Перемишльська (Перемиська) земля (лат. terra Premisliensis) — одна з історичних земель Київської Русі, Перемиського кзяівства, Галицького Князівства, Галицько-Волинського князівства та Руського воєводства з центром у місті Перемишль.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1TDFKbFkzVmxhV3hmWkNVeU4yRnliVzlwY21sbGMxOXdiMnh2Ym1GcGMyVnpYeTFmUTA5QlgyOW1YMUJ5ZW1WdGVTVkROU1U1UW14ZlEyOTFiblI1WDJOeWIzQXlMbkJ1Wnk4eU1qQndlQzFTWldOMVpXbHNYMlFsTWpkaGNtMXZhWEpwWlhOZmNHOXNiMjVoYVhObGMxOHRYME5QUVY5dlpsOVFjbnBsYlhrbFF6VWxPVUpzWDBOdmRXNTBlVjlqY205d01pNXdibWM9LnBuZw==.png)
Локалізація
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TlM4MVppOUxlV2wyWVc1ZlVuVnpMVE11Y0c1bkx6TXlPWEI0TFV0NWFYWmhibDlTZFhNdE15NXdibWM9LnBuZw==.png)
Територія Перемишльської землі, що склалась наприкінці X — першій половині XI ст. в основному збігалася з територією пізнішого Перемишльського удільного князівства (волості). Я.Ісаєвич окреслює південний кордон Перемишльської землі в Карпатському хребті — у Бойківському і Лемківському Бескидах. Західним рубежем служили карпатські густі ліси поміж Вислоком і Дунайцем, а також Сандомирська пуща від Нижнього Сяну до Вісли. Південно-східний кордон проходив, найімовірніше, по р. Стрий.
На північному сході Перемишльська земля стикувалася з Белзькою.
Після перетворення Руського Королівства на Руське воєводство Королівства Польського із складу історичної Перемишльскої землі було відокремлено територію Сяноцької землі та долучено Дрогобицький та Стрийський повіти. Після цього вона займала велику територію 13037 км² у басейнах річок Стрия, Дністра та Сяну. На півдні Карпатський хребет відділяв її від Закарпаття, що на той час знаходилось у складі Угорщини, на заході вона межувала з Сяноцькою землею Руського воєводства і Сандомирським воєводством, на півночі — з Холмською землею Руського воєводства та Белзьким воєводством, на сході з Львівською та Галицькою землями Руського воєводства.
Адміністративний поділ
Земля поділялась на 4 повіти, але деякий час ще зберігались колишні волості часів Галицько-Волинського князівства: Мостиська (1444), Ряшівська (1454), Лежайська (1444), Ланьцутська (1446), Переворська (1569), Ярославська (1450), Тичинська (1424).
Повіти (з 1434):
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTDFwcFpXMXBZVjlRY25wbGJYbHphMkV1Y0c1bkx6SXlNSEI0TFZwcFpXMXBZVjlRY25wbGJYbHphMkV1Y0c1bi5wbmc=.png)
- Перемишльський повіт, столиця Перемишль, староство гродове і земський суд
- Самбірський повіт, адміністративний центр Самбір
- Дрогобицький повіт, адміністративний центр Дрогобич
- Стрийський повіт, адміністративний центр Стрий
Перемишльський староста скликав біля Перемишля показ усієї шляхти Перемишльської землі. Повіти обирали на депутатському та господарському сеймиках по 6 депутатів до Коронного Трибуналу та Радомського Податкового Трибуналу.
У XVI ст. найбільшими містами були Перемишль і Ярослав (понад 5 тис. мешканців), Стрий (понад 4 тис. мешканців), Дрогобич, Городисько, Лежайськ, Ряшів і Жолиня (понад 3 тис. мешканців)[1]. Згідно з королівською люстрацією, зробленою в 1676 році, у всій Перемишльській землі було 32 міста і 980 сіл.
Демографія
Географічно Перемишльська земля поділялася на дві частини: рівнинну — в басейні нижньої течії р. Стрий, середньої течії Дністра та Сяну — і гірську — Карпатські гори, що підвищувалися із північного заходу на південний схід і становили понад третини її загальної площі. Більша частина території Перемишльської землі збігається із межами української етнічної території Надсяння.
Відмінні природні умови рівнинної та гірської частин вплинули на процес їх заселення та господарського освоєння. Наприклад, перша письмова згадка про село Нетребка датується 1363 роком. Якщо рівнинна частина в 16 столітті була вже достатньо заселена, то в гірській інтенсивна колонізація лише починалася у 15 — 16 століттях. Про це переконливо свідчать матеріали люстрацій королівщин, зокрема 1565 р. Так, в люстрації Самбірської економії зазначається, що багато сіл ще не «висиділи слобід», тобто наданих їм пільг після заснування, інші щойно осаджені «на сирім корені» і селяни сидять на «невиміряних дворищах». Наприклад, про село Гвоздець в люстрації говориться: «'Село новоосаджене, в якому 19 виміряних дворищ або ланів, з яких ні чиншу, ні данин не платят, тому що мають слободи, бо осаджені в 1553 року». Село Чижевичі осаджене в 1558 року, а село Великий Потік «на сирім корені в 1562 року осаджене, в якому 8 кметів (повнонадільних селян) на невиміряних дворищах осіли».
Найбільша кількість сіл на розчищених від лісів ґрунтах гірської частини Перемищини виникла між 1510–1570 роками. Здебільшого колонізація цієї частини проводилася Драго-Сасами на так званому «волоському праві», для якого провідною галуззю господарства було скотарство, в той час як більшість сіл рівнинної частини була заснована на руському, польському і частково німецькому праві.
Освоєння нових посівних площ і заснування поселень спостерігалося подекуди й протягом 17 та 18 століття, не тільки в гірській, але й передгірській частинах. Так, у ревізії 1692 року відмічається, що в Самбірської економії наявна велика кількість нових розчищених в лісах ділянок, які селяни вживали понад закріплені за ними наділи. В інвентарі Городиського ключа за 1728 роком зазначаються «нові прикопки» в містечку Городисько і в селі Вовчім, а також «осадження» нового села Худачів. Сучасний польський історик Й. Пулцвяртек, досліджуючи заснування поселень в , що займало північно-західну частину Перемиської землі по обидва боки Сяну, дійшов висновку, що з 24 поселень відмічених в люстрації 1664 року 4 були засновані в 17 столітті. За ревізіями 1692 і 1711 років та подимними реєстрами 1700 і 1716 років в Перемишльській землі нараховувалось 937 сіл, в той час як, за даними А. Яблоновського, в 1578 році тут було враховано лише 745 сільських поселень. Таким чином, протягом дещо більше одного століття кількість сіл Перемищини збільшилася на 192 поселення, понад 1/5 загальної кількості сільських її поселень.
Перед початком австрійського правління, у 1772 році, в Перемиській змелі налічувалось 1258 «руських» греко-католицьких та 177 римо-католицьких парафій.
Економіка
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEwTDBGc1pYaGZTMTlIY25WdVpIZGhiR1JmWm14aFozTmZNVFF4TUMwd01TNXpkbWN2TWpJd2NIZ3RRV3hsZUY5TFgwZHlkVzVrZDJGc1pGOW1iR0ZuYzE4eE5ERXdMVEF4TG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
Здебільшого підзолисті, а в долинах річок подекуди й чорноземні ґрунти краю, помірний клімат створювали відносно сприятливі умови для занять сільським господарством. Інвентарні описи засвідчують, що на цій території вирощували як озимі, так і ярові культури. Найбільше висівали озимого жита, вівса, ячменю, порівняно менше пшениці, гречки, проса й гороху. З технічних культур переважали коноплі та льон. Наприклад, у Бакунчицькому фільварку Перемиського староства в 1699 р. зібрали: 340 кіп озимого і 15 — ярого жита, 200,5 копи ячменю, 142 — гречки, 55,5 — гороху, 19,5 — конопель. У Вишатицькому фільварку, цього ж староства, було зібрано: 161 копу жита, 70 кіп пшениці, 156 — ячменю, 190 — гречки, 164 копи вівса, 50 кіп гороху, 36 -конопель і 30 — льону.
Крім рільництва, широко було поширене городництво. Городи зазначаються в кожному з фільварків цієї частини, в деяких їх було й по декілька. З городніх культур найпоширеніші були: капуста, цибуля, морква, ріпа, петрушка, пастернак, мак та інші. Чимало місця відводилось і садівництву. Сади відмічено не лише у фільваркових, але й в селянських господарствах. В , біля м. Перемишля, в 1749 р. було 3 сади, в яких перечисляються такі види дерев: сливи, черешні, волоські горіхи, яблуні та груші. Чимале місце відводилось тваринництву. Чудовою базою для розведення домашніх тварин служили не тільки заплавні луки Передкарпаття, але й полонини Карпат. То ж не дивно, що як селяни, так і шляхта в своїх господарствах утримували велику рогату худобу, коней, овець, кіз, свиней, а також гусей, курей та ін. Велика рогата худоба служила не тільки для забезпечення населення продуктами харчування, але й для удобрення ґрунтів гноєм, який використовували з цією метою досить широко уже з XVI ст. Наприклад, в Горлічинському фільварку Переворського ключа в 1705 р. числилося 22 корови, 5 ялівок, 20 овець, 8 кіз, 9 волів, 9 телят, 16 свиней, 30 гусей і 30 курей. В с. Требовиську, біля м. Соколова, фільваркова обора нараховувала: 20 корів, 5 биків, 9 ялівок, 3 бичків, 7 телят, 6 свиней, 30 гусей, 30 курей, 5 качок і 5 индиків. Продукцію тваринництва збували як на місцевому ринку, так і сплавляли її Сяном і Віслою до столиці та Гданська.
Певне місце відводилось і бджільництву, яке виросло із давнього бортництва. Так, люстрація 1565 р. при описі с. Стар'яви відмічає: « що стосується бортників, які до цього давали медову дань, то їм тепер її скасовано, бо в тих лісах, де вони мали борті, основують нові села, від яких є більший прибуток, ніж від меду». В джерелах XVIII ст. бортники згадуються лише в Городиському та Тринецькому ключах. За то майже в кожному фільварку зазначаються пасіки, подекуди досить численні. Наприклад, у пасіці Журавицького фільварку, поблизу м. Перемишля, в 1706 р. нараховувалося 68 вуликів з бджолами і 56 пустих.
Заходилося місцеве населення й коло рибальства. У згадуваних річках та численних їх притоках водилася всяка риба. Крім того, більшість фільварків мали свої ставки для розведення риби та саджавки — для мальків. Так у с. Надибах, неподалік містечка Хирова, в 1715 р. зазначається 3 ставки й одна саджавка.
Місцеві річки, здебільшого непридатні для судноплавства, використовувалися для будівництва млинів, фолюшів (сукновалень), пилорам (тартаків), а також для сплаву лісу, особливо в період весняних повеней з гірських масивів.
Якщо передгірська частина Перемищини відзначалася досить сприятливими умовами для розвитку хліборобства, городництва, садівництва, то в гірській частини ці види занять були значно обмежені. За даними ревізій 1692 і 1711 рр. в цій частині переважали ярі культури, особливо овес, що зумовлювалось не тільки поширеними тут підзолистими й буроземними ґрунтами, але й значно коротшим вегетаційним періодом. Тому й не дивно, що про Тухольську волость, яка займала крайню південно-східну частину Перемишльської землі ревізори в 1692 р. писали: «Та вся країна у великих горах, між високими скалами, в глибоких потоках засіла, в якій лише вирощують овес». Пшеницю в гірській частині висівали дуже рідко, бо родила вона лише на добре удобрених ґрунтах. Мало висівали тут і жита. Ці ж ревізори про с. Головецьке зазначали, що «жита, коли навезуть гною, уродиться біля Дністра по трохи, інші ґрунти — всі вівсяні»18. Переважно населення гірської частини займалося тваринництвом, здебільшого відгодівлею овець. Дослідники XIX ст. підкреслювали, що заможність гірської родини «визначалася кількістю овець».
Різноманітність природних ресурсів, на які була багата ця територія, сприяла розвиткові місцевих промислів і ремесел. Однак на той час в найбільшій мірі використовувалися соляні джерела, які розроблялися ще з давніх часів. Уже в період Київської Русі соляні промисли Прикарпаття забезпечували сіллю населення не тільки цього регіону, але й Придніпров'я.
На рубежі XVII—XVIII ст. на теренах Перемиської землі функціонувало 12 соляних жуп (солеварень), з яких 8 належали королівському скарбові (Старосільська, Дрогобицька, Нагуєвицька, Котівська, Модрицька, Колпецька, Спринська, Віська. Остання разом із Перемишльським староством здавалася в оренду шляхті). Сім королівських жуп входили до єдиного господарського комплексу — Самбірської економії і знаходились у віданні Самбірського піджупника, який призначався польським королем. Приватні жупи знаходились у селах: Шумині (магнатів Мнішків), Тарнаві (Цетнерів), Сольці (Фредрів) та в містечку Добромилі (Красінських).
Виварювали сіль із ропи в залізних сковородах — чренах, яку добували зі спеціально викопаних колодязів вручну або за допомогою спеціальних пристроїв — кератів, що приводилися в рух кіньми. В останньому випадку ропа з колодязів подавалася на чрени системою дерев'яних труб, рідше залізних. Виварювання солі відбувалась у варницях — вежах, де переважно й зберігалася, хоча подекуди для цього будували спеціальні приміщення — шопи.
Виварена в 1703—1706 рр. жупами Самбірської економії кількість солі дає підстави для ствердження про спад в солеварінні на Прикарпатті на рубежі XVII—XVIII ст., оскільки з 1.07.1768 р. по 30.06.1770 р. на цих же жупах було виварено 80606 бочок солі, а на причали до Сосниці і Торки з 1.01.1742 р. по 30.06.1743 р., тобто за півтора року, доставили 55000 бочок солі.
Після соляного промислу друге місце в економіці краю займав лісовий. Він визначався масивами лісів як в гірській, так і передгірській частинах Перемищини, про що свідчить люстрація 1565 р., в якій зазначається, що лісів багато біля Мостиськ і Медики, над річками Сяном, Вишнею та Смолкою. Величезний масив лісів знаходився також у Замехівській волості на берегах річки Танви. Якщо в гірській частині ліси складалися переважно з хвойних порід дерев, то передгірська відзначалася великим їх різномаїттям, серед якого часто зустрічалось чимало таких цінних порід, як бук і дуб.
Ліс використовувався як будівельний матеріал не тільки на місці, але як напівфабрикат сплавлявся Сяном й Віслою до Варшави та Гданська, звідки надходив і до Західної Європи. З лісу виготовляли смолу та поташ, що використовувався для відбілювання полотна. Останній виріб мав чималий попит на західних ринках. Так один із Сенявських, що мали великі лісові масиви в Руському воєводстві, на початку XVIII ст. уклав договір на продаж поташу на 32993 талера, а представник роду Потоцьких — на 82993 талера.
Чимало лісу витрачалося на виварку солі. Уже в люстрації 1565 р. відзначається оголення територій від лісів при соляних жупах. При описі лісів, які відносилися до Старосільської (її ще називали Перемишльською) жупи, зазначалося, що на той час у них «залишилося мало великої деревини, більше дрібного й молодого». Ліс використовували також для виготовлення різних виробів народні умільці. Переважно їх скуповували у них місцеві торгівці і доставляли на ринки великих міст, у тому числі й до Гданська.
Розвинений був на Прикарпатті і залізорудний промисел. В межах Самбірської економії цей промисел отримав найбільше поширення в селах Майдан та Смільна, в с. Стебнику Перемиського староства, в с. Рудне, від чого пішла і назва самого села, біля м. Ярослава, в с. Ненадівці та на території Замехівської і Крешівської волостей, майорату Замойських. Територія Замехівської волості була багата на поклади салітри, яку використовували для виготовлення пороху. В Гвоздецькій країні розроблялися поклади графіту, шиферу та пісковику, з яких виробляли точильні бруски, жорнові камені та інші вироби.
В містах Перемищини, попри тогочасні труднощі, розвивалось ремесло. На рубежі XVII—XVIII ст. у м. Самборі зазначається 11 цехів, у Перемишлі, згідно зі скаргами цехмістрів 1742 р., функціонувало 8 цехів, в м. Ярославлі в 1629 р. — 11 цехів, а в Стрию в 1664 р. — 10 цехів. Крім міст, багато ремісників жило в селах. Фактично в кожному селі інвентарні описи перечисляють ткачів, шевців, ковалів та інших потрібних селу ремісників. Зустрічаються села, населення яких спеціалізувалося на виготовленні певних ремісничих виробів. Найбільше в інвентарних описах згадуються ткачі. Так, інвентар 1729 р. урахував 17 ткачів в с. Альбіґова, 24 — в с. Крачкова, 27 — в с. Висока, а в сс. Білобоці та Маркові — по 61 ткачеві. В с. Шумина, як зазначається в ревізії 1711 р., «було 19 християнських хат, в яких жили різні ремісники, що обслуговували жупу, і лише декілька з них мали огороди, а останні жили тільки із заробітків», а про с. Рудку говориться, що колись в ньому жили рудокопи, але, коли перестали добувати руду, вони розійшлися37. На рубежі XVII—XVIII ст., у зв'язку з економічним занепадом, спостерігався процес переходу ремісників з міст до села, що сприяло розвиткові різних видів ремесел на селі.
У прикарпатських селах проживали не тільки ремісники, але й торгівці. Так, в ревізії 1692 р. зазначається, що в с. Верхнє Синьовидне, яке лежить при шляху, що з'єднував через Воріцький перевал східні райони Перемищини із Закарпаттям, поруч із 144 підданими, котрі «сиділи на землі», нараховувалось «47 хат без ґрунтів і огородів». Їх мешканці займалися торгівлею, доставляючи різні товари з Угорщини на місцеві ринки.
Через Прикарпаття проходило багато торгових шляхів, що з'єднували Польщу з Угорщиною, Семигородчиною, Молдавією та Поділлям, то зрозуміло, що це сприяло розвиткові не тільки міської, але й сільської торгівлі. Найважливішими для зв'язку з південними сусідами для Перемищини були, крім згаданого Воріцького шляху, що із Стрия вів до Мукачева, був Дукельський шлях, який від Перемишля через Сянки йшов до Закарпаття. Якщо по першому з Перемищини до Угорщини та Семиградщини везли зерно, сіль, залізо та інші товари, то у зворотному напрямку везли різні східні товари та гнали до країн західної Європи з Молдавії та Семиградщини стада худоби. Дукельським шляхом з Перемищини до Угорщини везли здебільшого олово, полотно та сіль, а в зворотному напрямку вина та гнали худобу аж до країн Західної Європи. Менше використовувався шлях, що проходив через Ужоцький перевал, який вів через Турку, Старий Самбір до Перемишля 39. Крім сухопутних шляхів сполучення, річкою Сян та її лівою притокою Віслок Перемищина була з'єднана і водним шляхом з Варшавою, Гданськом і Західною Європою. На берегах цих річок знаходились причали в Барончі, Злотківцях, , Сосниці, Торках, та Ярославі, звідкіля сплавлялась як сільськогосподарська продукція, так і ремісничі вироби до Варшави та Гданська.
Сухопутні та водні шляхи, що проходили через Прикарпаття сприяли розвиткові міст. Якщо за даними О. Яблоновського наприкінці XVI ст. в Перемишльській землі нараховувалося 28 міст і містечок, то на рубежі XVII—XVIII ст. їх стало вже 40. Серед них за сплатою шеляжного податку перше місце належало м. Ярославу, а за ним ішли: Перемишль, Ряшів, Самбір.
В адміністративно-політичному відношенні головними містами Перемиської землі були: Перемишль — адміністративний центр землі, Самбір — адміністративний центр столових володінь польських королів у Руському воєводстві — Самбірської економії, Судова Вишня — місце проведення сеймиків Руського воєводства (до речі, вони проводились в порівнянні з іншими українськими воєводствами найбільш регулярно).
Таким чином, географічне розташування, природні умови історичної української землі — Перемищини були сприятливі не тільки для розвитку сільського господарства (переважно рільництва в рівнинній частині, тваринництва — в гірській), різних видів промислів (серед яких з давніх часів славилося солеваріння), ремесел (як в містах, так і селах), а також внутрішньої та зовнішньої торгівлі.
Підсумки
Перемишльська земля як окрема адміністративно-територіальна одиниця у складі Руського воєводства Галичини сформувалася в середині XV ст. З південного сходу на північний захід вона простягалася від витоків р. Стрий та її правої притоки Опір до середньої частини басейну р. Сян та її лівої притоки р. Віслок. В географічно-територіальному відношенні її переважно ділили на три частини: (на південний схід від р. Дністер — нині повністю входить до складу Львівської області), Міжсянсько-Дністрянську — основна частина якої також нині у складі Львівщини і Засяння (повністю у складі Польщі). Природно-кліматично вона поділялася на дві частини — рівнинну та гірську, що й визначило час заснування та особливості розвитку сіл у кожній з них. Коли села рівнинної частини переважно засновувалися в давнину на «руському», «польському», а з ХІІІ ст. і на «німецькому» праві, то в гірській частині здебільшого вони появилися в XVI ст. і засновувалися на «волоському» праві. Якщо в перших основним видом занять населення було землеробство, то в других переважало скотарство. Якщо в перших з кінця XV ст. відбувається перехід до фільварково-панщизняної системи господарства як основної системи господарювання, то в других фільварок міг належати лише представникам місцевої адміністрації, що складалася здебільшого з дрібної шляхти, і повинен був забезпечувати її власні потреби, тобто носив в основному натуральний характер. На початку XVIII ст. в Перемишльській землі налічувалося понад 970 поселень, в тому числі 932 сільських, серед яких понад 29,5 % належали польським королям, 67,2 % — магнатам і шляхті, близько 3,3 % — духовенству.
Національно-визвольна війна українського народу в середині XVII ст., війна зі Швецією, похід через Карпати спільника Б. Хмельницького семигородського князя , війна з Туреччиною й окупація нею Поділля, часті напади кримських татар завдали великих збитків прикарпатському селу в другій половині XVII ст., зокрема Задністрянській частині. В останні роки XVII ст. намітилася його відбудова, але вже на початку XVIII ст., у зв'язку з втягненням Польщі в Північну війну на боці Росії, боротьбою за владу всередині країни, галицьке село понесло нові великі втрати. І лише після обрання на польський престол в 1733 р. нового короля Августа III створилися сприятливіші умови для відбудови господарства, відновлення села.
Способи його відбудови були різні як до стану помістя, селянських господарств, наявності коштів для відбудови, а також зв'язку господарств з ринком. Коли фільварок був зберігся та мав потрібні кошти на відбудову господарства, то відбудова розореного селянського господарства велася за допомогою двору, в супротивному випадку через селянські господарства, яким інколи навіть роздавали фільваркові землі. Здебільшого на Перемищині мало місце поєднання першого і другого шляхів відбудови. В цілому відбудова велася на старій фільварково-панщизняній основі, хоча, зокрема в гірських селах, спостерігалося пожвавлення товарно-грошових відносин.
У ході відбудови, зокрема в 30-40-х рр. збільшується кількість повнонадільних (здебільшого півланових і чвертьланових) господарств-кметів, покращується забезпечення їх робочою худобою, реманентом, особливо в тих селах, де відбудова велася через селянські господарства. В селах, де відбудова велася через фільварок спостерігалося приєднання до фільварку пустих селянських наділів і збільшення чисельності малоземельних і безземельних селянських господарств — загородників, халупників і комірників, у зв'язку з чим посилювалося соціальне розшарування села. Певний вплив на цей процес мало подальше розширення товарно-грошових відносин, особливо в гірських селах Перемищини, де переважали грошова і натуральна форми ренти.
Показником позитивних наслідків відбудови села слід вважати зменшення кількості пустих селянських наділів на кінець 40-х рр. в порівнянні з другим десятиріччям XVIII ст. Наприклад, у 18 приватновласницьких селах вони складали лише близько 5,8 % від загальної кількості селянського землекористування, а в 22 гірських селах Самбірської економії, не зважаючи на малосприятливі умови землеробства, кількість пустих селянських наділів у 1749 р. в порівнянні з 1711 р. скоротилася майже вдвічі. Крім того, в ряді сіл спостерігалося розчищення під посіви лісових масивів. Відмічається в селах розширення посівів зернових, зокрема хлібних культур — жита та пшениці, підвищення урожайності. Зростає реалізація зерна не тільки на місцевих ринках, але й сплавляється воно до Варшави та Гданська, звідкіля надходило в країни Західної Європи. Крім зерна, до Гданська Сяном та Віслою сплавляли продукцію лісового господарства, зокрема дошки, смольчугу та інші вироби, а також вироби сільських ремісників, серед яких переважало домотканне полотно. Все це дає підстави стверджувати, що в 30-40-х рр. XVIII ст. відбулися помітні зрушення в економіці галицького села, однак панівна на той час фільварково-панщизняна система господарства гальмувала проникнення в село товарно-грошових відносин і нових форм господарювання.
Див. також
Примітки
- Я.Ісаєвич Перемишль і Перемишльська земляю Перші сторінки історії Перемишль і Перемиська земля протягом віків: Збірник наукових праць та матеріалів Міжнародної наукової конференції. 24–25 червня 1994 року в Перемишлі / Під ред. С. Заброварного; Упорядн. М. Литвин. Наукове товариство ім. Т. Шевченка в Польщі; Видавнича рада в Перемишлі. — Перемишль; Львів, 1996. — 368 с.
- Polska XVI wieku pod względem geograficzno-statystycznym, t. VII, część ІІ-ga, Ziemie Ruskie — Ruś Czerwona opisana przez Aleksander Jabłonowskiego (Źródła dziejowe tom XVIII część II-ga), Варшава, 1903, ст. 18.
- ŚIiwa T. Kościół greckokatolicki w latach 1696—1764 / Historia Kosciola w Polsce, t. I, cz. 2, Poznań 1974, s. 459—464;
- Mullier W. Organizacja terytorialna diecezji przemyskiej w okresie przedrozbiorowym (1375—1772), «Nasza Przeszłosć» 1976, I. 46, s. 40-45.
Література
- Грушевський М. С. Опис Перемишльського староства, 1494—1497 рр.// Записки наукового товариства ім. Шевченка (ЗНТШ).- Львів, 1897.- Т. 19.
- Пірко В. О. Галицьке село наприкінці XVII — в першій половині XVIII ст. (історико-економічний нарис за матеріалами Перемишльської землі)/ Український культурологічний центр. Східний видавничий дім.- Донецьк, 2006.- 148 с.
- Ярослав Стех. Пропам'ятна книга українських діячів Перемищини. Львів: Видавництво «Сполом». т.1 2007, т.2 2009.
- Юліан Коваль. Перемиські василіани відзначили 75-ліття своєї церкви. /Свобода, 3 квітня 2010 р., С. 10.
- Економічна руїна в Перемишльській землі на початку XVIII ст. // Вісник Львівського університету. — 1965. — Серія 1. — Випуск 3.
- Зв'язок фільварків Перемишльської землі з ринком на початку XVIII ст. // 40-а наукова конференція професорсько-викладацького складу ЛДУ. — 1966.
Посилання
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Peremishlska Peremiska zemlya lat terra Premisliensis odna z istorichnih zemel Kiyivskoyi Rusi Peremiskogo kzyaivstva Galickogo Knyazivstva Galicko Volinskogo knyazivstva ta Ruskogo voyevodstva z centrom u misti Peremishl Gerb Syanockoyi i Peremishlskoyi zemelLokalizaciyaPeremishl u skladi Kiyivskoyi Rusi Teritoriya Peremishlskoyi zemli sho sklalas naprikinci X pershij polovini XI st v osnovnomu zbigalasya z teritoriyeyu piznishogo Peremishlskogo udilnogo knyazivstva volosti Ya Isayevich okreslyuye pivdennij kordon Peremishlskoyi zemli v Karpatskomu hrebti u Bojkivskomu i Lemkivskomu Beskidah Zahidnim rubezhem sluzhili karpatski gusti lisi pomizh Vislokom i Dunajcem a takozh Sandomirska pusha vid Nizhnogo Syanu do Visli Pivdenno shidnij kordon prohodiv najimovirnishe po r Strij Na pivnichnomu shodi Peremishlska zemlya stikuvalasya z Belzkoyu Pislya peretvorennya Ruskogo Korolivstva na Ruske voyevodstvo Korolivstva Polskogo iz skladu istorichnoyi Peremishlskoyi zemli bulo vidokremleno teritoriyu Syanockoyi zemli ta dolucheno Drogobickij ta Strijskij poviti Pislya cogo vona zajmala veliku teritoriyu 13037 km u basejnah richok Striya Dnistra ta Syanu Na pivdni Karpatskij hrebet viddilyav yiyi vid Zakarpattya sho na toj chas znahodilos u skladi Ugorshini na zahodi vona mezhuvala z Syanockoyu zemleyu Ruskogo voyevodstva i Sandomirskim voyevodstvom na pivnochi z Holmskoyu zemleyu Ruskogo voyevodstva ta Belzkim voyevodstvom na shodi z Lvivskoyu ta Galickoyu zemlyami Ruskogo voyevodstva Administrativnij podilZemlya podilyalas na 4 poviti ale deyakij chas she zberigalis kolishni volosti chasiv Galicko Volinskogo knyazivstva Mostiska 1444 Ryashivska 1454 Lezhajska 1444 Lancutska 1446 Perevorska 1569 Yaroslavska 1450 Tichinska 1424 Poviti z 1434 Podil Peremishlskoyi zemli na poviti ta suchasnij derzhavnij kordonPeremishlskij povit stolicya Peremishl starostvo grodove i zemskij sud Sambirskij povit administrativnij centr Sambir Drogobickij povit administrativnij centr Drogobich Strijskij povit administrativnij centr Strij Peremishlskij starosta sklikav bilya Peremishlya pokaz usiyeyi shlyahti Peremishlskoyi zemli Poviti obirali na deputatskomu ta gospodarskomu sejmikah po 6 deputativ do Koronnogo Tribunalu ta Radomskogo Podatkovogo Tribunalu U XVI st najbilshimi mistami buli Peremishl i Yaroslav ponad 5 tis meshkanciv Strij ponad 4 tis meshkanciv Drogobich Gorodisko Lezhajsk Ryashiv i Zholinya ponad 3 tis meshkanciv 1 Zgidno z korolivskoyu lyustraciyeyu zroblenoyu v 1676 roci u vsij Peremishlskij zemli bulo 32 mista i 980 sil DemografiyaGeografichno Peremishlska zemlya podilyalasya na dvi chastini rivninnu v basejni nizhnoyi techiyi r Strij serednoyi techiyi Dnistra ta Syanu i girsku Karpatski gori sho pidvishuvalisya iz pivnichnogo zahodu na pivdennij shid i stanovili ponad tretini yiyi zagalnoyi ploshi Bilsha chastina teritoriyi Peremishlskoyi zemli zbigayetsya iz mezhami ukrayinskoyi etnichnoyi teritoriyi Nadsyannya Vidminni prirodni umovi rivninnoyi ta girskoyi chastin vplinuli na proces yih zaselennya ta gospodarskogo osvoyennya Napriklad persha pismova zgadka pro selo Netrebka datuyetsya 1363 rokom Yaksho rivninna chastina v 16 stolitti bula vzhe dostatno zaselena to v girskij intensivna kolonizaciya lishe pochinalasya u 15 16 stolittyah Pro ce perekonlivo svidchat materiali lyustracij korolivshin zokrema 1565 r Tak v lyustraciyi Sambirskoyi ekonomiyi zaznachayetsya sho bagato sil she ne visidili slobid tobto nadanih yim pilg pislya zasnuvannya inshi shojno osadzheni na sirim koreni i selyani sidyat na nevimiryanih dvorishah Napriklad pro selo Gvozdec v lyustraciyi govoritsya Selo novoosadzhene v yakomu 19 vimiryanih dvorish abo laniv z yakih ni chinshu ni danin ne platyat tomu sho mayut slobodi bo osadzheni v 1553 roku Selo Chizhevichi osadzhene v 1558 roku a selo Velikij Potik na sirim koreni v 1562 roku osadzhene v yakomu 8 kmetiv povnonadilnih selyan na nevimiryanih dvorishah osili Najbilsha kilkist sil na rozchishenih vid lisiv gruntah girskoyi chastini Peremishini vinikla mizh 1510 1570 rokami Zdebilshogo kolonizaciya ciyeyi chastini provodilasya Drago Sasami na tak zvanomu voloskomu pravi dlya yakogo providnoyu galuzzyu gospodarstva bulo skotarstvo v toj chas yak bilshist sil rivninnoyi chastini bula zasnovana na ruskomu polskomu i chastkovo nimeckomu pravi Osvoyennya novih posivnih plosh i zasnuvannya poselen sposterigalosya podekudi j protyagom 17 ta 18 stolittya ne tilki v girskij ale j peredgirskij chastinah Tak u reviziyi 1692 roku vidmichayetsya sho v Sambirskoyi ekonomiyi nayavna velika kilkist novih rozchishenih v lisah dilyanok yaki selyani vzhivali ponad zakripleni za nimi nadili V inventari Gorodiskogo klyucha za 1728 rokom zaznachayutsya novi prikopki v mistechku Gorodisko i v seli Vovchim a takozh osadzhennya novogo sela Hudachiv Suchasnij polskij istorik J Pulcvyartek doslidzhuyuchi zasnuvannya poselen v sho zajmalo pivnichno zahidnu chastinu Peremiskoyi zemli po obidva boki Syanu dijshov visnovku sho z 24 poselen vidmichenih v lyustraciyi 1664 roku 4 buli zasnovani v 17 stolitti Za reviziyami 1692 i 1711 rokiv ta podimnimi reyestrami 1700 i 1716 rokiv v Peremishlskij zemli narahovuvalos 937 sil v toj chas yak za danimi A Yablonovskogo v 1578 roci tut bulo vrahovano lishe 745 silskih poselen Takim chinom protyagom desho bilshe odnogo stolittya kilkist sil Peremishini zbilshilasya na 192 poselennya ponad 1 5 zagalnoyi kilkosti silskih yiyi poselen Pered pochatkom avstrijskogo pravlinnya u 1772 roci v Peremiskij zmeli nalichuvalos 1258 ruskih greko katolickih ta 177 rimo katolickih parafij EkonomikaPrapor Peremishlsko Syanockoyi zemli z Gryunvaldskoyi bitvi Zdebilshogo pidzolisti a v dolinah richok podekudi j chornozemni grunti krayu pomirnij klimat stvoryuvali vidnosno spriyatlivi umovi dlya zanyat silskim gospodarstvom Inventarni opisi zasvidchuyut sho na cij teritoriyi viroshuvali yak ozimi tak i yarovi kulturi Najbilshe visivali ozimogo zhita vivsa yachmenyu porivnyano menshe pshenici grechki prosa j gorohu Z tehnichnih kultur perevazhali konopli ta lon Napriklad u Bakunchickomu filvarku Peremiskogo starostva v 1699 r zibrali 340 kip ozimogo i 15 yarogo zhita 200 5 kopi yachmenyu 142 grechki 55 5 gorohu 19 5 konopel U Vishatickomu filvarku cogo zh starostva bulo zibrano 161 kopu zhita 70 kip pshenici 156 yachmenyu 190 grechki 164 kopi vivsa 50 kip gorohu 36 konopel i 30 lonu Krim rilnictva shiroko bulo poshirene gorodnictvo Gorodi zaznachayutsya v kozhnomu z filvarkiv ciyeyi chastini v deyakih yih bulo j po dekilka Z gorodnih kultur najposhirenishi buli kapusta cibulya morkva ripa petrushka pasternak mak ta inshi Chimalo miscya vidvodilos i sadivnictvu Sadi vidmicheno ne lishe u filvarkovih ale j v selyanskih gospodarstvah V bilya m Peremishlya v 1749 r bulo 3 sadi v yakih perechislyayutsya taki vidi derev slivi chereshni voloski gorihi yabluni ta grushi Chimale misce vidvodilos tvarinnictvu Chudovoyu bazoyu dlya rozvedennya domashnih tvarin sluzhili ne tilki zaplavni luki Peredkarpattya ale j polonini Karpat To zh ne divno sho yak selyani tak i shlyahta v svoyih gospodarstvah utrimuvali veliku rogatu hudobu konej ovec kiz svinej a takozh gusej kurej ta in Velika rogata hudoba sluzhila ne tilki dlya zabezpechennya naselennya produktami harchuvannya ale j dlya udobrennya gruntiv gnoyem yakij vikoristovuvali z ciyeyu metoyu dosit shiroko uzhe z XVI st Napriklad v Gorlichinskomu filvarku Perevorskogo klyucha v 1705 r chislilosya 22 korovi 5 yalivok 20 ovec 8 kiz 9 voliv 9 telyat 16 svinej 30 gusej i 30 kurej V s Trebovisku bilya m Sokolova filvarkova obora narahovuvala 20 koriv 5 bikiv 9 yalivok 3 bichkiv 7 telyat 6 svinej 30 gusej 30 kurej 5 kachok i 5 indikiv Produkciyu tvarinnictva zbuvali yak na miscevomu rinku tak i splavlyali yiyi Syanom i Visloyu do stolici ta Gdanska Pevne misce vidvodilos i bdzhilnictvu yake viroslo iz davnogo bortnictva Tak lyustraciya 1565 r pri opisi s Star yavi vidmichaye sho stosuyetsya bortnikiv yaki do cogo davali medovu dan to yim teper yiyi skasovano bo v tih lisah de voni mali borti osnovuyut novi sela vid yakih ye bilshij pributok nizh vid medu V dzherelah XVIII st bortniki zgaduyutsya lishe v Gorodiskomu ta Trineckomu klyuchah Za to majzhe v kozhnomu filvarku zaznachayutsya pasiki podekudi dosit chislenni Napriklad u pasici Zhuravickogo filvarku poblizu m Peremishlya v 1706 r narahovuvalosya 68 vulikiv z bdzholami i 56 pustih Zahodilosya misceve naselennya j kolo ribalstva U zgaduvanih richkah ta chislennih yih pritokah vodilasya vsyaka riba Krim togo bilshist filvarkiv mali svoyi stavki dlya rozvedennya ribi ta sadzhavki dlya malkiv Tak u s Nadibah nepodalik mistechka Hirova v 1715 r zaznachayetsya 3 stavki j odna sadzhavka Miscevi richki zdebilshogo nepridatni dlya sudnoplavstva vikoristovuvalisya dlya budivnictva mliniv folyushiv suknovalen piloram tartakiv a takozh dlya splavu lisu osoblivo v period vesnyanih povenej z girskih masiviv Yaksho peredgirska chastina Peremishini vidznachalasya dosit spriyatlivimi umovami dlya rozvitku hliborobstva gorodnictva sadivnictva to v girskij chastini ci vidi zanyat buli znachno obmezheni Za danimi revizij 1692 i 1711 rr v cij chastini perevazhali yari kulturi osoblivo oves sho zumovlyuvalos ne tilki poshirenimi tut pidzolistimi j burozemnimi gruntami ale j znachno korotshim vegetacijnim periodom Tomu j ne divno sho pro Tuholsku volost yaka zajmala krajnyu pivdenno shidnu chastinu Peremishlskoyi zemli revizori v 1692 r pisali Ta vsya krayina u velikih gorah mizh visokimi skalami v glibokih potokah zasila v yakij lishe viroshuyut oves Pshenicyu v girskij chastini visivali duzhe ridko bo rodila vona lishe na dobre udobrenih gruntah Malo visivali tut i zhita Ci zh revizori pro s Golovecke zaznachali sho zhita koli navezut gnoyu uroditsya bilya Dnistra po trohi inshi grunti vsi vivsyani 18 Perevazhno naselennya girskoyi chastini zajmalosya tvarinnictvom zdebilshogo vidgodivleyu ovec Doslidniki XIX st pidkreslyuvali sho zamozhnist girskoyi rodini viznachalasya kilkistyu ovec Riznomanitnist prirodnih resursiv na yaki bula bagata cya teritoriya spriyala rozvitkovi miscevih promisliv i remesel Odnak na toj chas v najbilshij miri vikoristovuvalisya solyani dzherela yaki rozroblyalisya she z davnih chasiv Uzhe v period Kiyivskoyi Rusi solyani promisli Prikarpattya zabezpechuvali sillyu naselennya ne tilki cogo regionu ale j Pridniprov ya Na rubezhi XVII XVIII st na terenah Peremiskoyi zemli funkcionuvalo 12 solyanih zhup solevaren z yakih 8 nalezhali korolivskomu skarbovi Starosilska Drogobicka Naguyevicka Kotivska Modricka Kolpecka Sprinska Viska Ostannya razom iz Peremishlskim starostvom zdavalasya v orendu shlyahti Sim korolivskih zhup vhodili do yedinogo gospodarskogo kompleksu Sambirskoyi ekonomiyi i znahodilis u vidanni Sambirskogo pidzhupnika yakij priznachavsya polskim korolem Privatni zhupi znahodilis u selah Shumini magnativ Mnishkiv Tarnavi Cetneriv Solci Fredriv ta v mistechku Dobromili Krasinskih Vivaryuvali sil iz ropi v zaliznih skovorodah chrenah yaku dobuvali zi specialno vikopanih kolodyaziv vruchnu abo za dopomogoyu specialnih pristroyiv kerativ sho privodilisya v ruh kinmi V ostannomu vipadku ropa z kolodyaziv podavalasya na chreni sistemoyu derev yanih trub ridshe zaliznih Vivaryuvannya soli vidbuvalas u varnicyah vezhah de perevazhno j zberigalasya hocha podekudi dlya cogo buduvali specialni primishennya shopi Vivarena v 1703 1706 rr zhupami Sambirskoyi ekonomiyi kilkist soli daye pidstavi dlya stverdzhennya pro spad v solevarinni na Prikarpatti na rubezhi XVII XVIII st oskilki z 1 07 1768 r po 30 06 1770 r na cih zhe zhupah bulo vivareno 80606 bochok soli a na prichali do Sosnici i Torki z 1 01 1742 r po 30 06 1743 r tobto za pivtora roku dostavili 55000 bochok soli Pislya solyanogo promislu druge misce v ekonomici krayu zajmav lisovij Vin viznachavsya masivami lisiv yak v girskij tak i peredgirskij chastinah Peremishini pro sho svidchit lyustraciya 1565 r v yakij zaznachayetsya sho lisiv bagato bilya Mostisk i Mediki nad richkami Syanom Vishneyu ta Smolkoyu Velicheznij masiv lisiv znahodivsya takozh u Zamehivskij volosti na beregah richki Tanvi Yaksho v girskij chastini lisi skladalisya perevazhno z hvojnih porid derev to peredgirska vidznachalasya velikim yih riznomayittyam sered yakogo chasto zustrichalos chimalo takih cinnih porid yak buk i dub Lis vikoristovuvavsya yak budivelnij material ne tilki na misci ale yak napivfabrikat splavlyavsya Syanom j Visloyu do Varshavi ta Gdanska zvidki nadhodiv i do Zahidnoyi Yevropi Z lisu vigotovlyali smolu ta potash sho vikoristovuvavsya dlya vidbilyuvannya polotna Ostannij virib mav chimalij popit na zahidnih rinkah Tak odin iz Senyavskih sho mali veliki lisovi masivi v Ruskomu voyevodstvi na pochatku XVIII st uklav dogovir na prodazh potashu na 32993 talera a predstavnik rodu Potockih na 82993 talera Chimalo lisu vitrachalosya na vivarku soli Uzhe v lyustraciyi 1565 r vidznachayetsya ogolennya teritorij vid lisiv pri solyanih zhupah Pri opisi lisiv yaki vidnosilisya do Starosilskoyi yiyi she nazivali Peremishlskoyu zhupi zaznachalosya sho na toj chas u nih zalishilosya malo velikoyi derevini bilshe dribnogo j molodogo Lis vikoristovuvali takozh dlya vigotovlennya riznih virobiv narodni umilci Perevazhno yih skupovuvali u nih miscevi torgivci i dostavlyali na rinki velikih mist u tomu chisli j do Gdanska Rozvinenij buv na Prikarpatti i zalizorudnij promisel V mezhah Sambirskoyi ekonomiyi cej promisel otrimav najbilshe poshirennya v selah Majdan ta Smilna v s Stebniku Peremiskogo starostva v s Rudne vid chogo pishla i nazva samogo sela bilya m Yaroslava v s Nenadivci ta na teritoriyi Zamehivskoyi i Kreshivskoyi volostej majoratu Zamojskih Teritoriya Zamehivskoyi volosti bula bagata na pokladi salitri yaku vikoristovuvali dlya vigotovlennya porohu V Gvozdeckij krayini rozroblyalisya pokladi grafitu shiferu ta piskoviku z yakih viroblyali tochilni bruski zhornovi kameni ta inshi virobi V mistah Peremishini popri togochasni trudnoshi rozvivalos remeslo Na rubezhi XVII XVIII st u m Sambori zaznachayetsya 11 cehiv u Peremishli zgidno zi skargami cehmistriv 1742 r funkcionuvalo 8 cehiv v m Yaroslavli v 1629 r 11 cehiv a v Striyu v 1664 r 10 cehiv Krim mist bagato remisnikiv zhilo v selah Faktichno v kozhnomu seli inventarni opisi perechislyayut tkachiv shevciv kovaliv ta inshih potribnih selu remisnikiv Zustrichayutsya sela naselennya yakih specializuvalosya na vigotovlenni pevnih remisnichih virobiv Najbilshe v inventarnih opisah zgaduyutsya tkachi Tak inventar 1729 r urahuvav 17 tkachiv v s Albigova 24 v s Krachkova 27 v s Visoka a v ss Biloboci ta Markovi po 61 tkachevi V s Shumina yak zaznachayetsya v reviziyi 1711 r bulo 19 hristiyanskih hat v yakih zhili rizni remisniki sho obslugovuvali zhupu i lishe dekilka z nih mali ogorodi a ostanni zhili tilki iz zarobitkiv a pro s Rudku govoritsya sho kolis v nomu zhili rudokopi ale koli perestali dobuvati rudu voni rozijshlisya37 Na rubezhi XVII XVIII st u zv yazku z ekonomichnim zanepadom sposterigavsya proces perehodu remisnikiv z mist do sela sho spriyalo rozvitkovi riznih vidiv remesel na seli U prikarpatskih selah prozhivali ne tilki remisniki ale j torgivci Tak v reviziyi 1692 r zaznachayetsya sho v s Verhnye Sinovidne yake lezhit pri shlyahu sho z yednuvav cherez Vorickij pereval shidni rajoni Peremishini iz Zakarpattyam poruch iz 144 piddanimi kotri sidili na zemli narahovuvalos 47 hat bez gruntiv i ogorodiv Yih meshkanci zajmalisya torgivleyu dostavlyayuchi rizni tovari z Ugorshini na miscevi rinki Cherez Prikarpattya prohodilo bagato torgovih shlyahiv sho z yednuvali Polshu z Ugorshinoyu Semigorodchinoyu Moldaviyeyu ta Podillyam to zrozumilo sho ce spriyalo rozvitkovi ne tilki miskoyi ale j silskoyi torgivli Najvazhlivishimi dlya zv yazku z pivdennimi susidami dlya Peremishini buli krim zgadanogo Vorickogo shlyahu sho iz Striya viv do Mukacheva buv Dukelskij shlyah yakij vid Peremishlya cherez Syanki jshov do Zakarpattya Yaksho po pershomu z Peremishini do Ugorshini ta Semigradshini vezli zerno sil zalizo ta inshi tovari to u zvorotnomu napryamku vezli rizni shidni tovari ta gnali do krayin zahidnoyi Yevropi z Moldaviyi ta Semigradshini stada hudobi Dukelskim shlyahom z Peremishini do Ugorshini vezli zdebilshogo olovo polotno ta sil a v zvorotnomu napryamku vina ta gnali hudobu azh do krayin Zahidnoyi Yevropi Menshe vikoristovuvavsya shlyah sho prohodiv cherez Uzhockij pereval yakij viv cherez Turku Starij Sambir do Peremishlya 39 Krim suhoputnih shlyahiv spoluchennya richkoyu Syan ta yiyi livoyu pritokoyu Vislok Peremishina bula z yednana i vodnim shlyahom z Varshavoyu Gdanskom i Zahidnoyu Yevropoyu Na beregah cih richok znahodilis prichali v Baronchi Zlotkivcyah Sosnici Torkah ta Yaroslavi zvidkilya splavlyalas yak silskogospodarska produkciya tak i remisnichi virobi do Varshavi ta Gdanska Suhoputni ta vodni shlyahi sho prohodili cherez Prikarpattya spriyali rozvitkovi mist Yaksho za danimi O Yablonovskogo naprikinci XVI st v Peremishlskij zemli narahovuvalosya 28 mist i mistechok to na rubezhi XVII XVIII st yih stalo vzhe 40 Sered nih za splatoyu shelyazhnogo podatku pershe misce nalezhalo m Yaroslavu a za nim ishli Peremishl Ryashiv Sambir V administrativno politichnomu vidnoshenni golovnimi mistami Peremiskoyi zemli buli Peremishl administrativnij centr zemli Sambir administrativnij centr stolovih volodin polskih koroliv u Ruskomu voyevodstvi Sambirskoyi ekonomiyi Sudova Vishnya misce provedennya sejmikiv Ruskogo voyevodstva do rechi voni provodilis v porivnyanni z inshimi ukrayinskimi voyevodstvami najbilsh regulyarno Takim chinom geografichne roztashuvannya prirodni umovi istorichnoyi ukrayinskoyi zemli Peremishini buli spriyatlivi ne tilki dlya rozvitku silskogo gospodarstva perevazhno rilnictva v rivninnij chastini tvarinnictva v girskij riznih vidiv promisliv sered yakih z davnih chasiv slavilosya solevarinnya remesel yak v mistah tak i selah a takozh vnutrishnoyi ta zovnishnoyi torgivli PidsumkiPeremishlska zemlya yak okrema administrativno teritorialna odinicya u skladi Ruskogo voyevodstva Galichini sformuvalasya v seredini XV st Z pivdennogo shodu na pivnichnij zahid vona prostyagalasya vid vitokiv r Strij ta yiyi pravoyi pritoki Opir do serednoyi chastini basejnu r Syan ta yiyi livoyi pritoki r Vislok V geografichno teritorialnomu vidnoshenni yiyi perevazhno dilili na tri chastini na pivdennij shid vid r Dnister nini povnistyu vhodit do skladu Lvivskoyi oblasti Mizhsyansko Dnistryansku osnovna chastina yakoyi takozh nini u skladi Lvivshini i Zasyannya povnistyu u skladi Polshi Prirodno klimatichno vona podilyalasya na dvi chastini rivninnu ta girsku sho j viznachilo chas zasnuvannya ta osoblivosti rozvitku sil u kozhnij z nih Koli sela rivninnoyi chastini perevazhno zasnovuvalisya v davninu na ruskomu polskomu a z HIII st i na nimeckomu pravi to v girskij chastini zdebilshogo voni poyavilisya v XVI st i zasnovuvalisya na voloskomu pravi Yaksho v pershih osnovnim vidom zanyat naselennya bulo zemlerobstvo to v drugih perevazhalo skotarstvo Yaksho v pershih z kincya XV st vidbuvayetsya perehid do filvarkovo panshiznyanoyi sistemi gospodarstva yak osnovnoyi sistemi gospodaryuvannya to v drugih filvarok mig nalezhati lishe predstavnikam miscevoyi administraciyi sho skladalasya zdebilshogo z dribnoyi shlyahti i povinen buv zabezpechuvati yiyi vlasni potrebi tobto nosiv v osnovnomu naturalnij harakter Na pochatku XVIII st v Peremishlskij zemli nalichuvalosya ponad 970 poselen v tomu chisli 932 silskih sered yakih ponad 29 5 nalezhali polskim korolyam 67 2 magnatam i shlyahti blizko 3 3 duhovenstvu Nacionalno vizvolna vijna ukrayinskogo narodu v seredini XVII st vijna zi Shveciyeyu pohid cherez Karpati spilnika B Hmelnickogo semigorodskogo knyazya vijna z Turechchinoyu j okupaciya neyu Podillya chasti napadi krimskih tatar zavdali velikih zbitkiv prikarpatskomu selu v drugij polovini XVII st zokrema Zadnistryanskij chastini V ostanni roki XVII st namitilasya jogo vidbudova ale vzhe na pochatku XVIII st u zv yazku z vtyagnennyam Polshi v Pivnichnu vijnu na boci Rosiyi borotboyu za vladu vseredini krayini galicke selo poneslo novi veliki vtrati I lishe pislya obrannya na polskij prestol v 1733 r novogo korolya Avgusta III stvorilisya spriyatlivishi umovi dlya vidbudovi gospodarstva vidnovlennya sela Sposobi jogo vidbudovi buli rizni yak do stanu pomistya selyanskih gospodarstv nayavnosti koshtiv dlya vidbudovi a takozh zv yazku gospodarstv z rinkom Koli filvarok buv zberigsya ta mav potribni koshti na vidbudovu gospodarstva to vidbudova rozorenogo selyanskogo gospodarstva velasya za dopomogoyu dvoru v suprotivnomu vipadku cherez selyanski gospodarstva yakim inkoli navit rozdavali filvarkovi zemli Zdebilshogo na Peremishini malo misce poyednannya pershogo i drugogo shlyahiv vidbudovi V cilomu vidbudova velasya na starij filvarkovo panshiznyanij osnovi hocha zokrema v girskih selah sposterigalosya pozhvavlennya tovarno groshovih vidnosin U hodi vidbudovi zokrema v 30 40 h rr zbilshuyetsya kilkist povnonadilnih zdebilshogo pivlanovih i chvertlanovih gospodarstv kmetiv pokrashuyetsya zabezpechennya yih robochoyu hudoboyu remanentom osoblivo v tih selah de vidbudova velasya cherez selyanski gospodarstva V selah de vidbudova velasya cherez filvarok sposterigalosya priyednannya do filvarku pustih selyanskih nadiliv i zbilshennya chiselnosti malozemelnih i bezzemelnih selyanskih gospodarstv zagorodnikiv halupnikiv i komirnikiv u zv yazku z chim posilyuvalosya socialne rozsharuvannya sela Pevnij vpliv na cej proces malo podalshe rozshirennya tovarno groshovih vidnosin osoblivo v girskih selah Peremishini de perevazhali groshova i naturalna formi renti Pokaznikom pozitivnih naslidkiv vidbudovi sela slid vvazhati zmenshennya kilkosti pustih selyanskih nadiliv na kinec 40 h rr v porivnyanni z drugim desyatirichchyam XVIII st Napriklad u 18 privatnovlasnickih selah voni skladali lishe blizko 5 8 vid zagalnoyi kilkosti selyanskogo zemlekoristuvannya a v 22 girskih selah Sambirskoyi ekonomiyi ne zvazhayuchi na malospriyatlivi umovi zemlerobstva kilkist pustih selyanskih nadiliv u 1749 r v porivnyanni z 1711 r skorotilasya majzhe vdvichi Krim togo v ryadi sil sposterigalosya rozchishennya pid posivi lisovih masiviv Vidmichayetsya v selah rozshirennya posiviv zernovih zokrema hlibnih kultur zhita ta pshenici pidvishennya urozhajnosti Zrostaye realizaciya zerna ne tilki na miscevih rinkah ale j splavlyayetsya vono do Varshavi ta Gdanska zvidkilya nadhodilo v krayini Zahidnoyi Yevropi Krim zerna do Gdanska Syanom ta Visloyu splavlyali produkciyu lisovogo gospodarstva zokrema doshki smolchugu ta inshi virobi a takozh virobi silskih remisnikiv sered yakih perevazhalo domotkanne polotno Vse ce daye pidstavi stverdzhuvati sho v 30 40 h rr XVIII st vidbulisya pomitni zrushennya v ekonomici galickogo sela odnak panivna na toj chas filvarkovo panshiznyana sistema gospodarstva galmuvala proniknennya v selo tovarno groshovih vidnosin i novih form gospodaryuvannya Div takozhPeremishlska yeparhiya Siverska zemlya Galicka zemlya Peremiske knyazivstvo Chernigivske knyazivstvoPrimitkiYa Isayevich Peremishl i Peremishlska zemlyayu Pershi storinki istoriyi Peremishl i Peremiska zemlya protyagom vikiv Zbirnik naukovih prac ta materialiv Mizhnarodnoyi naukovoyi konferenciyi 24 25 chervnya 1994 roku v Peremishli Pid red S Zabrovarnogo Uporyadn M Litvin Naukove tovaristvo im T Shevchenka v Polshi Vidavnicha rada v Peremishli Peremishl Lviv 1996 368 s Polska XVI wieku pod wzgledem geograficzno statystycznym t VII czesc II ga Ziemie Ruskie Rus Czerwona opisana przez Aleksander Jablonowskiego Zrodla dziejowe tom XVIII czesc II ga Varshava 1903 st 18 SIiwa T Kosciol greckokatolicki w latach 1696 1764 Historia Kosciola w Polsce t I cz 2 Poznan 1974 s 459 464 Mullier W Organizacja terytorialna diecezji przemyskiej w okresie przedrozbiorowym 1375 1772 Nasza Przeszlosc 1976 I 46 s 40 45 LiteraturaGrushevskij M S Opis Peremishlskogo starostva 1494 1497 rr Zapiski naukovogo tovaristva im Shevchenka ZNTSh Lviv 1897 T 19 Pirko V O Galicke selo naprikinci XVII v pershij polovini XVIII st istoriko ekonomichnij naris za materialami Peremishlskoyi zemli Ukrayinskij kulturologichnij centr Shidnij vidavnichij dim Doneck 2006 148 s Yaroslav Steh Propam yatna kniga ukrayinskih diyachiv Peremishini Lviv Vidavnictvo Spolom t 1 2007 t 2 2009 Yulian Koval Peremiski vasiliani vidznachili 75 littya svoyeyi cerkvi Svoboda 3 kvitnya 2010 r S 10 Ekonomichna ruyina v Peremishlskij zemli na pochatku XVIII st Visnik Lvivskogo universitetu 1965 Seriya 1 Vipusk 3 Zv yazok filvarkiv Peremishlskoyi zemli z rinkom na pochatku XVIII st 40 a naukova konferenciya profesorsko vikladackogo skladu LDU 1966 Posilannya 1