borotba tilki na ruku Stalinu Os bazovij spisok epitetiv yakimi voni nadilyalisya vnutrishni anarhisti lisovi otamani chorni duhi anarhisti Komandiri UPA z Volini spochatku vistupali proti verbuvannya v ryadi diviziyi oskilki spravedlivo vvazhali sho ne mozhna vstupati v zbrojni sili Nimechchini v toj chas koli ukrayinskij vizvolnij ruh znahoditsya v konfrontaciyi z nacistami OUN B ogolosila bojkot mobilizaciyi v diviziyu oskilki vtrachala potencijni kadri Zakliki OUN B bojkotuvati nabir dobrovolciv spochatku ne dali rezultativ Lishe voseni 1943 roku chastina lyudej yaki otrimali kartki prizivu potrapila v partizanski zagoni zamist togo shob vstupiti v diviziyu Odnak potim Centralnij Provid OUN zminiv stavlennya do stvorennya diviziyi U listopadi 1943 roku diviziya bula viznana vidminnim miscem de ukrayinci mozhut prohoditi vijskovij vishkil Dezertirstvo dozvolyalosya tilki pislya jogo prohodzhennya Oficijno OUN B prodovzhuvala kritikuvati koncepciyu stvorennya diviziyi ale na praktici bojkot yiyi verbuvannya buv pripinenij Pri comu ounivci namagalisya vvesti v ryadi diviziyi svoyih perevirenih lyudej yaki v potribnij moment vizmut yiyi pid svij kontrol Sered nih buli zokrema kapitan Bogdan Pidgajnij lejtenanti Mihajlo Kachmar i Grigorij Golyash Banderivci planuvali vvesti v kozhen pidrozdil po odnomu chlenu OUN B ale nimcyam vdalosya pereshkoditi cim namiram shlyahom retelnogo vidboru dobrovolciv Odnak voni ne zmogli povnistyu zablokuvati kontakti mizh bijcyami diviziyi i partizanami UPA Pid chas Lvivsko Sandomirskoyi operaciyi nimecke komanduvannya bulo proinformovano pro nayavnist zagoniv UPA v rajoni Brodiv 15 lipnya koli nimecke ugrupovannya opinilosya na mezhi znishennya bula zroblena sproba zv yazatisya z povstancyami dlya spilnih bojovih dij proti Chervonoyi Armiyi odnak vsi sprobi buli sabotovani soldatami diviziyi SS Galichina Koli diviziya SS Galichina razom z nimeckimi chastinami vzyala uchast u Brodivskomu kotli znachna chastina ucililih bijciv dosit shvidko vlilasya v pidpillya OUN Shonajmensh 80 z nih popovnili sotnyu Druzhinniki pid komanduvannyam Mihajla Marushaka Zavdyaki comu vin stvoriv she dvi sotni Potim cej pidrozdil distavsya do Karpat de chastina soldativ SS povernulasya dodomu Grupa soldativ zi Slovachchini takozh dosyagla rajoniv diyalnosti UPA zvidki dezertiruvala pislya pridushennya slovackogo povstannya Soldati diviziyi peredali povstancyam bagato zbroyi i boyepripasiv Zgidno memuarnih spogadiv greko katolickogo svyashenika Ivana Grinoha yiyi bulo dosit shob ozbroyiti dva bataljoni UPA ta radyanski partizani Dokladnishe Borotba UPA proti radyanskih partizan Vzayemovidnosini radyanskih partizaniv z UPA zajmayut osoblive misce u vijskovij istoriyi Radyanskij etap organizovanoyu partizanskoyi vijni datuyetsya 5 veresnya 1942 roku nakaz 00189 Pro zavdannya partizanskogo ruhu pidpisanij Stalinim Pershi rozplivchasti i netochni povidomlennya pro formu povstanskogo oporu na teritoriyi zahidnoukrayinskih oblastej stali nadhoditi v Ukrayinskij shtab partizanskogo ruhu z kincya 1942 roku Zgodom vidomosti radyanskoyi rozvidki pro stvorennya Ukrayinskoyi povstanskoyi armiyi potrapili v Moskvu Na Volini ta v Shidnij Galichini umovi diyalnosti dlya radyanskih partizan buli osoblivo skladnimi Pereshkodoyu organizaciyi yih ruhu stala shvidka okupaciya teritoriyi Zahidnoyi Ukrayini gitlerivcyami i yih soyuznikami sho ne dozvolilo obkomam partiyi zavchasno stvoriti zbrojne pidpillya i merezhu agenturi Do togo zh zanadto svizhoyu zalishalasya v pam yati lyudej radyanska okupaciya 1939 1941 rokiv shob komunisti mogli otrimati v suspilstvi znachnu pidtrimku Pochatkovij etap vzayemodiyi partizan z upivcyami mozhna nazvati taktikoyu zbrojnogo nejtralitetu Koli pershi radyanski partizani z yavilisya v zahidnoukrayinskih zemlyah to spochatku volili ne konfliktuvati z ukrayinskimi nacionalistami cherez slabkist svoyih pozicij v regioni vidsutnist pidtrimki naselennya i nayavnosti dobre ukriplenih vognevih rubezhiv povstanciv yaki mogli privesti do nepotribnih vtrat sered osobovogo skladu Inodi radyanski partizani vstupali v peregovori z povstancyami i prosili propustiti yih cherez svoyu teritoriyu nacionalisti u vidpovid prosili ne poshiryuvati radyansku propagandu i provoditi mobilizaciyu miscevogo naselennya do lav partizaniv Zaslani v 1942 roci na teritoriyu Volini grupi GRU i NKVS SRSR volodili zavdannyami rozviduvalnogo harakteru ne pragnuli do konfrontaciyi z ukrayinskim nacionalistichnim pidpillyam i tomu takozh vstupali z nimi v peregovori Na rubezhi 1942 i 1943 rokiv kilkist radyanskih partizanskih zagoniv na Volini stala strimko zrostati Tudi buli vidpravleni partizanski zagoni zi shodu Ukrayini ta Bilorusi v tomu chisli pribulo potuzhne z yednannya Sidora Kovpaka Trohi piznishe z yavilisya grupi Oleksandra Saburova Oleksiya Fedorova ta inshih U lyutomu 1943 roku na Volin pribuv general Vasil Begma Vin stvoriv tak zvanij Rivnenskij partizanskij shtab U zabolochenih rajonah Polissya i pivnichnoyi Volini partizani utvorili partizanski regioni v yakih bula likvidovana okupacijna administraciya i stvorena vlasna U toj zhe chas pershi silni zagoni z chasom dedali bilshe i bilshe prosuvalisya na pivden i zahid rozpiznayuchi miscevist i provodyachi rizni pidrivni ta rozviduvalni diyi SRSR persh za vse buv zacikavlenij u rozgortanni partizanskoyi vijni z nimcyami i same proti nih bula napravlena bilshist yih bojovih operacij Osobliva uvaga pridilyalasya diversij na zaliznici Shukayuchi soyuznikiv u borotbi z nimcyami radyanski partizani kontaktuvali i z polyakami i z ukrayincyami Odnak odnochasno komunisti vvazhali i polskih i ukrayinskih nacionalistiv svoyimi vorogami a tomu zokrema ukladali spiski osib sho pidtrimuyut nimciv chleniv SVB AK abo OUN i UPA dlya podalshogo vikoristannya na obliku v NKVD Pro motivi yak najshvidshe rozpochati borotbu proti bilshovickih partizan vidverto vkazuyetsya v listi odnogo z kerivnikiv Sluzhbi bezpeki SB OUN na Volini Vasilya Makara Makar vkazuvav sho povstanski akciyi ounivci mali pochati oskilki teritoriya vihodila z pid kontrolyu virivalasya z ruk v zv yazku z posilennyam okupacijnoyi politiki Nimota pochala znishuvati sela pochavsya stihijnij opir okupantam i pochalisya mnozhitisya atamanchiki posilyuyetsya aktivnist konkurentiv u vidi Poliskoyi Sichi Tarasa Bulbi Borovcya nareshti radyanski partizani pochali prihoditi na teritoriyu Zahidnoyi Ukrayini chervona partizanka pochala zalivati poprishe Na Tretij Konferenciyi OUN B radyanski partizani buli viznani odnimi z golovnih vorogiv Pershi povidomlennya pro aktivizaciyu ukrayinskih nacionalistiv u diyah proti radyanskih partizan pripadayut na pochatok vesni 1943 roku Pershe zitknennya yake zgaduyetsya v oficijnih povidomlennyah ukrayinskogo pidpillya stalosya 20 lyutogo 1943 roku U cej den sotnya UPA pid kerivnictvom Grigoriya Pereginyaka napala na tabir radyanskih partizan bilya sela Zamorochene rozignala yih i zahopila trofeyi Bez vlasnih vtrat upivci vbili p yatnadcyat partizaniv spalili tri baraki zahopili konej yizhu i zapasi paperu U borotbi z radyanskimi partizanami OUN i UPA dosyagli pomitnih uspihiv yim vdalosya uskladniti bojovu diyalnist partizaniv na Volini Polissi stvoriti pereshkodi dlya diversijnih dij na nimeckih komunikacijnih liniyah Chastina planiv CK KP b U i UShPR shodo vvedennya partizanskih z yednan na teritoriyu Galichini bula zirvana Povstanci uspishno znishuvali neveliki diversijno rozviduvalni grupi yaki Chervona Armiya skiduvala z litakiv na teritoriyu Volini Ale ni povnistyu rozgromiti chervonih partizan ni zasilati svoyih agentiv u partizanski zagoni dlya znishennya komandnogo skladu niyak ne mogli 25 27 lipnya 1943 roku 200 chervonih partizan iz zagonu im Mihajlova pid komanduvannyam Antona Oduhi vidbilisya vid 600 bijciv UPA bilya sela Teremne Sprobi znishiti partizanske z yednannya Oleksiya Fedorova silami grup UPA Turiv i Zagrava v zhovtni 1943 roku u rajoni Lyubeshova buli takozh vidbiti Rejd Sidora Kovpaka do distriktu Galichina vlitku 1943 roku stav privodom dlya formuvannya Ukrayinskoyi narodnoyi samoboroni UNS UNSivci vlashtovuvali zasidki na dribni grupi kovpakivciv ta atakuvali lishe perevazhayuchimi silami 1945 roku v polon potrapiv komandir UNS Oleksandr Luckij yakij na dopitah rozkazuvav sho jogo bijci pislya pershih zitknen zrozumili partizani Kovpaka nebezpechnij suprotivnik z yakim krashe ne vstupati u pryamij bij Hocha krimskij istorik Sergij Tkachenko stverdzhuye sho same zagoni UNS rozbili ugrupovannya Kovpaka pid Delyatinom u serpni 1943 roku Popri protidiyu nacionalistiv zagoni Sumskogo z yednannya hoch i z velicheznimi vtratami ale zmogli dijti do Polissya U ryadi vipadkiv shob spokijno projti kriz ukrayinski sela kovpakivcyam dovelosya pereodyagatisya banderivcyami Do sih pir vedutsya superechki navkolo zagibeli uchasnika Karpatskogo rejdu Kovpaka Semena Rudnyeva Vidpovidno do alternativnoyi versiyi Rudnyeva vbili chekisti za sprobi domovitsya z ukrayinskimi nacionalistami pro spilnu borotbu proti nimciv Cyu versiyu visunuv na pochatku dev yanostih rokiv uchasnik partizanskogo ruhu v Ukrayini soratnik Rudnyeva i Kovpaka Geroj Radyanskogo Soyuzu Petro Brajko ale ne zmig navesti niyakih dokumentalnih dokaziv na yiyi korist Vibravshis z Galichini Kovpak u radiogrami v UShPR 26 veresnya 1943 roku dopoviv sho v Zahidnij Ukrayini ukrayinske naselennya suto pidtrimuye banderivciv radyansku vladu nenavidit Radyanski partizani vidverto pidtrimuvali polsku storonu v Volinskij tragediyi Voni zokrema dopomogli vistoyati zagonam samooboroni v Pshebrazhe i Starij Guti Voni takozh inodi organizovuvali spilni vidpovid karalni operaciyi proti ukrayinciv Napriklad u vidpovid na vbivstvo kilkoh partizaniv 18 grudnya 1943 polski komunisti z pidrozdilu im T Kostyushka za pidtrimki radyanskih partizaniv napali na selo Lahvichi Misceva boyivka OUN z za chiselnoyi perevagi voroga vidstupila z sela Naselenij punkt buv napolovinu spalenij Bulo vbito 25 mirnih zhiteliv 15 poraneno i 10 vikradeno Za nepovnimi danimi UPA za ves 1943 rik provela proti radyanskih partizan 4 zasidki 7 nalotiv na tabori i bazi 17 atakuyuchih boyiv i 12 oboronnih boyiv v rezultati yakih znisheno 544 partizana i poraneno 44 Vidpovidno do svoyih zvitiv tilki lishe chastina diyuchih v 1943 1944 rr na teritoriyi Rivnenskoyi oblasti zagoniv i z yednan znishila 2275 chleniv OUN UPA z yednannya Vasilya Begmi 572 Oleksiya Fedorova 569 Roberta Satanovskogo 390 brigada Antona Brinskogo 427 zagin Dmitra Medvedyeva 317 Intensivnist dij radyanskih formuvan proti OUN UPA v ryadi vipadkiv perevishuvala yih aktivnist proti nimciv Zagalom obidvi storoni vtratili za riznimi pidrahunkami vid 5 do 10 tis voyakiv ubitimi i poranenimi U miru prosuvannya Chervonoyi Armiyi na zahid znachni radyanski partizanski z yednannya takozh pochali zagliblyuvatisya dali na zahid u dosi nedostupni dlya nih rajoni Na pochatku 1944 roku radyanski partizanski pidrozdili z Volini pochali perehoditi na teritoriyu suchasnih shidnih voyevodstv Polshi Pershim potrapila tudi sformovana na bazi ugrupovannya Kovpaka 1 sha Ukrayinska partizanska diviziya pid komanduvannyam Petra Vershigori dorogoyu za pogodzhennyam iz polskimi partizanami radyanski partizani zajnyali svinarinski lisi znishivshi znamenitu bazu UPA Sich i rozbivshi zagin im Boguna pid komanduvannyam Porfiriya Antonyuka ta likviduvavshi starshinsku shkolu Lisovih chortiv Z lyutogo 1944 roku zagoni UPA spilno z chastinami diviziyi SS Galichina veli borotbu z radyanskimi partizanami i akivcyami na teritoriyi distriktu Galichina General gubernatorstva Vidomij radyanskij diversant i terorist Mikola Kuznyecov 8 bereznya 1944 roku buv zahoplenij i strachenij voyakami UPA pislya togo yak vipadkovo uvijshov do yih taboru odyagnenij u oficersku formu Vermahtu Navesni 1944 roku na Stanislavshinu zdijniv rejd partizanskij zagin pid provodom Mihajla Shukayeva sho nalichuvav 205 osib ale na 1 bereznya 1944 roku yihnya kilkist zbilshilasya do 1844 voyakiv Grupa skladalasya z dev yati viddiliv v tomu chisli odnogo kinnogo Z listopada 1943 roku po sichen 1944 roku vin diyav u rajoni Novograda Volinskogo zdijsnyuyuchi chislenni ob yizdi na zaliznichnij liniyi Shepetivka Rivne Z pochatku 1944 roku vin rejduvav na teritoriyi Rivnenskoyi ta Tarnopolskoyi oblastej chasto stikayuchis iz zagonami UPA Na pochatku kvitnya Shukayev otrimav nakaz vijti do Drogobickogo basejnu nafti Do 5 kvitnya 1944 roku Sovyeti zareyestruvali visimnadcyat zitknen z banderivcyami Vtrati upivciv voni ocinili v 439 ubitih Epizodi spivpraci i nejtralitetu Zafiksovano chimalo vipadkiv peregovoriv radyanskih partizan z ukrayinskimi povstancyami zaradi spilnoyi borotbi proti nimciv sho viznayetsya navit radyanskoyu istoriografiyeyu Napriklad teritoriya dij zagoniv Tarasa Bulbi Borovcya zbigalasya z miscyami bazuvannya rozviduvalno diversijnogo zagonu NKDB SRSR Peremozhci pid kerivnictvom Dmitra Medvedyeva Zgidno z radyanskimi dokumentami nad nalagodzhennyam zv yazku z bulbivcyami pracyuvav kerivnik agenturno operativnoyi roboti pidpolkovnik Oleksandr Lukin Moskovske kerivnictvo upovnovazhilo Lukina provesti pryami peregovori z bulbivcimi Vnochi z 17 na 18 veresnya na hutori v lisi bilya sela Belchanki Glushkov vidbulisya 6 godinni peregovori Bulo dosyagnuto peremir ya do kincya zimi 1943 roku Borovec i jogo lyudi pripinili bud yaki aktivni vorozhi diyi proti radyanskih partizan Bulo vstanovleno parol dlya vzayemnoyi identifikaciyi radyanskih partizan i zagoniv PS Peremir ya zakinchilosya v nich z 19 na 20 lyutogo 1943 roku oskilki partizani rozstrilyali grupu sichovikiv u yakih buv nepravilnij parol dlya prohodu Yak viyavilosya piznishe komisar zagonu Peremozhci Lukin samostijno zminiv paroli ne povidomivshi pro ce Bulbu bo zapidozriv jogo u spivpraci z nacistami V arhivah rozviduvalnogo viddilu UShPR zbereglisya povidomlennya komandira Chehoslovackogo partizanskogo zagonu kapitana NKVS Ryepkina majbutnogo Geroya Radyanskogo Soyuzu slovaka Yana Nalepki yakij zaginuv pid Ovruchem u listopadi 1943 roku yakij neodnorazovo zustrichavsya z komandirami UPA z metoyu domovitisya pro spilnu borotbu proti nacistiv General major NKVS Oleksandr Saburov doruchiv jomu vesti peregovori z cogo privodu Peregovori prohodili 23 24 veresnya 1943 roku na shodi Rivnenshini Pid chas nih Nalepka nazivav upivciv bratami slov yanami ta napolyagav shob UPA pripinili atakuvati radyanskih partizaniv Vin nagoloshuvav sho borotba proti partizaniv dopomagaye nimcyam a borotba na dva fronti pidrivaye i tak slabki sili UPA Nacionalisti zh agituvali Ryepkina vstupiti do nacionalnogo legionu UPA Ni pro sho ne vdalosya domovitis Nalepka pisav u svoyemu zviti sho zmushenij buv pogoditis na sluzhbu v UPA oskilki jomu zagrozhuvav polon ale potim uspishno povernuvsya do svoyih UPA ta Chervona armiya Dokladnishe Borotba UPA proti radyanskoyi armiyi Ostannij i najtragichnishij etap istoriyi UPA ce borotba proti regulyarnih chastin Chervonoyi armiyi ta specialnih pidrozdiliv represivnogo vidomstva Radyanskogo Soyuzu NKVS NKGB MDB ta MVS v tomu chisli j z vinishuvalnimi bataljonami z tiyeyi chastini miscevogo naselennya yaka spivpracyuvala z komunistami She voseni vzimku 1943 radyanski organam derzhbezpeki dovodilosya stikatisya z nacionalistichnimi organizaciyami na Shodi Ukrayini Buli viyavleni likvidovani pidpilni grupi sho vinikli v period nimeckoyi okupaciyi v Dnipropetrovskij Zaporizkij Poltavskij Kiyivskij Zhitomirskij ta Stalinskoyi ninishnya Donecka oblastyah Vsogo za radyanskimi danimi v rezultati realizaciyi agenturnih materialiv likvidovano 26 takih grup 226 uchasnikiv Vidrazu zh pislya prihodu Chervonoyi Armiyi na Zahidnu Ukrayinu na pochatku 1944 roku ukrayinski partizanski pidrozdili vzyalisya za bojovi diyi poklikani zapobigti viniknennyu lokalnih komunistichnih organiv vladi Ale proti regulyarnoyi armiyi partizani buli maloefektivni Yih metod partizanski diyi v tilah zasidki na shosejnih dorogah obstrili mashin vbivstva okremih vijskovosluzhbovciv napadu na vijskovi skladi diversiyi na komunikaciyah OUN UPA namagalisya zirvati mobilizaciyu i postavki prodovolstva dlya Chervonoyi Armiyi U samomu pochatku 1944 roku UPA vistupala za te shob chastina ukrayinciv ne uhilyalasya vid mobilizaciyi do Chervonoyi armiyi a vstupala b v neyi z metoyu rozklasti zseredini Odnak vzhe v berezni 1944 roku UPA zaklikala molod uhilyatisya vid prizovu do lav Chervonoyi armiyi Harakternim u protistoyanni mizh Chervonoyu armiyeyu ta UPA v toj chas bulo she j te sho kerivnictvo UPA dalo svoyim viddilam vkazivku vlashtovuvati privitnij prijom vijskam diyuchoyi Chervonoyi armiyi yaki zajmali mista i sela Zahidnoyi Ukrayini Ce robilosya dlya togo shob prispati yih pilnist a potim nanositi nespodivani udari po shtabah bazah i okremih nevelikih pidrozdilah dlya popovnennya zapasiv zbroyi i produktiv Tilki z sichnya po lyutij 1944 roku v Rivnenskij oblasti bulo zareyestrovano 154 napadi na pidrozdili i okremih vijskovosluzhbovciv Chervonoyi Armiyi vnaslidok chogo bulo vbito 439 radyanskih vijskovosluzhbovciv 12 lyutogo 1944 roku bulo opublikovano pershe zvernennya kerivnictva SRSR do UPA iz zaklikom dobrovilno vijti z pidpillya i sklasti zbroyu z obicyankoyu amnistiyi U toj zhe chas pochalisya masshtabni operaciyi zachistki Osib zapidozrenih u spriyanni pidpillyu vivozili vglib SRSR Tila ubitih chasto vistavlyali na zagalnij oglyad shob zalyakati inshih Z ciyeyu zh metoyu bulo organizovano vidkriti sudovi procesi i publichni strati shoplenih chleniv OUN B i UPA na yaki zganyali navit shkolyariv Z 7 sichnya po 2 bereznya 1944 roku v smuzi dij 13 j armiyi bulo zareyestrovano do 200 napadiv zagoniv UPA na neveliki koloni z vijskovim majnom i neveliki grupi chervonoarmijciv Vnaslidok odnogo z takih napadiv otrimav poranennya v stegno i piznishe pomer komanduvach 1 m Ukrayinskim frontom general Mikola Vatutin Na dumku ukrayinskogo istorika Petra Mirchuka same zamah na Vatutina sponukav radyanski organi derzhbezpeki virishili rozpochati shirokomasshtabni karalni operaciyi proti UPA U seredini bereznya 1944 roku v Rivnomu bulo stvoreno operativnij shtab dlya borotbi z ukrayinskimi nacionalistami U ci oblasti buli spryamovani 2 brigadi VV NKVS i operativni grupi z pracivnikiv NKVS i NKDB U tomu chisli z kolishnih partizan stvoreno 19 opergrup zagalnoyu chiselnistyu tisyachi p yatsot visimdesyat odna lyudina Zagalom na borotbu proti UPA bulo kinuto ponad 30 tis soldativ NKVS Deyaki pidrozdili pribuvali v Ukrayinu bezposeredno z regioniv Pivnichnogo Kavkazu de shojno zakinchili deportaciyu naselennya V okremih selah bulo stvoreno pidlegli NKVS vinishuvalni bataljoni VB Dlya ohoroni zaliznic pribuli desyat bronepoyizdiv yaki pidtrimuvali desantni grupi Dlya borotbi z povstancyami v berezni togo zh roku 1 j Ukrayinskij front vidiliv odnu kavalerijsku diviziyu posilenu 20 broneavtomobilyami i 8 tankami U berezni 1944 roku radyanski dzherela zafiksuvali 270 napadiv UPA na soldativ Chervonoyi Armiyi U kvitni 1944 roku yih kilkist zmenshilas oskilki harakter dij povstanciv rizko zminivsya Same todi vijska Pershogo Ukrayinskogo frontu gotuvalisya do nastupu proti nimecko fashistskih zagarbnikiv Ce ne vlashtovuvalo kerivnictvo OUN i vono viddalo nakaz provesti ryad glibokih rejdiv po tilah Chervonoyi armiyi U rajonah na pivnich vid zaliznichnoyi liniyi Kovel Rivne Shepetivka vidbulisya vidkriti zbrojni sutichki v hodi yakih zagoni UPA zaznali znachnih vtrat 28 bereznya zgidno z danimi NKVS v hodi 65 operacij bulo znisheno 1129 uchasnikiv OUN i UPA do 7 kvitnya ce chislo zroslo do 2 6 tisyach ubitih i 3256 vzyatih v polon Vlasni vtrati sklali 112 ubitih i 90 poranenih Za period z 21 po 27 kvitnya 1944 roku vidbulasya 26 boyiv i sutichok mizh NKVD i UPA v hodi yakih bulo znisheno 2018 i zahopleno v polon 1570 chleniv OUN i UPA Vlasni vtrati 11 vbitih i 46 poranenih A os za danimi UPA tilki v odnomu boyu pid Gurbami bulo znisheno 2000 bilshovikiv pri vlasnih vtratah v 200 Do lita 1944 roku pid chas vazhkih boyiv praktichno pripinila svoye isnuvannya vijskova okruga UPA Pivden Za radyanskimi danimi v rezultati provedenih operativnih zahodiv i karalnih operacij za pershu polovinu 1944 roku organami NKVS znisheno 16338 vzyato v polon 15991 povstanciv z yavilisya z povinnoyu 2549 cholovik Zaareshtovano 3676 uchasnikiv ounivskogo pidpillya ta UPA Krim cogo zatrimano 27361 osib sho uhililisya vid mobilizaciyi Vtrati sered osobovogo skladu NKVS sklali vbitimi pracivniki NKVD 37 oficeriv i bijciv vijsk NKVS ta Chervonoyi Armiyi 655 propalo bezvisti 112 osib U serpni 1944 roku pislya togo yak vijska Chervonoyi armiyi vstupili na teritoriyu Ugorshini Rumuniyi ta Polshi aktivni diyi UPA znovu ponovlyuyutsya Krim zasidok na shosejnih dorogah obstriliv mashin i vbivstv okremih vijskovosluzhbovciv napadiv na vijskovi skladi i diversiyi na komunikaciyah diyi OUN UPA buli takozh napravleni na zriv postavok prodovolstva dlya Chervonoyi Armiyi Piddavalisya takozh napadu i okremi vijskovi pidrozdili tak 18 serpnya 1944 roku v rajoni sela Bozhikiv Pidgayeckogo rajonu Ternopilskoyi oblasti bulo obstrilyano z minometiv i kulemetiv 1 j bataljon 1 331 go strileckogo polku yakij pryamuvav do liniyi frontu vnaslidok chogo vin zaznav znachnih vtrat UPA i OUN SB namagalisya takozh ne dopustiti mobilizaciyu napadayuchi na vijskkomati ta koloni prizovnikiv Naprikinci serpnya do likvidaciyi nimecko ukrayinskih nacionalistichnih band pidklyuchayutsya kolishni radyanski partizani Za veresen 1944 roku kovpakivci znishili 981 bandita i vzyali v polon 262 spilnikami banditiv Z 1 zhovtnya po 5 listopada znishili 128 vzyali v polon 423 bandita i zahopili 231 spilnika banditiv Ce pri vlasnij chiselnosti v 1635 osib 9 zhovtnya 1944 roku NKVS i NKDB SRSR vidali nakaz Pro zahodi borotbi z ounivskim pidpillyam i likvidaciyi ozbroyenih band OUN u zahidnih oblastyah SRSR Vidpovidno do nogo zahidni oblasti URSR podilyalisya na 2 zoni vidpovidalnosti Lvivsku Stanislavsku Drogobicku i Chernivecku yakoyu zajmalisya narkomi NKVD URSR Vasil Ryasnij i NKDB URSR Sergij Savchenko i nachalnik prikordonnih vijsk Ukrayinskogo okrugu Petro Burmak Rivnenska Volinska ta Ternopilska oblasti buli u vidanni zastupnikiv narkomiv Strokacha i Danila Yesipenko i nachalnika VV NKVS Ukrayinskogo okrugu Mihajla Marchenkova Stanom na 9 zhovtnya 1944 roku Zagalna chiselnist Vnutrishnih vijsk NKVD v Zahidnih oblastyah Ukrayini stanovila 26304 lyudini Persha polovina 1944 roku zasvidchila sho cih sil yaki buli v nayavnosti na Zahidnij Ukrayini nedostatno dlya togo shob pridushiti nacionalno vizvolnij ruh Tomu z centralnih i shidnih rajoniv krayini nadhodili dodatkovi vijskovi kontingenti Dlya posilennya v zahidni oblasti URSR nakazom vid 9 zhovtnya 1944 peredislokovano 1 polk konvojnih vijsk 1500 voyakiv 1 polk z ohoroni prompidpriyemstv 1200 voyakiv 3 bronepoyizdi z desantom po 100 voyakiv prikordonni polki z Turkmeniyi i Moldovi Do listopada 1944 roku sformovano 203 vinishuvalnih bataljoni 27 796 bijciv i 2997 grup spriyannya 27 385 chleniv Do kincya 1944 roku v zahidnih oblastyah nalichuvalosya 212 vinishuvalnih bataljoniv 23 906 bijciv i 2336 grup spriyannya 24 025 chleniv Vazhlivu rol u borotbi z ukrayinskim pidpillyam vidigravala agenturna diyalnist U zhovtni 1944 roku na Zahidnu Ukrayinu z inshih chastin URSR bulo napravleno blizko 600 dosvidchenih operativnih spivrobitnikiv yaki zajnyalisya zokrema stvorennyam merezhi agentiv NKVS takozh pochalo organizuvati chislenni specgrupi yaki zobrazhuvali UPA u chervni 1945 roku nalichuvalosya 157 takih grup Yihnye zavdannya polyagalo u likvidaciyi kerivnikiv pidpillya ta nevelikih grup partizaniv postachanni vijsk NKVS rozviduvalnoyu informaciyeyu ta vlashtuvanni riznih provokacij shob posiyati u pidpilli atmosferu vzayemnih pidozr Vsogo za danimi NKVS URSR za period z lyutogo po 31 grudnya 1944 roku proti UPA bulo provedeno 6495 vijskovih operacij v yakih bulo znisheno 57 405 partizan 50 387 zahopleno i zatrimano i 15 990 z yavilasya z povinnoyu Z URSR bulo vislano 4744 simej partizan 13 320 osib Vnaslidok operacij buli zahopleni litak U 2 bronemashina bronetransporter 35 garmat 323 minometiv 321 stankovij i 2588 ruchnih kulemetiv 211 PTR 18 600 gvintivok 4200 avtomativ ta inshe ozbroyennya i sporyadzhennya sered yakogo buli 135 racij i 18 drukaren Diversiyi na komunikaciyah Chervonoyi Armiyi i napadi na vijskovi vantazhi trivali do kincya vijni Vsogo vid napadiv UPA i zbrojnih chleniv OUN b i pri pridushenni zbrojnogo oporu inshih povstanskih ugrupuvan UNRA i zagoni Melnika v 1944 roci Chervona Armiya zaznala takih vtrat ubitimi i povishenimi 157 oficeriv i 1880 soldativ i serzhantiv poranenimi 74 i 1770 vidpovidno zniklimi bezvisti i vidvedenimi v lis 31 i 402 Z pochatku roku po 1 travnya 1945 bulo vbito abo povisheno 33 oficera i 443 soldata i serzhanta 11 oficeriv i 80 soldativ i serzhantiv propalo bezvisti Vzimku 1945 1946 roku yak raz naperedodni zaplanovanih na 10 lyutogo 1946 roku viboriv do Verhovnoyi Radi SRSR komunisti virishili nanesti UPA rishuchogo udaru Bula organizovana operaciya Velika Blokada Vona polyagala v tomu sho pislya 10 sichnya 1946 roku vsyu Zahidnu Ukrayinu pokrili garnizoni soldativ Chervonoyi Armiyi i NKVS Yih bulo sformovano 3 5 tis i kozhen narahovuvav vid 20 do 100 soldativ i oficeriv dobre osnashenih avtomatichnoyu zbroyeyu Krim togo buli stvoreni chislenni gonchi grupi pidtrimuvani bronetransporterami yaki provodili bezperervni oblavi Velika Blokada trivala do 1 kvitnya Vona koshtuvala povstancyam yak minimum 5 tis zagiblih Odnak rozgromiti ostatochno vizvolnij ruh ne vdalosya Vtrati yaki ukrayinske pidpillya poneslo pid chas Velikoyi Blokadi skladno bulo kompensuvati i ce prizvelo do togo sho vono virishilo ostatochno rozpustiti veliki zagoni sotni UPA U lipni 1946 roku golovnij komandir UPA general Shuhevich nakazav rozformuvati partizanski pidrozdili Podalshu borotbu povinni buli prodovzhuvati lishe gliboko zakonspirovani boyivki OUN Vsogo v 1946 roci bulo zareyestrovano 1619 zbrojnih akcij z boku OUN UPA z yakih 78 ataki na spivrobitnikiv MVS i MDB na soldativ i oficeriv Radyanskoyi Armiyi 123 na bijciv Vinishuvalnih bataloniv 204 Napadi UPA na vijskovosluzhbovciv Chervonoyi Armiyi sho znahodilisya v zvilnenni abo v gospodarskih vidryadzhennyah trivali azh do kincya 1940 h rokiv Vsogo vid dij OUN UPA v period z 1944 po 1956 rik za radyanskimi dzherelami zaginulo 3199 vijskovosluzhbovciv Zbrojnih sil prikordonnih vijsk i vnutrishnih vijsk SRSR z nih 2844 do 1 travnya 1945 roku Yak todi govorili ubitimi i povishenimi A na kozhnogo vbitogo dovodilosya 2 3 zniklih bezvisti i vivedenih u lis Popri shalenu oficijnu propagandu sered bijciv Chervonoyi Armiyi dehto usvidomlyuvav bratovbivchij harakter vijni z UPA Ostannoyu bojovoyu zhertvoyu z boku radyanskoyi vladi u yiyi vijni z nacionalistichnim pidpillyam buv lejtenant KDB Viktor Storozhenko ubitij 12 zhovtnya 1959 roku u lisi bilya sela Trostyanec Berezhanskogo rajonu Ternopilskoyi oblasti Pislya smerti Stalina metodi borotbi proti UPA zminilisya Zamist shirokomasshtabnih vijskovih operacij bulo virisheno aktivno vikoristovuvati operativni gri Radyanski organi derzhbezpeki pochali stvoryuvati falshivi oseredki OUN yaki povinni buli vivoditi z pidpillya lideriv vizvolnoyi borotbi vprovadzhuvali radyansku agenturu v zarubizhni centri ukrayinskih nacionalistiv zamaniti na teritoriyu URSR emisariv i lideriv zarubizhnih centriv OUN perehopiti kanali yih zv yazku stvoriti operativni poziciyi v specsluzhbah Velikoyi Britaniyi i SShA a takozh u Vatikani Osnovne zavdannya pidstavnogo centru polyagalo v pidporyadkuvanni pidpillya i nav yazuvanni jomu dumki pro radikalnu zminu taktiki perehid vid zbrojnih do propagandistskih metodiv borotbi roboti z moloddyu ta inteligenciyeyu poshuku kompromisu z vladoyu Takimi metodami napriklad vdalosya shopiti ostannogo komandira UPA Pivnich Vasilya Galasu Orlana Dlya jogo upijmannya bula stvorena specgrupa MDB Zahid yaku ocholiv agent bojovik MDB pid psevdonimom K 62 v nedalekomu minulomu nachalnik kur yerskoyi grupi CP OUN Galasu vzyali za dopomogoyu spec preparatu Neptun 47 silnodiyuchogo snodijnogo zasobu yakij dodavavsya v yizhu abo napoyi Ataki na chastini Vijska Polskogo v SRSR 1944 U 1944 roci ukrayinski partizani takozh napadali na soldativ 1 go Vijska Polskogo sho dislokuvalisya na Volini z 1 travnya po 15 lipnya 1944 roku Yak i u vipadku z pidrozdilami ChA buli postijni napadi na dribni pidrozdili i okremih soldativ Najbilshogo uspihu ukrayinci dosyagli 23 chervnya 1944 koli voni atakuvali rozviduvalnu grupu 7 go artilerijskogo polku sho jshla z Cumani na misce postoyu v Klevan U zasidci zaginuli chotiri polski soldati komandir 7 go polku pidpolkovnik Kazimir Kulchickij pidpolkovnik Vladislav Dobzhanskij zastupnik nachalnika viddilu informaciyi lejtenant Yuzef Lozovskij i jogo vodij Odin soldat buv poranenij Diversiyi UPA na zaliznicyah U 1944 1945 rokah u porivnyanni z nimeckoyu okupaciyeyu bulo bilshe napadiv UPA na zaliznici Napriklad 3 serpnya mizh stanciyami Klesiv i Strasheve buv pidirvanij vijskovij poyizd zijshlo z rejok desyat vagoniv 8 radyanskih soldativ buli vbiti Pererva v rusi trivalv desyat godin 11 serpnya 1944 roku bilya Kam yanki Strumilovoyi buv pidirvanij poyizd vnaslidok chogo bulo znisheno visim vagoniv 1944 roku UPA pidirvala sanitarnij eshelon u Rivnenskij oblasti j vidvezla v lis 40 medsester 1 travnya 1945 roku na dilyanci Sarni Klesiv partizani pidirvali poyizd Zaginuli 27 chervonih u tomu chisli tri majora i odin polkovnik 30 veresnya 1945 roku z dopomogoyu mini vstanovlenoyi UPA zijshov z rejok bronepoyizd mizh stanciyami Klesiv i Tomashogrud Togo zh dnya ale mizh Striyem i Stanislavom partizani pustili pid ukis tovarnyak z palnim Zgorili visim cistern z yih vmistom Dva vagoni i dva parovoza zijshli z rejok Skladno suditi skilki cih ta inshih akcij bulo spravoyu ruk UPA i skilki diversijnih grup stvorili nimci Prote chastota atak na zaliznici ne zalishaye sumniviv u tomu sho ukrayinski partizani namagalisya poslabiti vijskovij potencial SRSR bachachi shans na peremogu v prodovzhenni vijni Pereshkodzhannya mobilizaciyi ukrayinciv do RSChA Vstupivshi na teritoriyu Zahodu Ukrayini radyanske komanduvannya rozgornulo masovij prizov do lav Chervonoyi armiyi Mobilizacijna politika Kremlya v regioni mala osoblivij pidtekst poryad z popovnennyam radyanskih zbrojnih sil stavilosya zavdannya pozbaviti takoyi mozhlivosti vizvolnij ruh tobto pidirvati socialnu bazu UPA Pro totalne harakter mobilizaciyi svidchat nastupni dani Z pochatku 1944 do 25 kvitnya diyuchu armiyu popovnilo blizko 170 tis zhiteliv Rivnenskoyi Volinskoyi ta Ternopilskoyi oblastej Do 23 veresnya v Lvivskij oblasti bulo mobilizovano 33 745 ukrayinciv i 13 701 polyak Ternopilskij vidpovidno 105 761 i 30 072 Drogobickij 25004 i 9197 Stanislavskij 50784 i 8434 Volinskij 79 472 i 3067 Rivnenskij 98 693 i 5262 Cherniveckij 59 561 i 2145 a vsogo 524 898 osib u tomu chisli 453 020 ukrayinciv i 71 878 polyakiv Radyanski mobilizacijni sluzhbi v krayi zitknulisya z velicheznimi problemami Kerivnictvo OUN i komanduvannya UPA nakazali svoyim propagandistskim viddilam i bojovim grupam vsilyako protidiyati sprobam mobilizaciyi Dlya cogo rekomenduvalosya falsifikuvati abo znishuvati prizovni listi bojkotuvati otrimani vikliki do vijskkomatu a takozh organizovuvati vijskovi akciyi po povernennyu mobilizovanih She odnim iz sposobiv protidiyi mobilizaciyi buv zaklik lyudej do partizanskoyi vijni nezadovgo do dnya yavki do vijskkomatu Za otrimanimi instrukciyami chastini UPA chasto zahodili v sela i zaboronyali lyudyam vstupati v Chervonu Armiyu na zborah naselennya Bojkot mobilizaciyi v RSChA dav svoyi plodi Napriklad v kvitni 1944 roku v Rivnenskij oblasti z 69 110 osib sho pidlyagali mobilizaciyi tilki 2620 z yavilisya za povistkami u vijskkomati Vinyatok sklali mista v yakih bilshist viklikanih vidguknulosya na zaklik Do 1 veresnya 1944 r mobilizacijni plani 1 go Ukrayinskogo frontu buli vikonani lishe na 56 Partizani zdijsnyuvali ataki spryamovani na te shob pereshkoditi mobilizaciyi Tak napriklad v nich z 6 na 7 bereznya 1944 roku upivci atakuvali Rivnenskij vijskkomat Budivlya zgorila Do 29 serpnya 1944 roku na Stanislavshini stalosya azh shist atak na koloni novobranciv 23 serpnya 1944 roku v rajoni sela Chervone Berezhanskogo rajonu partizani atakuvali kolonu z 850 novobranciv u suprovodi 80 soldativ Semero zaginuli v boyu shist chervonoarmijciv buli poraneni Takozh zaginuli visim prizovnikiv i 12 buli poraneni Upivci za radyanskimi danimi vtratili visimnadcyat cholovik Ataki UPA na mista Odniyeyu z najvazhlivishih vidminnostej ukrayinskoyi partizanskoyi vijni prodi radyanskoyi vladi buli napadi na veliki mista ta selisha miskogo tipu tak zvani rajcentri Voni mali osoblive znachennya Dlya provedennya takoyi ataki buli potribni veliki sili ne menshe kilkoh soten lyudej Shlyahom napadiv na shtab rajonnoyi vladi komanduvannya UPA za slovami ukrayinskogo istorika Anatoliya Kentiya malo namir a zmusiti radyansku vladu zalishiti v rajcentrah bilshe sil i tim samim poslabiti svoyu prisutnist u silskij miscevosti b stvoryuvati pereshkodi na shlyahu zmicnennya miscevoyi vladi i paralizuvati yih diyi proti vizvolnogo ruhu v perervati zbir silskogospodarskogo kontingentu ta inshi diyi silskoyi vladi Tak vid sichnya do 5 bereznya 1944 roku UPA za radyanskimi dzherelami sim raz atakuvala rajcentri Rivnenskoyi oblasti ubivshi 109 radyanskih i partijnih aktivistiv Voni atakuvali zokrema Derazhno Tuchin Volodimirec Morochne Visock U nich z 19 na 20 serpnya 1944 roku UPA atakuvala Komarno Metoyu ataki bula budivlya NKVS yaka bula otochena z pochatku yiyi zakidali granatami a potim shturmuvali zvilnivshi simnadcyat uv yaznenih ounivciv 25 za inshoyu versiyeyu Vtrati partizaniv ocinyuvalisya v shist ubitih U nich z 30 na 31 serpnya 1944 rokiv dvi ukrayinski boyivki SKV atakuvali Yezupil Partizani uvirvalisya v budivlyu NKVS rozstrilyali troh oficeriv i yih sekretarya zvilnili 7 ukrayinskih polonenih i viluchili arhivi NKVS A 31 zhovtnya 1945 roku UPA vzagali virishila atakuvati Stanislav velikij oblasnij centr Napad na misto zdijsniv kurin Skazheni pid komanduvannyam Rizuna Vasilya Andrusyaka Grupi atakuvali zazdalegid vkazani cili viddil NKVS obkom partiyi vijskkomat apteki magazini skladi kvartiri partaktivu i spivrobitnikiv derzhbezpeki Vidstupili voni organizovano vzyavshi v polon do pivsotni lyudej partijciv i enkavedistiv i zahopivshi zavidni trofeyi Zuhvala akciya napriklad bula organizovana 10 lipnya 1951 roku u Nadvirnij Blizko 23 yi godini partizani uvirvalisya v miscevij gospital vbili dvoh ohoronciv MDB yaki stezhili za poranenoyu aktivistkoyu OUN zabrali zhinku i vtekli Hocha ci ataki i nosili riznij harakter inodi obmezhuvalisya znishennyam pidpriyemstva na okolici mista inodi naselenij punkt prosto obstrilyuvali ale kilkist i masshtab atak pokazuyut silu ukrayinskih partizan Najchastishe piddavalisya napadam shtab kvartiri NKVS i NKDB z metoyu likvidaciyi spivrobitnikiv organiv derzhbezpeki i zvilnennya zaareshtovanih ounivciv Ataki mali velike znachennya Voni zmusili Sovyeti buti postijno pilnimi i trimati v mistah hocha b minimalnij garnizon neobhidnij dlya oboroni Ce poslabilo diyi vladi a z inshogo boku pidvishilo moralnij duh partizan i naselennya UPA ta serbski chetniki UPA deyakij chas kontaktuvala z serbskim chetnickim ruhom pid provodom Dragolyuba Mihajlovicha Deyaki vijskovosluzhbovci Yugoslaviyi serbskoyi nacionalnosti pislya vtechi z nimeckih konctaboriv voyuvali v lavah ukrayinskih povstanciv U seredini bereznya 1944 roku do kerivnictva UPA na Volin pribuvala delegaciya chetnikiv Obgovoryuvalisya zagalni pitannya sho stosuvalisya borotbi z bilshovikami i nimcyami Sered inshogo bula dosyagnuta domovlenist pro te sho UPA bude vidhilyati vsi zusillya i zapiti pro spivrobitnictvo vid Josipa Broza Tito Zokrema UPA chitko zobov yazalasya ne jti na ruku Titovi u vstanovlenni kontaktiv z bilshovikami na svoyij teritoriyi Krim togo vidbuvsya obmin dumkami pro te yak diyati v razi krahu Radyanskogo Soyuzu i Nimechchini Bulo zayavleno sho metoyu oboh nacionalnih ruhiv ye stvorennya nezalezhnih nacionalno slov yanskih derzhav Serbiya i Ukrayina UPA ta horvatski ustashi OUN vinikla majzhe odnochasno z ustashami i mala svoye predstavnictvo i v Yugoslaviyi oskilki j tam opinilosya u vimushenij emigraciyi bagato ukrayinciv yaki brali uchast u vizvolnih zmagannyah ta revolyucijnij diyalnosti 1920 h rokiv Varto zaznachiti sho u 1930 ih rokah ustashi ta OUN duzhe tisno ta plidno spivpracyuvali Politolog ta istorik z Varshavskogo institutu Adam Balcer v lipni 2018 v interv yu vidannyu Historians in ua zaznachav sho mizh OUN i UPA ta ustashami mozhna provesti paraleli ale sami po sobi organizaciyi riznyatsya Pri comu vin zaznachiv sho ustashi znishili proporcijno nabagato bilshe serbiv cigan i yevreyiv nizh UPA polyakiv Za jogo slovami UPA bula partizanskim ruhom i vin porivnyuye yih diyi z diyami serbskih chetnikiv Odnak i tut vkazuye sho zhertv sered bosnyakiv zagiblih vid ruk serbiv bulo v desyatki raziv bilshe Balcer takozh zaznachiv sho nezalezhna Horvatiya bula satelitom Tretogo Rejhu v toj chas yak UPA vimagala vid nimciv nezalezhnosti v inshomu vipadku obicyala vlashtuvati yim chimali problemi UPA ta Lisovi brati Peregovori mizh ukrayinskimi i polskimi antikomunistichnimi povstancyami v seli Ruda Ruzhanecka na Lyublinshini 21 travnya 1945 Odnim z najbilsh potuzhnih centriv zbrojnogo oporu v SRSR u pislyavoyennij period poryad iz Zahidnoyu Ukrayinoyu i Polsheyu buli krayini Baltiyi de aktivno diyali Lisovi brati Liderom antiradyanskoyi vizvolnoyi borotbi vistupala Litva de do 1953 roku vivsya zbrojnij opir radyanskij vladi OUN zvertali osoblivu uvagu na neobhidnist vstanovlennya zv yazkiv iz predstavnikami litovskogo pidpillya obumovlyuyuchi ce tim sho okremi chleni litovskoyi politichnoyi emigraciyi she v 1946 roci uvijshli do skladu Antibilshovickogo bloku narodiv ABN Pershi kontakti z litovskim antiradyanskim ruhom Oporu vdalosya nalagoditi v 1948 roci na teritoriyi pivdennoyi Bilorusi Tut iz grupoyu litovskih partizan yaka perejshla na cyu teritoriyu zmig vijti na zv yazok Kobrinskij nadrajonnij provid OUN U zv yazku z cim 15 sichnya 1949 roku kerivnik provodu OUN na Pivnichno zahidnih ukrayinskih zemlyah PZUZ Vasil Galasa napisav lista kerivniku Brestskogo okruzhnogo provodu OUN v yakomu shvalyuvav sprobi pidpillya OUN na teritoriyi biloruskogo Polissya nalagoditi kontakti z predstavnikami litovskogo vizvolnogo ruhu Vid biloruskogo okruzhnogo providnika vin vimagav vstanoviti zv yazok z kerivnictvom litovskih nacionalistichnih organizacij poperedno diznavshis pro yihnyu strukturu programu taktiku antiradyanskoyi zbrojnoyi borotbi i otrimavshi dani pro stan borotbi litovskogo pidpillya proti radyanskoyi vladi na teritoriyi Litvi Dlya poshuku kontaktiv z predstavnikami baltijskih ruhiv Oporu buv organizovanij vlitku 1950 roku rejd ukrayinskih povstanciv na teritoriyu Baltiyi Uchasniki grupi OUN b vzyali z soboyu yak propagandistskij material broshuri Chi vedut bilshoviki do komunizmu Hto taki banderivci i za sho voni boryutsya Petra Feduna Poltavi Platforma UGVR i Universal UGVR Za svidchennyam druzhini Vasilya Galasi uchasniki grupi buli nastilki perevantazheni propagandistskoyu literaturoyu sho ne mogli vzyati z soboyu bilshu kilkist zapasiv prodovolstva Kontakti UPA zi specsluzhbami krayin Zahodu Pislya bereznevoyi promovi prem yer ministra Velikoyi Britaniyi Vinstona Cherchillya u 1946 roci yaka progolosila pochatok Holodnoyi vijni OUN yak j inshi antiradyanski vizvolni organizaciyi shidnoyi Yevropi potrapila v pole zoru specsluzhb Velikoyi Britaniyi ta SShA Osoblivo aktivnimi buli v cih kontaktah prihilniki OUN B Spodivayuchis na rozkol v antigitlerivskoyi koaliciyi i blizku vijnu mizh SShA i Angliyeyu z odnogo boku i Radyanskim Soyuzom z inshogo voni vserjoz rozrahovuvali sho Tretya svitova yaka stanetsya v majbutni kilka rokiv prinese Ukrayini svobodu i nezalezhnist Odna z ryadu sekretnih operacij CRU proti SRSR sho provodilasya u spivpraci zi specsluzhbami Velikoyi Britaniyi Italiyi ta FRN mala nazvu Aerodinamik Yiyi sut zvodilasya do togo sho CRU zabezpechuvalo finansuvannya i navchannya chleniv OUN nadavali trenuvalni bazi ta instruktoriv a zgodom zakidalo desant povstanciv na radyansku teritoriyu Tam yim proponuvalosya zbirati najriznomanitnishu rozviduvalnu informaciyu dani pro vijskovi ta promislovi ob yekti pro dislokaciyu vijskovih chastin yih nazvi ozbroyennya osnashennya roztashuvannya aerodromiv dovzhinu zlitnih smug tipi litakiv i yih kilkist tochne misceznahodzhennya partijnih i administrativnih budivel roztashuvannya zaliznichnih stancij transport nastrij v armiyi i v narodi a takozh verbuvannya v pidpillya OUN novih chleniv Operaciya v cilomu provalilasya Bilshist desantnikiv znishili abo shopili yakus chastinu z nih vdavalosya pereverbuvati radyanskimi specsluzhbami i vzhe nezabarom voni pochinali vihoditi v radioefir zabezpechuyuchi zahidni specsluzhbi dezinformaciyeyu Napriklad pislya togo yak spivrobitniki derzhbezpeki yakogo v chervni 1951 zdijsnili zahoplennya grupi parashutistiv na choli z chlenom OUN b i kumom Banderi Mironom Matviyejko voni v nastupni tizhni ta misyaci zustrili she 9 grup ounivciv pri zahoplenni yakih 18 osib buli znisheni a 26 potrapili v polon Pri comu p yatero z polonenih viyavili gotovnist spivpracyuvati z MDB I cherez deyakij chas radisti na choli z Matviyejko pochali postachati Zahid radiogramami z dezinformaciyeyu Zgodom voni zajmalisya cim protyagom she 10 rokiv Povidomlennya pro znishennya voyinami UPA elektrostancij u Lvovi ta Korsun Shevchenkivskomu rajoni v grudni 1946 roku U sichni 2017 roku CRU rozsekretilo veliku kilkist materialiv sho stosuyutsya vidnosin CRU z ukrayinskim vizvolnim ruhom Amerikanski rozvidniki vstanovili zv yazok z kerivnictvom Organizaciyi ukrayinskih nacionalistiv OUN vidrazu zh pislya Drugoyi Svitovoyi vijni i zv yazok cej perervavsya tilki na pochatku 1990 h rokiv z rozpadom Radyanskogo Soyuzu Napriklad odin z najbilsh rannih dokumentiv datovanij kvitnem 1947 roku zvit pro teroristichni akti skoyeni na teritoriyi Ukrayini zaznacheno sho u Lvovi pidirvana elektrostanciya a v Korsun Shevchenkivskomu rajoni gidroelektrostanciya Povidomlyayetsya pro veliku kilkist zhertv sered mirnogo naselennya Bijci inshih nacionalnostej u skladi UPAOUN vid samogo pochatku bula nalashtovana na spivpracyu z riznimi nerosijskimi narodami dlya spilnoyi borotbi proti SRSR Odnak v 1941 1942 rr v umovah pidpilnogo isnuvannya OUN mozhlivostej dlya masshtabnogo spivrobitnictva organizaciyi z neukrayinskimi narodami Radyanskogo Soyuzu ne isnuvalo Voni z yavlyatsya piznishe zi stvorennyam UPA Ale kurs na spivpracyu z deyakimi inshimi narodami pidklyuchennya yih do ukrayinskoyi borotbi buv zakriplenij ranishe Z rozgortannyam UPA vse bilshogo znachennya nabuvala ideya stvorennya frontu borotbi ponevolenih narodiv proti bilshovizmu i rosijskogo imperializmu pid egidoyu UPA Uhvalennya na ozbroyennya ciyeyi koncepciyi bulo pryamim prodovzhennyam peredvoyennoyi politichnoyi dumki OUN zgidno z yakoyu Ukrayina mala stati avangardom borotbi vsih nerosijskih narodiv proti moskovsko bilshovickoyi imperiyi She navesni 1943 roku v UPA pochali vstupati krimski tatari Vlitku voseni 1943 roku UPA vipustila ryad listivok zvernenih do bijciv riznih nacionalnostej yaki b yutsya v UPA Listivki adresovani riznim narodam Radyanskogo Soyuzu buli vidani rosijskoyu movoyu i mistili taki zvernennya Uzbeki kazahi turkmeni tadzhiki bashkiri tatari narodi Uralu Volgi i Sibiru narodi Aziyi Virmeni ta inshi narodi Kavkazu Gruzini Tatari Povolzhya U listivci Uzbeki kazahi turkmeni tadzhiki bashkiri pidkreslyuvavsya gnobitelskij harakter politiki imperialistichnoyi Moskvi i Berlina Tomu ukrayinski nacionalisti zaklikali narodi Uralu i Serednoyi Aziyi do spilnoyi borotbi z UPA proti oboh imperializmiv Podibnim buv i zmist inshoyi listivki adresovanoyi tyurksko mongolskim narodam Ci zh zakliki mistilisya v listivkah adresovanih virmenam U listivci adresovanij gruzinam period istoriyi Gruziyi do priyednannya do Rosijskoyi Imperiyi malyuvavsya v samih rajduzhnih barvah todi yak perebuvannya Gruziyi v skladi Rosiyi rozglyadalos yak period sucilnoyi rusifikaciyi z boku moskovskih derzhimord She bilshe neshastya spitkalo gruzinskij narod pislya vtrati nezalezhnosti i vhodzhennya v Radyanskij Soyuz Tomu vsih gruzin v listivci zaklikali kidati nimecki vijska i priyednuvatisya do ukrayinskih povstanciv Listivka do tatar buduvalasya tak samo yak i vsi inshi podibni zvernennya do radyanskih narodiv vkazivka na geroyichne minule narodu z prihodom rosijskogo imperializmu zanepad i strazhdannya narodu novij rosijskij bilshovickij imperializm zaklik jti vid nimciv i spilno borotisya proti Moskvi i Berlina Ukrayinski nacionalisti hotili pobudovi derzhav v etnografichnih kordonah ne tilki na teritoriyi Radyanskogo Soyuzu tomu v listivci bulo skazano Nasha borotba svyashenna i mi virimo v peremogu U cij vijni zagine moskovskij ponevolyuvach Comu zastavu yedinij vizvolnij front narodiv Blizkogo i Dalekogo Shodu OUN rozvivala svoyu diyalnist zi spivrobitnictva z nacionalnimi organizaciyami i v Krimu Tam odniyeyu z osnovnih zadach bulo nalagodzhennya zv yazku z tatarskimi gruzinskimi virmenskimi nacionalistami dlya spilnoyi borotbi proti SRSR Cherez tatarskih nacionalistiv banderivci namagalisya vstanoviti kontakti z tureckim uryadom Chastkovo zakliki zdobuli silu i v UPA do kincya 1943 roku vlilosya znachno chislo neukrayinciv golovnim chinom kolishnih soldativ nacionalnih formuvan pri nimeckij armiyi Z veresnya 1943 roku pochali stvoryuvatisya nacionalni viddili UPA azerbajdzhanski rosijski i t d U toj zhe chas v UPA zustrichalisya dezertiri z nimeckoyi ta italijskoyi armij U stavlenni do yevropejskih narodiv OUN zastosovuvala princip vzayemnosti stavlennya do zahidnoyevropejskih narodiv yak vtim i do vsih inshih narodiv zumovleno yih stavlennyam do ukrayinskoyi derzhavnosti Tilki na platformi viznannya za ukrayinskim narodom prava na vlasnu derzhavnist mozhlivo nasha spivpracya z navkolishnim svitom Takim chinom stavlennya OUN do nacionalnih menshin bagato v chomu zalezhalo vid togo vvazhali voni ci menshini druzhnimi sobi nebezpechnimi chi ni Nacionalni menshini SRSR OUN pragnula zaluchiti dlya borotbi z moskovskim imperializmom Pislya zatverdzhennya novogo kursu OUN B na III Nadzvichajnomu z yizdi OUN B ukrayinski nacionalisti stali dokladati she bilshe intensivni praktichni zusillya dlya zdijsnennya gasla Svoboda narodam Svoboda lyudini Sam cej lozung z porivnyano marginalnogo dlya OUN v moment napadu Nimechchini na SRSR stav centralnim u propagandi UPA Vincem kampaniyi po zaluchennyu predstavnikiv riznih narodiv do borotbi UPA stala Konferenciya ponevolenih narodiv Yevropi i Aziyi yaka vidbulasya v listopadi 1943 roku v lisah Rivnenskoyi oblasti U roboti konferenciyi vzyali uchast 39 delegativ vid 13 narodiv Sered nih 6 gruzin 5 azerbajdzhanciv 5 uzbekiv po 4 tatarina i virmenina po dvoye bilorusiv kazaha osetina po odnomu bashkiru kabardincyu cherkesu i chuvashu a takozh 10 pochesnih gostej konferenciyi riznih nacionalnostej Bulo kilka tadzhikiv i kirgiziv Zvertaye na sebe uvagu sho rosiyani yak i polyaki sered ponevolenih narodiv predstavleni ne buli Z ciyeyi konferenciyi vede svij pochatok Antibilshovickij blok narodiv yakij ocholyuvav Yaroslav Stecko do kincya jogo zhittya Vzhe na pochatku grudnya 1943 roku stavlennya UPA do nacionalnih viddiliv zminilosya U Timchasovoj instrukciyi v spravah inshih nacionalnostej ukrayinciv na shodi Yevropi i Aziyi pri UPA abo perebuvayut na teritoriyi diyalnosti UPA vid 2 grudnya govorilosya sho nacionalni viddili pri UPA nacionalisti organizovuvali dlya konkretnih politichnih zavdan tomu stavlennya do nih vijskovih komand UPA malo buti pogodzheno z politichnim centrom ponevolenih narodiv shodu Yevropi i Aziyi Formuvannya novih nacionalnih viddiliv nakazuvalosya zupiniti a vzhe sformovani usunuti vid bojovih dij i rozmistiti na teritoriyi tak shob izolyuvati vid inshih nacionalnih viddiliv odnak shob ce ne pereshkodzhalo dostupu do nacionalnih viddiliv politichnomu centru U nakazi 3 44 komandiram UPA ta kerivnikam i tilu v spravah kontrrozvidki VO Zagrava vid 4 bereznya 1944 roku nakazuvalosya osoblivu uvagu zvernuti na seksotiv z nacmeniv turkmeniv uzbekiv bilorusiv ta inshih Taka zmina politiki shodo vstupu predstavnikiv inshih nacionalnostej v UPA bula pov yazana z tim sho popri progolosheni gasla OUN i UPA buli organizacijno ne gotovi do vstupu velikoyi kilkosti soldativ neukrayinciv v UPA Inodi ci nacionalni zagoni z nablizhennyam frontu perehodili na bik Sovyetiv Ukrayinskij istorik Dmitro Vyedyenyeyev stverdzhuye sho radyanski organi derzhbezpeki pid chas boyiv proti UPA zahopili blizko 300 nimciv perevazhno oficeriv abveru i gestapo Na jogo dumku ostanni nimci v lavah UPA buli likvidovani SB OUN v 1947 roci UPA ta nacionalni menshiniUPA ta polske naselennya Dokladnishe Volinska tragediya Ukrayinsko polski vidnosini zavzhdi vidriznyalisya skladnistyu i superechlivistyu Za chasiv Drugoyi Svitovoyi vijni voni vijshli na novij riven nenavisti i priveli do masovih krovoprolit Politika polskih posadovih kil bula v XX stolitti granichno prosta zahidnoukrayinski zemli povinni znahoditisya pid kontrolem 2 ij Rechi Pospolitoyi Ukrayinski nacionalisti vvazhali po inshomu V rezultati protistoyannya oficijnih tochok zoru v konflikt bulo vtyagnuto mirne naselennya Zagostrennya polsko ukrayinskogo konfliktu v pershij polovini XX stolittya bulo pov yazane iz nacionalnoyu situaciyeyu u Drugij Polskij Respublici Parizka mirna konferenciya 1919 roku dozvolila Polshi okupuvati Galichinu a Rizkij mirnij dogovir 1921 roku zakripiv priyednannya Galichini do Polshi vsuperech voli ukrayinskogo vizvolnogo ruhu yakij pragnuv nezalezhnosti 1929 roku ryad ukrayinskih nacionalistichnih ugrupovan stvorili u Vidni Organizaciyu ukrayinskih nacionalistiv Cya organizaciya bula poklikana pragnuti do stvorennya Nezalezhnoyi Sobornoyi Ukrayinskoyi Nacionalnoyi Derzhavi yake povinno bulo ohopiti vsi ukrayinski etnografichni teritoriyi Z samogo momentu svogo zasnuvannya v 1929 roci Organizaciya ukrayinskih nacionalistiv rozglyadala Polshu yak golovnogo voroga U 1929 1939 rokah ounivci zdijsnili cilij ryad guchnih teraktiv proti vishih oficijnih osib polskoyi derzhavi Kulminaciyeyu stalo vbivstvo ukrayinskimi nacionalistami ministra vnutrishnih sprav Polshi Bronislava Pyerackogo v 1934 roci OUN zmogla pridbati chimalo prihilnikiv na okupovanij Polsheyu Zahidnij Ukrayini cherez antiukrayinsku shovinistichnu politiku polskoyi vladi Krah Polshi u veresni 1939 roku timchasovo vidsunuv polske pitannya v politici OUN na drugij plan Yedinoyu pereshkodoyu na shlyahu do stvorennya nezalezhnoyi ukrayinskoyi derzhavi buv SRSR tomu polyaki z okupantiv peretvorilisya na vorozhu nacmenshinu Na pochatku Drugoyi svitovoyi vijni v Zahidnij Ukrayini sformuvalisya organizacijni strukturi polskogo pidpillya golovnoyu metoyu yakogo bulo vidnovlennya nezalezhnoyi Polskoyi derzhavi v yiyi dovoyennih kordonah Odnak naperedodni Nimecko radyanskoyi vijni v rezultati protidiyi radyanskih organiv derzhbezpeki diyalnist polskogo vijskovogo pidpillya bula praktichno paralizovana Galicka merezha najchislennishoyi polskoyi vijskovoyi organizaciyi Soyuzu zbrojnoyi borotbi Zwiazek Walki Zbrojnej znishena osnovni funkcioneri zaareshtovani Vidnovlennya polskogo organizovanogo pidpillya stalosya pislya zahoplennya Zahidnoyi Ukrayini Nimechchinoyu Diyalnist polskih pidpilnikiv z yih zbrojnimi formuvannyami yak uzhe bulo skazano ranishe bula odniyeyu z prichin stvorennya zagoniv UPA Z 1942 roci na Holmshini polska policiya stala provoditi oblavi na ounivskih aktivistiv greko katolickih svyashennikiv inteligenciyu U deyakih vipadkah ukrayinciv znishuvali cilimi sim yami Ryad ukrayinskih istorikiv vvazhaye sho vbivstva ukrayinciv na Holmshini v 1942 roci vidbuvalisya i bijcyami Armiyi Krajovoyi Napriklad Ivan Patrilyak ta Anatolij Borovik pishut sho v hodi akcij AK na Holmshini v grudni 1942 berezni 1943 roku bulo vbito 2000 ukrayinciv kilka tisyach stali bizhencyami Polskij istorik Gzhegozh Motika pishe sho vbivstva ukrayinciv akivcyami na Holmshini pochalisya tilki v 1943 roci vzhe yak vidpovid na diyi UPA U lyutomu 1943 roku Volinskij krajovij provid OUN b kotrim keruvav Dmitro Klyachkivskij uhvaliv rishennya pro vignannya polskih kolonistiv z Volini Okremi vipadki napadu UPA na polski sela pochalisya she vzimku 1943 roku odnak shirokomasshtabni diyi proti polyakiv OUN B rozvernulo v berezni 1943 roku U polskij istoriyi krivava tragediya otrimala nazvu Volinska rizanina Bezkompromisni poziciyi polskogo uryadu u vignanni i kerivnictva OUN v teritorialnomu pitanni prizveli do zagibeli desyatkiv tisyach lyudej Neobhidno vidznachiti sho spochatku polyakiv primushuvali do viyizdu v Polshu Buduvati Polshu nehaj jdut na polski korinni zemli bo tut mozhut tilki priskoriti svoyu ganebnu smert pisav OUNivskij zhurnal Do Zbroyi v lipni 1943 roku Comu aktivno opiralisya miscevi zagoni AK yaki namagayutsya takim chinom zastovpiti teritoriyu Polshi pri pislyavoyennomu peredili svitu UPA pragnuli vignati polyakiv tomu sho voni pretenduvali na zahidni ukrayinski zemli i stanovili z tochki zoru ukrayinskih nacionalistiv nebezpeku dlya ukrayinskoyi derzhavi Ti nacionalni menshini yaki na dumku nacionalistiv nebezpeki dlya ukrayinskoyi derzhavi ne stanovili yak chehi otrimuvali mozhlivist ne prosto mirno isnuvati ale i rozvivatisya Spochatku atakam piddavalisya polski sela i koloniyi roztashovani na pivnochi i shodi volinskih zemel Na Velikodnij tizhden tretyu dekadu kvitnya pripav vesnyanij pik napadiv Piznishe hvilya napadiv desho spala Naprikinci chervnya v lipni 1943 roku koli zdavalosya sho najgirshe dlya polyakiv vzhe projshlo pochalasya nova hvilya napadiv she silnisha nizh kvitneva Na vidminu vid vesnyanih akcij teper napadu poshirilisya i na Zahid Volini v Luckij Volodimirskij ta inshi okrugi Yak uzhe zgaduvalosya v berezni 1943 roku blizko 4 6 tisyach ukrayinskih policejskih na Volini zalishili sluzhbu i tikali v lisi do UPA Odnak duzhe shvidko nimci nabrali novu dopomizhnu policiyu z polyakiv Cya policiya stala z osoblivim zavzyattyam brati uchast u vsih nimeckih antiukrayinskih akciyah spalenih sil i t d Pislya cogo ukrayinski nacionalisti stali zvinuvachuvati polyakiv u antiukrayinskij diyalnosti a svoyi napadi na polski sela i koloniyi harakterizuvati yak vidpovidni akciyi Ale koli i kim bulo uhvaleno rishennya pro antipolski akciyi nevidomo Shodo togo koli i yak bulo uhvaleno rishennya pro provedennya antipolskih akcij i hto buv iniciatorom cih dij dumki v istorichnij nauci rozhodyatsya Rozhodyatsya dumki i v tomu yak ocinyuvati volinskij ukrayinsko polskij konflikt yak etnichnu chistku abo yak genocid Polskij istorik Gzhegozh Motika bezposeredno pov yazuye pochatok antipolskoyi akciyi z vtecheyu volinskoyi ukrayinskoyi policiyi v lis do banderivciv u berezni 1943 roku Vin spirayuchis na spogadi radyanskogo partizana Antona Brinskogo vvazhaye sho ukrayinskih policejskih bigti v lis do banderivciv sponukala radyanska provokaciya koli za namovoyu radyanskih agentiv pochalisya rozstrili ukrayinskih volinskih policejskih nimcyami Pislya cogo pered kerivnictvom OUN na Volini postalo pitannya yak diyati dali Vidpovid bula znajdena shlyahom borotbi OUN na Volini proti vsih vorogiv Ukrayini odnochasno vklyuchayuchi polyakiv Deyaki chleni UPA navit stverdzhuvali sho spochatku v rozpalyuvanni Volinskoyi tragediyi vinen Taras Borovec ta Poliska Sich Tak za svidchennyami Mihajla Polovogo spochatku voseni 1942 roku antipolski diyi pochali bulbivci u vidpovid na ce nimci stali kidati na bulbivciv polsku policiyu a ce prizvodilo do pidpaliv ukrayinskih sil Nibito pislya odnogo takogo vipadku koli polyaki spalili v cerkvi 370 ukrayinciv CP OUN B vidav direktivu znishuvati 10 polyakiv za kozhnogo ukrayincya Sam zhe Borovec ne odobryuvav politiku OUN B po vidnoshennyu do polyakiv na Volini Etnichni chistki polyakiv zasudzhuvali takozh golova Ukrayinskogo Centralnogo komitetu Volodimir Kubijovich i mitropolit Andrej Sheptickij Volinska tragediya dosyagla svogo piku 11 lipnya 1943 roku koli bulo zdijsneno napadi na sela selisha i hutori za polskimi danimi bilshe sotni za ukrayinskimi 12 v Kovelskomu Gorohivskomu ta Volodimirskomu rajonah naselenih polyakami i zmishanimi rodinami de buli vbiti za polskimi danimi kilka tisyach polyakiv vklyuchayuchi ditej zhinok ta starih Istorik Volodimir V yatrovich vvazhaye sho cifra 100 znishenih polskih sil ye znachno perebilshenoyu perebilshena kilkist napadiv na polski sela stala hibnim zasnovkom z yakogo zrobleno takozh visnovok pro masshtabnu antipolsku operaciyu ta masshtabnu skoordinovanu akciyu 11 12 lipnya 1943 roku Za versiyeyu V V yatrovicha UPA stanom na 11 lipnya ne volodila takimi znachnimi silami shob odnochasno mogla atakuvati azh 100 polskih poselen vsiyeyi Volini a v polskih dokumentah znachitsya lishe kilkanadcyat atakovanih polskih naselenih punktiv 11 12 lipnya 1943 roku tilki pivdennoyi chastini Volodimirskogo povitu Pershi napadi UPA priveli do togo sho v selah pochali organizovuvati zagoni samooboroni Bagato sil peretvoryuvalisya u ukriplenni forposti Velika chastina zagoniv samooboroni bula rozgromlena zagonami UPA Vcilili lishe veliki yak to v Pshebrazhe Guti Stepanskij i Panskij Dolini yaki protrimalisya do prihodu Chervonoyi Armiyi Inodi polski bazi ryatuvav shaslivij vipadok Tak na pochatku veresnya 1943 UPA virishila atakuvati znachnimi silami samooboronu v Zasmikah Turijskij rajon Nimecka vijskova chastina rozkvartirovana v Koveli yaka v ramkah antipartizanskih akcij pryamuvala zdijsnyuvati karalni operaciyi proti UPA natrapila na upivciv tim samim vryatuvavshi polske selo Stalasya bitva pid Radovichami I ukrayinci i nimci zaznali v nij vazhkih vtrat UPA zmushena bula vidmovitisya vid napadu i vidstupiti Z kincya lita osoblivo aktivno z oseni bojoviki AK razom iz zagonami polskoyi samooboroni stali aktivno provoditi masovi napadi na ukrayinski sela yaki pidtrimuvali UPA Napriklad 1 zhovtnya 1943 zagin Armiyi Krajovoyi spaliv ukrayinski sela Polapi i Sokil Voseni 1943 roku vidchutno zris antiukrayinskij teror takozh i na Zakerzonni Holmshina Lyublinshina Tak 22 zhovtnya 1943 roku v seli Mirche zagin BH Stanislava Basaya Risi vbiv 26 osib ta spaliv 190 gospodarstv 27 zhovtnya 1943 r u Molodyatichah ubito chotirnadcyat ukrayinciv 18 grudnya vnaslidok napadu na Peresolovichah zaginulo 18 ukrayinciv perevazhno cholovikiv 24 grudnya v Modrini zaginuli she 16 lyudej Na pochatku 1944 roku ounivske pidpillya znachno posililo svoyu aktivnist na Zakerzonni i vzhe z kincya sichnya stvoreni nimi partizanski zagoni rozpochali tut vidplatni akciyi yaki najbilshe klopotu zavdavali navkolishnim pomishikam Diyalnist UPA u regioni viklikala burhlivu reakciyu polskogo pidpillya U vidpovid bulo virisheno postavitis do miscevih ukrayinciv tak yak do nimeckih kolonistiv Yuridichnoyu pidstavoyu dlya cih dij mabut nakaz golovnokomanduvacha AK generala Tadeusha Komorovskogo vid 4 zhovtnya 1943 roku yakij nakazav virizati vshent kolonistiv iz poselen yaki buli pryamo chi oposeredkovano prichetni do zlochiniv Bulo virisheno odnak neglasno sho cej nakaz stosuyetsya ne tilki nimciv a j ukrayinciv 6 bereznya 1944 roku komendant AK Grubeshivskogo povitu Golembevskij uhvaliv rishennya pro preventivno vidpovidnu akciyi proti ryadu poselen v yakih rozmishuvalisya posti ukrayinskoyi dopomizhnoyi policiyi abo buli rozmisheni stanici OUN b UPA U nich iz 9 na 10 bereznya 1944 roku zagoni Armiyi Krajovoyi atakuvali blizko 20 sil u Zamojskomu ta Grubeshivskomu povitah zaselenih ukrayincyami V odnomu tilki seli Sagrin bulo vbito blizko 200 cholovik mirnogo naselennya Zagalom protyagom kilkoh tizhniv bereznya bulo spaleno kilka desyatkiv ukrayinskih sil i vbito jmovirno blizko pivtori tisyachi ukrayinciv Polski vtrati odna chi dvi lyudini zaginuli ta dvoye chi troye poraneni Novij pik napadiv UPA na polski sela na Volini pripav na kinec grudnya pochatok sichnya 1943 1944 rr Velika kilkist atak bulo skoyena na katolicke Rizdvo Na pochatku 1944 roku zagoni UPA planuvali atakuvati Zbarazh ale cherez negodu operaciya ne vidbulasya 1944 roku UPA robila akciyi i proti nechislennih polyakiv Bukovini U drugij polovini 1943 roku antipolski akciyi UPA postupovo poshirilisya na teritoriyu Galichini Masovu antipolsku akciyu yaka prokotitsya vsiyeyu teritoriyeyu regionu navesni 1944 viperedila hvilya okremih ubivstv pochinayuchi z seredini 1943 roku Vibir zhertvi spochatku viznachav jogo status u polskij gromadi Akciyi ukrayinskih povstanciv spershu buli spryamovani proti polskih posadovih osib i derzhsluzhbovciv okupacijnoyi administraciyi Cilkom mozhlivo sho pri nagodi zalagodzhuvalisya rizni osobisti rahunki Zagalna kilkist antipolskih akcij UPA serpen 1943 roku 45 veresen 61 zhovten 93 listopad 309 sichen 466 U lyutomu zh i berezni 1944 roku teror prijnyav harakter masovih pogromiv Zagalom u Galichini vid ruk UPA zaginuli vid 20 do 30 tis polyakiv i she bilshe 300 tisyach vtekli u vnutrishni rajoni General gubernatorstva Do lita 1944 roku vijshli ukazi riznih struktur UPA yaki zaboronyali vbivati polskih zhinok ditej i lyudej pohilogo viku Podibnij ukaz buv vidanij glavoyu vijskovogo okrugu Bug Voronim 9 chervnya U nomu poryad z zhinkami lyudmi pohilogo viku ta ditmi zaboronyalosya vbivati i cholovikiv ukrayinciv u zmishanih sim yah a takozh ukrayinciv rimo katolickogo virospovidannya Pislya povernennya radyanskoyi vladi polyaki stanovili velikij vidsotok vinishuvalnih bataljoniv yaki borolisya z UPA Napriklad na pochatok 1945 roku 60 vinishuvalnih bataljoniv u Ternopilskij oblasti skladalisya z polyakiv Na rubezhi 1944 1945 rokiv UPA zdijsnila nizku atak na polski sela u Ternopilskij oblasti Na ce jmovirno vplinuli napolyagannya miscevih komandiriv kotri skarzhilisya na diyalnist vinishuvalnih bataljoniv ukomplektovanih polyakami Adzhe chastina atak buli spryamovani na ti naseleni punkti de isnuvali posti IB 9 veresnya 1944 roku mizh vladoyu URSR i Polskim komitetom nacionalnogo vizvolennya PKNV bulo pidpisano ugodu pro obmin naselennyam Po nomu polyaki Galichini mali buti pereseleni do Polshi a ukrayinci Zakerzonnya v URSR Za svidchennyami deyakih nacionalistiv kerivnictvo OUN B pozitivno sprijnyalo pidpisannya radyansko polskoyi ugodi yaka dopomagala spravi viselennya polyakiv z Ukrayini Azh do pochatku 1945 roku UPA ne vidmovlyalasya vid svoyih planiv depolonizaciyi Ukrayini Ce pidtverdzhuyetsya tim sho novij pik napadiv na polski sela pochavsya pislya ugodi URSR i Polshi pro dobrovilnij obmin naselennyam i pochatku dobrovilnogo vid yizdu do Polshi Do 1945 r kerivnictvo OUN usvidomivshi sho zavdyaki ukrayinsko polskij ugodi tak chi inakshe depolonizaciya Ukrayini vidbudetsya i ne mayuchi sil borotisya na dva fronti vdavsya do taktichnogo soyuzu z polskim pidpillyam v Zakerzonni U provedenomu v Polshi epizodichnomu doslidzhenni Karta bulo vstanovleno sho v rezultati dij UPA chislo zagiblih na Volini polyakiv sklalo blizko 36 38 tisyach osib u yakih buli vstanovleni imena i miscya zagibeli Krim togo tim zhe doslidzhennyam bulo narahovano vid 13 do 23 tisyach polyakiv obstavini zagibeli yakih ne z yasovani Zagalom istoriki solidarni v tomu sho zhertvami rizanini tilki na Volini stalo ne menshe 30 40 tisyach polyakiv Tochni pidrahunki ukrayinciv sho postrazhdali vid polskogo teroru takozh ne provodilisya Hocha suchasni doslidniki ocinyuyut sho zhertvami teroru z boku polskogo pidpillya za 1943 45 roki stalo ne menshe dvadcyati tisyach ukrayinciv Polyaki vvazhayut zagiblimi na Volini 2 3 tisyachi ukrayinciv a z urahuvannyam inshih teritorij 10 20 tisyach osib UPA ta cheske naselennya Spirnim pitannyam ye vzayemini ukrayinskih nacionalistiv i chehiv U literaturi voni chasto navodyatsya yak zrazok mozhlivogo variantu nacionalnih vidnosin mizh OUN i inshimi narodami v razi shanoblivogo stavlennya ostannih do ukrayinskogo nacionalnogo ruhu Vidomo sho vidnosini mizh ukrayincyami ta inshimi narodami na Volini de buli cheski koloniyi pid chas vijni ne dosyagali takogo rivnya napruzhenosti yak vzayemini z polyakami Na pidkontrolnih UPA teritoriyah odnochasno z rozdacheyu polskoyi zemli selyanam ukrayinske komanduvannya dozvolyalo cheham poryad z inshimi nacionalnimi menshinami stvoryuvati shkoli zi svoyeyu movoyu navchannya de ukrayinska bula b lishe odnim z predmetiv Inodi UPA vipadkovo vbivala chehiv yaki zhili v zmishanih vidnosinah z polyakami i pidozryuvanih u prokomunistichnih simpatiyah Ne viklyucheno sho yih vbivali i za dopomogu polyakam Napriklad UPA 22 listopada 1943 roku napala na selo Kupichiv Vono bulo zaselene chehami i vidverto pidtrimuvalo polsku storonu u Volinskij tragediyi vistavivshi zagin opolchennya v pidtrimku dislokovanogo v seli garnizonu Armiyi Krajovoyi Upivci mali tank traktor obshitij pancirom i osnashenij malokalibernoyu garmatoyu Na shastya dlya zahisnikiv tank pid chas ataki zlamavsya a poyava pidkriplennya AK zmusilo ukrayinciv vidstupiti Odnak bud yakih anticheskih motiviv u periodici OUN i UPA togo chasu ne bulo Mabut pevni anticheski proyavi buli iniciativoyu znizu i ne zahoplyuvali vsiyeyi teritoriyi pidkontrolnoyi UPA Inakshe vazhko poyasniti chomu bilshist cheskogo naselennya Zahidnoyi Ukrayini dosit spokijno perezhilo Drugu svitovu vijnu UPA ta yevrejske naselennya Na pochatku 1941 roku z momentu vhodzhennya nimeckih vijsk do zahidnoyi Ukrayini OUN rozglyadalo yevreyiv yak mozhlivih sabotazhnikiv novoyi ukrayinskoyi derzhavi V chasi haosu i zamishannya mozhna dozvoliti sobi na likvidaciyu nebazhanih moskovskih polskih ta zhidivskih diyachiv osoblivo priklonnikiv bilshovicko moskovskogo imperiyalizmu U Vkazivkah na pershi dni organizaciyi derzhavnogo zhittya dlya ne loyalnih do novoyi vladi osib peredbachalis nastupni vkazivki Zhidiv izolyuvati pousuvati z uryadiv shob uniknuti sabotazhu tim bilshe moskaliv i polyakiv Nadali svoye stavlennya do yevreyiv pid chas nimeckoyi okupaciyi OUN sformulyuvalo u postanovah Drugoyi konferenciyi OUN de govorilos Nezvazhayuchi na negativne vidnoshennya do zhidiv yak znaryaddya moskovsko bilshovickogo imperializmu vvazhayemo za nedocilne v suchasnij moment mizhnarodnoyi situaciyi brati uchast v protizhidivskih akciyah Shob ne stati slipim znaryaddyam u chuzhih rukah i ne vidvertati uvagi mas vid golovnih vorogiv U zhovtni 1942 bula provedena Persha vijskova konferenciya OUN b pid chas yakoyi uhvaleno rishennya pro oriyentaciyu na Veliku Britaniyu ta SShA Antiyevrejsku programu takozh OUN B pom yakshili yevreyiv yaki prozhivali na ukrayinskij teritoriyi neobhidno deportuvati v toj zhe chas polonenih politrukiv i vijskovosluzhbovciv yevreyiv znishuvati Isnuye bagato svidchen togo sho ukrayinski nacionalisti nadavali dopomogu ta pritulok peresliduvanim yevreyam Zokrema ce zgadano v doslidzhennyah Zh Kovbi ta Yakova Suslenskogo Sered ryativnikiv bula j druzhina Golovnogo komandira UPA Nataliya Shuhevich yaka protyagom 1942 1943 rokiv perehovuvala semilitnyu yevrejsku divchinku Irinu Rajhenberg pri comu Roman Shuhevich dopomig virobiti yij falshivi dokumenti na im ya Rizhko Irini Navesni 1943 roku deyaki yevreyi paralelno z polyakami potrapili pid udar UPA OUN i SB OUN na Volini Tochne chislo zhertv nevidomo Na dumku polskogo istorika Gzhegozha Motiki chislo yevreyiv ubitih bezposeredno UPA ne perevishuye 1 2 tisyachi pri comu velika yih chastina zaginula same na Volini v 1943 roci U seredini vijni chimalo yevreyiv priyednalos do lav UPA na dobrovilnih zasadah osoblivo ce bulo vidchutno u likarskomu skladi UPA Zokrema vidznachivsya doktor Kum sho stav yedinim yevreyem nagorodzhenim Sribnim hrestom zaslugi Vidomo pro Samuyila Libergalya z Ternopolya yakij pid psevdo Gil buv likarem v sotni UPA Yaroslava Zhdana Ostrogo ta kureni UPA Makara Melnika Kori na Volini Jogo druzhina Sharlotta Libergal Ganya bula v UPA sanitarkoyu ta kuharkoyu Tak samo Abram Shtrejker v chervni 1943 r priyednavsya do ukrayinskih povstanciv pid psevdo Popper Spershu vin buv likarem v sotni UPA Ivana Klimishina Kruka ta kureni UPA Yaroslava Zhdana Ostrogo U serpni 1943 r do sotni UPA Makara Melnika Kori priyednalosya p yat yevreyiv Usher karasin Karpo Lazar Shtejn Rizhij Mojsej Karasin Kvitka Abram Karasin Dolina Mojsej Shtejn Bosko Vtik z nimeckogo polonu ta priyednavsya do UPA chervonoarmiyec Lejba Icik Dobrovskij psevdo Valerij yakij zgodom stav u lipni 1943 r politichnim konsultantom u politichnomu viddili pri komanduvanni UPA Pivnich Vtecheyu vid nimeckih okupantiv do lav UPA vryatuvavsya Mandik Zhisi Hasman yakij buv konyuhom ta firmanom v sotennih Dovbusha Homi ta kurinnogo Golubenka Ostatochne stavlennya OUN do yevreyiv bulo sformovane v 1944 roci Vono polyagalo v tomu sho yevreyiv vvazhali rivnopravnoyu nacionalnoyu menshinoyu v majbutnij ukrayinskij derzhavi I vzhe v nakazi Voyennoyi okrugi Bug vid 5 veresnya 1944 roku zaznachalosya Zhidiv i inshih chuzhozemciv na nashih terenah traktuyemo yak nacionalni menshosti Zavoyuvannya radyanskimi vijskami Zahidnoyi Ukrayini poklalo kinec nacistskomu genocidu yevreyiv Yevreyi yaki do vijni buli odnim z najchislennishih narodiv u Zahidnij Ukrayini pislya vijni praktichno znikli na cij teritoriyi Z prihodom radyanskih vijsk vidpala neobhidnist dlya yevreyiv hovatisya v lisah Ti yevreyi yaki tam buli vklyuchayuchi likariv ta inshih fahivciv z UPA povernulisya v mista Kontakti UPA z yevreyami faktichno pripinilisya Deyaki z yevreyiv shozhe shiro pov yazali svoyu dolyu z UPA napriklad doktor Samuel Nojman yakij imovirno zaginuv u boyu z radyanskimi vijskami v lipni 1945 roku v Chornomu Lisi abo Shaya Varm zaareshtovanij 9 serpnya 1944 roku i cherez zv yazok z nacionalistami zasudzhenij do dvadcyati rokiv taboriv Zgadki pro yevreyiv ye i v povoyennih materialah ukrayinskih nacionalistiv zokrema pid chas vijni za nezalezhnist Izrayilyu Napriklad u zvernenni Provodu OUN u veresni 1948 vpershe zamist harakternogo dlya zahidnih ukrayinciv etnonimu zhid vzhite slovo yevrej yake stalo normoyu dlya ukrayinskoyu movi U 1950 roci ukrayinski nacionalisti pidgotuvali specialnu listivku Yevreyi gromadyani Ukrayini yedine zvernennya napisane specialno do yevreyiv i ostannij dokument ukrayinskogo pidpillya de voni zgaduyutsya V nomu radyanskih yevreyiv i derzhavu Izrayil zaklikali do spilnoyi z ukrayincyami borotbi a zavershuyetsya tekst listivki zaklikom Smert moskovsko bolshevickim imperialistam Haj zhive derzhava Izrayil i druzhba mizh yevrejskim ta ukrayinskim narodami Slava kerivnikam Ukrayinskogo Revolyucijnogo Ruhu S Banderi i generalovi T Chuprinci UPA ta rosiyani Stavlennya OUN B do rosiyan v 1941 1943 rokah kolivalosya vid povnogo neprijnyattya i sprijnyattya yak golovnogo voroga do viznannya rosiyan ponevolenim narodom i pragnennya vklyuchiti yih v svoyu borotbu proti stalinskogo rezhimu ta SRSR Yaksho do III Z yizdu rosijskij narod progoloshuvavsya bezposerednim ponevolyuvachem Ukrayini to pislya III Z yizdu v OUN vidbulasya zmina stavlennya do rosijskogo narodu yak takogo ale ne do Rosiyi i yiyi politici do ukrayinskogo narodu Tak v listivkah adresovanih UPA rosijskim z 1943 roku golovnim vorogom stav progoloshuvatisya ne rosijskij narod a Stalin Napriklad v chervni 1943 roku CK UPA bula vipushena listivka zvernena do rosiyan U nij rosiyan zaklikali ne sluzhiti imperialistichnim interesam Gitlera i Stalina vstupati do lav UPA dlya spilnoyi borotbi proti imperializmiv vsih rodiv Na dumku ukladachiv zvernennya rosiyani buli takim zhe ponevolenim Stalinim narodom yak i inshi narodi SRSR i sami potrebuvali zvilnennya yake moglo buti dosyagnuto shlyahom vidmovi vid imperskoyi politiki radyanskogo kerivnictva i pobudovi Rosiyi v yiyi etnografichnih mezhah Pokazovo sho rosijski ukrayinci prizivalisya do spilnoyi z UPA borotbi za Rosiyu v yiyi etnografichnih teritoriyah ale ne za spilnu borotbu za majbutnyu bagatonacionalnu Ukrayinu tobto pershij variant vidavavsya ukrayinskim nacionalistam krashim Nadali UPA vipustila she ryad listivok podibnogo zmistu Vazhlivu rol u zmini oficijnoyi poziciyi OUN po vidnoshennyu do rosiyan zigralo zitknennya zi Shidnoyu Ukrayinoyu de antirosijski nastroyi ne buli poshireni Riznicyu v poglyadah zahidnih ukrayinciv i ukrayinciv sho prozhivali na teritoriyi Radyanskogo Soyuzu najkrashe mozhna pobachiti v samij leksici sho vikoristovuyetsya nimi dlya poznachennya rosiyan yak i inshih neukrayinciv Yaksho dlya zahidnyakiv rosiyani buli inozemcyami chuzhincyami to shidnyaki ne zaperechuyuchi togo sho ukrayinci i rosiyani ce rizni narodi shanuvali rosiyan za svoyih Same na shodi Ukrayini shodo OUN UPA do rosiyan vidbulasya povna demokratizaciya Tak v pidpilli v Mikolayevi do skladu OUN vhodili j etnichni rosiyani U Harkovi pid vplivom miscevih ukrayinciv OUN vidmovilasya vid antirosijskih gasel perenapravivshi svoyu nenavist na radyansku verhivku Zmina poziciyi chleniv OUN sho perebuvali na Radyanskij Ukrayini do rosijskogo narodu pochalosya she v 1942 roci Tak avtor zvitu z Odesi pidtrimav vislovlenu ryadovim chlenom OUN shidnyakom dumka sho OUN u svoyij propagandi slid vistupati ne proti rosiyan vzagali a tilki proti rosijskih imperialistiv U Donbasi na pochatku 1943 roku oblasnij providnik zayaviv sho bud yakij ukrayinec a takozh rosiyanin mozhe buti chlenom organizaciyi OUN Takim chinom na Shodi Ukrayini OUN trohi bilshe nizh za rik projshla shlyah vid Ukrayini dlya ukrayinciv do povnoyi etnichnoyi rivnopravnosti rosiyan i ukrayinciv U toj zhe chas treba vidznachiti sho ne skriz na shodi Ukrayini i na zemlyah yaki ukrayinski nacionalisti rozglyadali ukrayinskimi vidbulasya zmina stavlennya do rosijskogo narodu Tak na Kubani v ryadi nevelikij do 300 osib Kozackoyi Povstanskoyi Armiyi analoga UPA na Kubani ocholyuvanoyi chlenami OUN B ne brali rosiyan Yakoyu b ne bula zmina stavlennya OUN do rosijskogo narodu pislya rozgromu nacionalistichnogo pidpillya v Ukrayini vsi ci zmini buli zvedeni nanivec Pislya vijni stavlennya ZCh OUN do Rosiyi ne zminilosya i yak i na pochatku vijni rosijskij narod prodovzhuvav rozglyadatisya yak golovnij imperialistichnij narod Rosijskij imperializm i rosijskij narod pri comu povnistyu ototozhnyuvalisya Metodi borotbi iz UPADokladnishe Protipovstanska borotba U rizni periodi Drugoyi svitovoyi vijni Ukrayina znahodilas pid vladoyu riznih totalitarnih rezhimiv Pislya prihodu radyanskoyi vladi na zahidnoukrayinski zemli u 1939 r lyudi vitali vizvoliteliv vid polskogo rabstva Chervonu Armiyu Odnak radyanska vlada viyavilas ne mensh zhorstkoyu za polsku kolektivizaciya karalni akciyi Vsi ci diyi pidirvali yiyi avtoritet ta pidsilili nacionalistichni nastroyi sered naselennya Togo zh roku 27 serpnya sklikano 2 j Velikij zbir OUN v Rimi na yakomu novim providnikom vibrano Andriya Melnika Odnak ne vsi ounivci pidtrimali jogo kandidaturu tomu 10 lyutogo vidbuvsya zbir OUN u Krakovi de utvoreno Revolyucijnij provid OUN na choli iz Stepanom Banderoyu Vidbuvsya rozkol OUN na dvi chastini menshu pomirkovanishu melnikivsku ta bilshu i shilnih do aktivnih dij banderivciv Prichinu rozkolu OUN melnikivci poyasnyuyut osobistimi ambiciyami banderivciv ta pragnennyam do vladi v seredini OUN Poki melnikivci vimagali u Stepana Banderi rozpusku revolyucijnoyi OUN banderivci gotuvali zbrojne antiradyanske povstannya na Volini Dlya borotbi iz zrostayuchoyu siloyu OUN radyanski organi vladi vikoristovuvali represiyi masovo vivozili lyudej iz Zahidnoyi Ukrayini ta Bilorusi do Sibiru i pivnichnogo Kazahstanu 22 chervnya 1941 r atakoyu Vermahtu na zahidnij radyanskij kordon rozpochalasya nimecko radyanska vijna Iz pochatkom bojovih dij chleni OUN zdijnyali zbrojne povstannya Nimecki vijska strimko prosuvalis vglib radyanskoyi teritoriyi zustrichayuchi neorganizovanij sprotiv z boku Chervonoyi Armiyi 25 chervnya ozbroyeni zagoni OUN organizovuyut chislenni napadi na chervonoarmijciv ta enkavedistiv u Lvovi ta Kolomiyi v selah Gayiv Dmitrovich ta inshih Dlya pridushennya povstannya bilshoviki zaluchayut garmati ta tanki Pid chas vidstupu pered nastupayuchoyu nimeckoyu armiyeyu bilshoviki rozstrilyali v yazniv lvivskih tyurem Sered rozstrilyanih buli ridni brati Stepana Banderi ta Romana Shuhevicha Zlochini specgrup NKVS pid markoyu UPA proti mirnogo naselennya Dokladnishe Specgrupi NKVS Dokladnishe Zlochini specgrup NKVS Specgrupi NKVS specialni zagoni NKVS stvoreni dlya borotbi z UPA takozh znani yak agenturno bojovi grupi ABG NKVS legendovani grupi lzheboyivki UPA pereodyagneni enkavedisti Sered cih pidrozdiliv buli ti v ryadah yakih vhodili kolishni bijci UPA yaki pracyuvali na NKVS 30 listopada 2007 Sluzhba bezpeki Ukrayini SBU opublikuvala arhivi pro te sho na Zahidnij Ukrayini diyali do 1954 roku diyalo blizko 150 takih specialnih grup zagalnoyu chiselnistyu v 1800 voyakiv Popri znishennya KDB komprometuyuchih vnutrishnih dokumentiv NKVS shodo vikoristannya specgrup NKVS pid markoyu banderivciv v arhivah vse taki zbereglisya deyaki okremi dokumenti kotri svidchat sho specgrupi NKVS vchinyali zlochini proti mirnih zhiteliv Zokrema v raporti odnogo z golovnih organizatoriv specgrup NKVS majora Sokolova figuruyut fakti vchinennya jogo zh specgrupoyu pid jogo zh kerivnictvom zlochiniv spalennya hati vbivstvo golovi silradi sela Yabluniv Stanislavskoyi oblasti pobittya golovi silradi sela Komarivka Ternopilskoyi oblasti grabuvannya bojovikami specgrupi majna vikradannya lyudej u lis dlya dopitiv My ih vseh perebili shron zabrosali granatami gde tozhe ubili dvoih hatu sozhgli Nablyudaya za specgruppoj ya videl chto peshaya gruppa ochen nepodvizhna i mozhet delat nebolshie rejdy poetomu ya posovetovalsya s komandirami gruppy i reshil dostat loshadej i povozki delat konnuyu gruppu bylo necelesoobrazno ne vse umeli ezdit verhom da i sedel trudno bylo dostat Kogda batalony zanimalis operaciej to my poshli bez prikrytiya v selo Yablunov Stanislavskoj oblasti nochyu my voshli v selo i sprosili u predselsoveta est li u nego v sele loshadi i povozki ostavlennye kakim libo kurenem Tot nam otvetil chto u nego v sele est 15 loshadej i 8 povozok ostavlennyh kurenem Stal on zhe Rezun Etih loshadej i povozki my zabrali predselsovetu vydali raspisku chto loshadi i povozki zabrany kurenem Bystrogo i stanichnogo sela klichki ego ne pomnyu on stal s nami rugatsya za loshadej govorya chto on na nas pozhaluetsya Rezunu chto my zabrali ego loshadej my zabrali s soboj ubili ego i brosili v kolodec Posle ya chital zapisku Bystrogo v kotoroj on opravdyvalsya pered Rezunom chto on nikakih loshadej v sele Yablunov ne bral V etoj zhe operacii mne soobshil Nach Koropeckogo RO NKVD o tom chto predselsoveta sela Komaruvka imeet tesnuyu svyaz s mestnoj boevkoj Treguba i nichego o poyavlenii boevki Treguby v sele ne soobshaet Vzyav na prikrytie rotu avtomatchikov ya sdelal rejd v eto selo Specgruppoj nochyu my voshli v selo pod vidom bandy arestovali predselsoveta kak SB obviniv ego v tom chto on vydal ves kontingent Sovetskoj vlasti on nas uveryal chto on nenavidit Sovetskuyu vlast i vsegda pomogaet banditam nazval klichki banditov s kotoymi on podderzhivaet svyaz My delali vid chto ego hotim povesit no potom prostili dali emu 30 palok i ushli Kogda ya snova stal prinimat gruppu to uvidal chto gruppa silno razlozhilas boeviki stali vorovat vorovannoe prodavat i propivat i specgruppa stala imet vid ugolovnoj bandy No vse zhe eto razlozhenie imelo i polozhitelnye storony na krazhah i pyankah lyudi spayalis i zhelaniya bezhat uzhe ne bylo Ya posovetovalsya s komandirami specgruppy chto ne luchshe li budet nam izmenit rabotu ne hodit po selam pod vidom band ishya banditov a vorovat iz sel lyudej stoyashih na uchete RO NKVD kak imeyushih svyaz s banditami i ih doprashivat pod vidom SB obvinyaya v siksotstve Povnij tekst raporta majora Sokolova privedenij na 272 storinci knigi amerikanskogo istorika Dzheffri Burdsa Sovetskaya agentura Piznishe v 1949 r fakti zlochiniv inshih specialnih grup NKVS znajshli vidbittya u dopovidnij zapisci prokurora Kosharskogo U comu zh dokumenti takozh znachitsya fakt vbivstva specgrupoyu mirnih gromadyan ta naochna tendenciya pokrivannya zlochinnih dij pereodyagnenih enkavedistiv z boku vishogo kerivnictva NKVS Diyi OUN ta UPA na Kubani Zakerzonni Slovachchini Bilorusi i na shodi UkrayiniDokladnishe Rejdi UPA na Shid Ukrayini Agitacijnij plakat ukrayinskogo ruhu chasiv Drugoyi svitovoyi vijni V arhivah SBU zberigayetsya kolekciya materialiv iz diyalnosti pidpillya OUN na teritoriyi shidnoyi ta pivdennoyi Ukrayini Sogodni tochna kilkist dokumentiv ne pidrahovana U Luganskij oblasti viyavleno 12 sprav z cogo pitannya v Chernigivskij 68 u Poltavskij 6 Kiyivskij 41 Hmelnickij ponad 100 sprav Bezposeredno u Galuzevomu derzhavnomu arhivi SBU v Kiyevi ponad 300 sprav Ce lishe ti materiali yaki poperedno viyavleni i ce she zovsim ne ostatochne chislo Po kozhnij z cih sprav prohodit ne odna lyudina ce inodi 10 abo 100 osib tomu jdetsya pro tisyachi pidpilnikiv pro tisyachi borciv za ukrayinsku derzhavnist Prizvisha cih lyudej buli nevidomi zasekrecheni i tochno pro nih ne vidomo Zhitomirshina Dokladnishe Diyalnist OUN ta UPA na Zhitomirshini U travni 1943 roku Golovna Komanda UPA Pivnich napravila viddil UPA u trimisyachnij rejd timchasovo okupovanoyu Zhitomirskoyu oblastyu i zahidnoyu chastinoyu Kiyivskoyi oblasti Ukrayinskoyi RSR Za chas rejdu viddil proviv 15 uspishnih boyiv z nimeckimi policejskimi chastinami ta grupami grabizhnikiv Cej viddil znishiv nimecku policejsku shkolu bilya Zhitomira z zalogoyu 260 policayiv a nedaleko vid s Ustinivka Potiyivskogo rajonu 25 lipnya rozbiv nimeckij vijskovij pidrozdil yakij buv specialno spryamovanij na rozgrom cogo specviddilu UPA Z nimeckoyi storoni bulo ponad sto vbitih poranenih i polonenih Pro rejdi UPA v Zhitomirsku oblast zrobiv dopovid narkom derzhbezpeki URSR Sergij Savchenko 20 veresnya 1943 Za danimi vid 7 9 43 r vidomo sho z Zahidnih oblastej Ukrayini u napryamku do Kiyivskoyi Zhitomirskoyi ta Vinnickoyi oblastej prosuvayutsya veliki zagoni ukrayinskih nacionalistiv ozbroyeni garmatami minometami i velikoyu kilkistyu avtomatichnoyi zbroyi Kilka takih zagoniv zagalnoyu chiselnistyu do 2000 voyakiv pribuli v rajoni Korosten i Malin Zhitomirska oblast Na shlyahu svogo prosuvannya zagoni nacionalistiv vedut borotbu i z nimcyami i z partizanami Osobovij sklad dribnih partizanskih grup partizani po zviryachomu znishuyut rubayut na shmatki Zupinyayuchis v selah v rajoni m Korosten zagoni nacionalistiv vistavlyali posilenu ohoronu i vsim skladom molilisya za samostijnu Ukrayinu Sered naselennya zagoni poshiryuyut listivki i vidozvi za pidpisom Golovna kvartira Ukrayinskoyi povstanskoyi armiyi U lipni 1955 roku v seli Sushki pislya 10 godinnogo boyu radyanskimi organami derzhbezpeki bulo znisheno ostannyu boyivku OUN na Zhitomirshini sho skladalasya z dvoh pidpilnikiv Odeshina Dokladnishe Odesa yak duzhe vazhlive i strategichne misto na berezi Chornogo morya bezumovno takozh cikavilo ukrayinskih nacionalistiv Za deyakimi danimi protyagom 1941 1944 rokiv na teritoriyi Transnistriyi cherez nacionalistichne pidpillya projshlo ne menshe tisyachi osib Z pochatkom vijni mizh Nimechchinoyu i Radyanskim Soyuzom OUN b i OUN m vidpravili na pivden Ukrayini v Transnistriyu pohidni grupi metoyu yakih bulo stvorennya pidpilnoyi merezhi v pivdennih oblastyah Pivdenni regioni pidporyadkovuvalisya Provodu Pivdennih Ukrayinskih Zemel PSUZ centr yakogo znahodivsya v Dnipropetrovsku Kerivnikom PSUZ buv priznachenij Zinovij Matla Na Odeshini buv stvorenij Oblasnij provid na choli iz Timishem Semchinishinim ta p yat okruzhnih provodiv bez strukturi Same u Odeskij oblasti pracyuvala pidpilna poligrafichna baza yaka zabezpechuvala pidpillya po usij Ukrayini Keruvav robotoyu cih drukaren shef Golovnogo oseredku Propagandi GOSP UPA Josip Pozichanyuk Zi stvorennyam Ukrayinskoyi povstanskoyi armiyi na teritoriyi Odeskoyi oblasti bula oblashtovana pidpilna drukarnya kuratorom roboti yakoyi buv bezposeredno povitovij providnik Semchishin Tut drukuvalisya yak vidannya miscevogo pidpillya Za derzhavnist Chornomorskij visnik tak i Provodu OUN r Pivdennoukrayinskih zemel Moloda Ukrayina Rozgornuvshi shiroku antinimecku zbrojnu borotbu na pochatku 1943 roku na Volini ta pivdennomu Polissi pidpillya OUN b i UPA buli zmusheni perejti takozh do protistoyannya z rumunskimi vijskam i karalno represivnimi organami na okupovanih ukrayinskih teritoriyah Pivnichnoyi Bukovini Bessarabiyi ta Transnistriyi rozglyadayuchi cyu krayinu yak soyuznika gitlerivskoyi Nimechchini Ale pomitnih zbrojnih napadiv i diversijnih akcij shodo rumunskih okupantiv v Odesi ta Odeskij oblasti z boku ukrayinskih nacionalistiv ne bulo Protistoyannya nosilo perevazhno agitacijnij i propagandistskij harakter sho poyasnyuvalosya nevelikoyu chiselnistyu oblasnih organizacij Yak vinyatok mozhe sluzhiti formuvannya zagonu UPA u Vinnickij oblasti v grudni 1943 roku yakij diyav na pivnochi Odeskoyi oblasti ale nezabarom pislya stvorennya buv rozbitij Miscevi pidpilniki unikali pryamih zitknen z okupantami ale v razi potrebi mogli i vidkriti vogon Radyanska vlada pislya povernennya pochala aktivnu borotbu proti OUN b na terenah Odeshini Zagalom na periferiyi na seredinu lita 1945 roku bulo viyavleno 88 chleniv OUN B z nih bulo zaareshtovano 35 Naprikinci 1940 h rokiv v Odesi likuvatisya i vidpochivati dozvolyav sobi golovnij komandir UPA Roman Shuhevich Sumshina Dokladnishe Diyalnist OUN ta UPA na Sumshini Direktor Sumskogo arhivu Ivanushenko doviv sho OUN ta UPA tezh diyali na teritoriyi Sumskoyi oblasti Z nayavnih dzherel pro chleniv OUN B spryamovanih na shid Ukrayini vidno sho Sumshina bula v zoni operativnoyi uvagi vsih troh pohidnih grup Yak zaznachaye prof L Shankovskij serednya pohidna grupa OUN pid kerivnictvom M Lemika Senishin povinna bula prijti do Harkova ale ne vstigla cogo zrobiti tomu sho yiyi silno pobili nimci Nimci rozstrilyali znachnu kilkist chleniv grupi u tomu tezh Mikoli Lemika Senishin v Mirgorodi v zhovtni 1941 r Chastina grupi prijshla do mista Sumi de stvorila pidpilnu organizaciyu Yak svidchat dokumenti diyalnist OUN na Sumshini ne pripinilasya z povernennyam radyanskoyi vladi Navpaki inodi vona navit perehodila v partizansku formu borotbi Doslidnik vizvolnogo ruhu S Butko posilayuchis na dokumenti arhivnogo pidrozdilu USBU v Chernigivskij oblasti povidomlyaye sho v travni 1944 roku z Volini bula napravlena dlya pidpilnoyi roboti v Chernigivsku ta Sumsku oblasti grupa uchasnikiv UPA chiselnistyu ponad 20 osib Vsi voni buli urodzhencyami tih misc kudi pryamuvali U chervni 1945 roku na teritoriyi Shostkinskogo rajonu buv zatrimanij odin z uchasnikiv ciyeyi grupi Zaharchenko Mihajla Vasilovicha 1923 roku narodzhennya urodzhenec s Bogdanivka Shostkinskogo rajonu v rajoni m Dubno potrapiv v odin iz zagoniv UPA Probuv u comu zagoni 7 misyaciv Zvidki u veresni 1944 roku pribuv za zavdannyam komanduvannya UPA na teritoriyu Shostkinskogo rajonu dlya organizaciyi bandugrupovannya Slidstvo vede Viddil BB Poltavshina Dokladnishe Diyalnist OUN ta UPA na Poltavshini Z 1941 po 1943 u Poltavi ta oblasti takozh diyalo pidpillya OUN Pidpilniki obmezhuvalis propagandoyu ta nevelikimi diversiyami a bilshist gotovih vijskovih kadriv vidpravlyali na zahidnu Ukrayinu de velasya krovoprolitna vijna Agitacijna sprava pidpillya jshla dobre nevdovolennya kolgospami pam yat golodomoriv ta zhahi okupaciyi na Poltavshini zabezpechili nacionalistam svizhi kadri yaki bazhali borotisya proti SRSR ta proti okupanta Nimechchini Nelegalno vidavavsya zhurnal Surma Ukrayina v borotbi kniga Simon Petlyura Poltavske pidpillya trimalo tisni zv yazki z Harkovom Zaporizhzhyam Sumami Naprikinci 1942 roku pidpillya OUN malo tisni zv yazki iz grupoyu radyanskih pidpilnikiv Nabat Ostannya sproba zakripitisya na Poltavshini OUN ta UPA nalezhit imovirno do 1944 roku Vsi ohochi prodovzhiti borotbu proti Nimechchini ta SRSR vlilisya do UPA a neznachni pidpilniki sho ne buli znisheni NKVS i gestapo rozchinilisya v oblasti Donbas Dokladnishe Diyalnist OUN na Donbasi Na teritoriyi Donbasu v 1941 1943 rokah diyali grupi oboh OUN i banderivska i melnikivska gilki SBU vidznachilo sho umovi diyalnosti ukrayinskih nacionalistiv na Donechchini buli skladnimi z oglyadu na bagatonacionalnist naselennya Uchasniki nacionalistichnogo ruhu dililisya listivkami rozpovsyudzhuvali gazetu Za samostijnu Ukrayinu zbiralisya na konspirativnih kvartirah Pid chas dopitiv ounivci zayavlyali sho centralnij provid pridilyav Donechchini osoblivu uvagu U razi vsenarodnogo povstannya industrialnij region nachebto mav zabezpechiti materialnu pidtrimku Kerivnikom OUN na Donechchini buv Stahiv Yevgen Pavlovich Krim Dokladnishe Diyalnist OUN ta UPA v Krimu