Хо́лмщина (Холмська Русь, Забужжя, Забузька Русь, Холмська земля) — історико-географічна область Русі, розташована на захід від середини річки Західний Буг. На заході межує з польською Люблінщиною, на сході з Волинню, на півночі з Підляшшям, на півдні з Галичиною. За межу між Холмщиною і Підляшшям можна вважати колишню межу між Седлецькою і Люблінською губерніями.
Холмщина | |
Герб | |
![]() | |
Дата створення / заснування | 1387 |
---|---|
Країна | ![]() |
Столиця | Холм |
Адміністративна одиниця | Руське воєводство |
Адміністративно-територіально поділяється на | холмський повіт[d], красноставський повіт[d] |
Час/дата припинення існування | 1772 |
|
Координати: 51°08′11″ пн. ш. 23°28′30″ сх. д. / 51.136457000028° пн. ш. 23.47509300002777977° сх. д.
Територія Холмщини в межах Холмської губернії охоплювала 6 572 км² (повіти Холмський, Грубешівський, Томашівський, Костянтинівський). В межах старої Речі Посполитої територія становила 9 939 км ².
Чисельність мешканців (на 1931) — 720 000. Історичний центр — місто Холм. У минулому Холмщина (разом з Підляшшям) була частиною Волині.
Загальні відомості
Часто назву «Холмщина» поширювали і на південне Підляшшя, бо воно входило до складу Холмської єпархії, а з 1912 — до Холмської губернії. Взагалі з 1795 Холмщина та південне Підляшшя мали майже спільну історію. Периферійне положення Холмщини (як і Підляшшя, але в меншій мірі) було причиною слабкого її зв'язку з рештою українських земель і відносно слабкої національної свідомості українського населення. Холмщина лежала далеко від центрів українського життя, а її головне місто Холм не мало великого значення. Виняток становила лише доба Галицько-Волинської держави, коли Холмщина завдяки своєму віддаленому відносно татар розташуванню стала плацдармом держави Данила Романовича, а заснований ним Холм — його столицею.
Близькість Холмщини до Польщі полегшила її полонізацію. Водночас Холмщина і Підляшшя мали низку лише їм властивих особливостей (зокрема в церковній ділянці).
Зараз Холмщина та Підляшшя входять до складу Польщі (Люблінське та незначна частина Мазовецького воєводства).
Природа та клімат
Переважну частину Холмщини становить , яка є частиною Волинсько-Холмської височини (у польській термінології — східна частина Люблінської). Це легкохвиляста рівнина, здебільшого на висоті 200—250 (подекуди до 300) м., з крейдовим підложжям, вкритим третинними шарами і лесом, з урожайними ґрунтами (на Грубешівщині чорнозем). На північному сході Холмська височина знижується виразним ступенем до 20 — 40 м висоти у напрямі до Підляської низовини, на якій лежить менша (північна і північно-східна) частина Холмщини; її краєвид післяльодовиковий, ґрунти переважно попільнякові, середньої врожайності. Третю географічно-природну частину Холмщини становить південно-західна частина (Білгорайщина), що є частиною Надсянської низовини; це переважно піщана плоскорівня на висоті 200—250 м з маловрожайними ґрунтами.
Річки Холмщини належать до сточища Вісли: Буг з притоками — Угеркою і Гучвою, Вепр з Бистрицею; на південному заході притока Сяну — Танва.
За приблизною класифікацією ґрунтів Холмщини припадає (в %): на піскові — 20, лесові — 20, чорнозем — 10, суглинки — 12, боровики — 15, торфові і багнисті — 16.
Майже вся Холмщина належить до смуги середньоєвропейских лісів. На Холмщині, як і на Підляшші, пролягають східні межі буку, ялиці, модрини та граба; північно-західна межа — смереки. Великі лісові масиви існували колись на Білгорайщині (Сольська пуща).
Клімат Холмщини перехідний між континентальним й океанічним. Зима м'яка (середньомісячна температура січня в Холмі −4,4 °C), літо помірне (середньомісячна температура липня +18,5 °C); середньорічна температура +7,4 °C; кількість погідних днів у сусідньому Любліні 137 на рік, сума атмосферичних опадів 546 мм на рік; дощів найбільше в червні, липні і серпні (разом 250 мм).
Адміністративно-державні утворення на теренах Холмщини (разом з Підляшшям)
![]() | |
---|---|
![]() | Холмщина у складі Галицько-Волинської держави. |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU1TDBGc1pYaGZTMTlIY25WdVpIZGhiR1JmWm14aFozTmZNVFF4TUMwd05DNXpkbWN2TWpBd2NIZ3RRV3hsZUY5TFgwZHlkVzVrZDJGc1pGOW1iR0ZuYzE4eE5ERXdMVEEwTG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
В добу Київської Русі
- Червенські городи (міста Червен, Волинь та ін.)
- Дорогичинське князівство
- Червенське князівство
- Холмське князівство
- Галицько-Волинська держава (від часів короля Данила Холм є столицею держави)
У складі Великого князівства Литовського та Речі Посполитої
- Підляське воєводство
- Руське воєводство (Холмська земля складалася з Красноставського повіту і Холмського повіту разом із включеними до нього Любомльським і Ратенським повітами та волостями Грубешівською і Криловською)
- [pl]
У складі Габсбурзької монархії
У складі Російської імперії
В складі незалежної України (1918)
- За часів УНР: Підляшшя
- За часів Української Держави: Волинська губернія (до 15 листопада 1918 року), Холмська губернія (з 15 листопада 1918 року)
В роки Другої світової війни
- У складі УПА: надрайони Грубешів, Підляшшя Холмської округи Закерзонського краю Західних українських земель (ЗУЗ)
У складі Польщі
Історія
Історія Холмщини до початку 19 століття
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkprTDB0b2IyeHRjMmhqYUhsdVlWOWhibVJmVUdsa2JHbGhjMmhwWVY5cGJsOTBhR1ZmVFdsa1pHeGxYMEZuWlhNbE1rTmZTMjl5WkhWaVlTNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RTMmh2YkcxemFHTm9lVzVoWDJGdVpGOVFhV1JzYVdGemFHbGhYMmx1WDNSb1pWOU5hV1JrYkdWZlFXZGxjeVV5UTE5TGIzSmtkV0poTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Територія Холмщини була заселена з новішого палеоліту. За ранньої доби її заселювало східно-слов'янське плем'я дулібів. З другої половини 10 ст. Холмщина входила до складу Київської держави, з 13 ст. по 1340 — до складу Галицько-Волинської. У 1235 році Данило Романович заснував укріплене місто Холм, до якого переніс свою столицю. Тоді Холмщина відігравала велику роль, головним чином завдяки тому, що була віддалена від терену татарських наскоків (хоча вони кілька разів захоплювали і Холм) і лежала на важливому торговому шляху між Києвом і Балтицьким морем (Володимир — Торунь).
У 14 столітті Холмщина була територією змагань галицько-волинських князівств з Польщею і Литвою. З 1340 до 1377 року Холмщина належала Литві, у 1377—1387 роках — Угорщині, а згодом, без перерви аж до 1795 року, Польщі. З 15 ст. майже вся Холмщина являла собою Холмську землю (з каштеляном на чолі), яка входила до складу Руського воєводства і складалася з повітів — Холмського і Красноставського. 1648 військо Богдана Хмельницького зайняло на короткий час Холмщину й Підляшшя; сам він здобув Холм й укріплене Замостя. Наприкінці 17 — на початку 18 ст. Холмщина була територією польсько-шведських змагань.
Як на Підляшші, так і на Холмщині всі вищі прошарки населення зазнали полонізації; натомість тут був менший, порівняно з Підляшшям, приплив польських осадників.
По третьому поділі Польщі 1795 Холмщина й Підляшшя опинилися під владою Австрії, у 1809—1814 роках входили до складу Варшавського князівства, у 1815—1830 рр. — до Польського королівства, яке було пов'язане персональною унією з Російською Імперією. Доля Холмщини й Підляшшя відтоді відмінна від долі решти українських земель, які входили до складу Російської Імперії і Галичини.
У житті населення Холмщини чималу роль відіграла Церква. Холмщина входила до складу Холмської єпархії, яку створив у першій половині 13 століття. Данило Романович, спершу з осідком в Угруську, а з 1240 — в Холмі. Культурно-освітницьку працю вело Холмське братство і церковні школи. Найвизначніші єпископи: Методій Терлецький (1628—1649), Яків Суша (1652—1687), Пилип Володкович (1731—1756), Максиміліян Рилло (1756—1784).
1815—1914
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkzTHlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRVVVsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJEQWxRamxmSlVRd0pUazNKVVF3SlVKREpVUXhKVGsySlVReEpUazBKVVF3SlVJeEpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJMUpVUXhKVGcySlVReEpUaERMbXB3Wnk4eU1EQndlQzBsUkRBbFFURWxSREFsUWpJbFJERWxPRVlsUkRFbE9ESWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pVRkZKVVF4SlRnd0pVUXhKVGsySlVRd0pVSTVYeVZFTUNVNU55VkVNQ1ZDUXlWRU1TVTVOaVZFTVNVNU5DVkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTROaVZFTVNVNFF5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpqTDFSbGNteHBhMlYzYVdONmVTMXJjbUZyYjNjdE1qQXlNUzF3WVhKdWFXdHZlbUV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZSbGNteHBhMlYzYVdONmVTMXJjbUZyYjNjdE1qQXlNUzF3WVhKdWFXdHZlbUV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З 1815 Холмщина й Підляшшя входили до складу Королівства Польського, і на території Холмщини й Підляшшя діяла польська адміністрація і польська мова була урядовою. Збільшилися і польські римо-католицькі впливи на греко-католицьку церкву, яка з 1807 входила до складу Галицької митрополії. Тоді Греко-католицька церква була єдиним заборолом перед польською експансією. Шляхта і магнати українського походження були вже давно спольщені і залишилися лише селяни, які були тісно пов'язані а греко-католицькою церквою та її духовенством. Але й уніятська церква зазнала сильної латинізації в устрої (наприклад, організація капітул), обрядах (введення органів, монстрацій тощо) і навіть у запровадженні польської мови (в проповідях). Все це наближало уніятську церкву до латинської, а рівночасно збільшувало відмінність від православної і навіть греко-католицької в Галичині. Частина духовенства користувалася поль. мовою і почувала себе поляками, дехто з них не знав церковно-слов'янської мови, а їхні діти переважно полонізувалися. На відміну від галицького духовенства, священики на Холмщині й Підляшші мали лише деколи високу освіту, чимало з них здобувало її в Холмській духовній семінарії, дехто в Галичині, а дехто в польських духовних семінаріях. Поразка польського повстання 1830 не зменшила польських впливів на Холмщину й Підляшшя, бо законодавство, мова й адміністрація лишилися далі польськими. З 1830 Холмська єпархія підлягала безпосередньо Римові. Після ліквідації унії 1839 на Центральних і Східних землях її ще толеровано на Холмщині й Підляшші, але над нею вже мав нагляд царський уряд через своїх намісників у Варшаві, він мав вплив і на номінацію холмських єп. Але, попри російську загрозу, уніятська Церква на Холмщині й Підляшші не звільнилася й від латинських впливів, хоч деякий вплив мала й Галичина: звідти походило чимало священиків і гал. митр. міг впливати на обсаду владичих престолів. Становище унії на Холмщині й Підляшші погіршало у висліді польського повстання 1863, яке частково захопило і Холмщину та Підляшшя. У ньому брали участь сини уніятських священиків, а дехто з священиків допомагав повстанцям. Після поразки повстання в Польщі, а разом з тим і на Холмщині й Підляшші, дійшло до загострення режиму і репресій російської влади, запровадження російської мови в урядуванні й освіті. Тоді ж почали напливати на Холмщину й Підляшшя росіяни. Російські репресії стосувалися й до греко-католиків. Щоб остаточно усунути польські впливи в уніятській церкві, російська влада вирішила її ліквідувати. Це сталося ніби добровільно. Останній уніятський єпископ М. Куземський був змушений виїхати до Галичини, а його наступником призначено М. Попеля (також родом з Галичини), якого, однак, не визнав Рим. Попель від імені духовенства і Холмської капітули 18 лютого 1875 вніс прохання прийняти до православної церкви 120 уніятських парафій, і 6 квітня 1875 цар Олександер II проголосив їх інкорпорацію до Варшавської православної єпархії, яку тоді перейменовано на Холмсько-Варшавську; у Холмі діяв як вікарій холмсько-підляський єп. (див. докладніше Холмська єпархія).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk0TDBWMGFHNXBZMTlqYjIxd2IzTnBkR2x2Ymw5dlpsOUxhRzlzYlhOb1kyaDVibUVsTWtOZlVtbDBkR2xyYUNVeVExOHhPRGMxTG5OMlp5OHlNakJ3ZUMxRmRHaHVhV05mWTI5dGNHOXphWFJwYjI1ZmIyWmZTMmh2YkcxemFHTm9lVzVoSlRKRFgxSnBkSFJwYTJnbE1rTmZNVGczTlM1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
Інакше, ніж 1839 на Центральних і Східних Землях, на Холмщині й Підляшші тільки частина греко-католиків погодилася перейти на православ'я: майже половина (зокрема на Підляшші) залишилася вірною унії. Влада почала застосовувати до них гострі репресії: пацифікацію при допомозі війська і поліції, масові арешти, заслання, навіть знищення. З 214 уніятських священиків на православ'я перейшло тільки 59. Частину решти вивезено, дехто емігрував до Галичини, рівночасно з Галичини добровільно прибуло деяке число греко-католицьких священиків, які осіли на залишених парафіях, тепер уже православних. Переслідування греко-католиків викликало жваву реакцію в усьому польському суспільстві, в пресі й літературі; їх називали поляками-греко-католиками.
Релігійні, а то й національні відносини на Холмщині й Підляшші змінилися з революцією в Росії 1905, після царського указу (17 квітня 1905), який дозволив зміну віри. Тоді розпочалося масове повернення з православ'я, але не на унію, бо царський уряд не дозволив далі на її поширення, а на католицтво. Перед виданням указу на Холмщині й Підляшші жило 450 000 православних, на початку 1908 було їх ледве 280 000, себто 170 000 (за іншими джерелами близько 200 000, близько 38 %), перейшло з православ'я на римо-католицтво.
Населення, яке перейшло на римо-католицький обряд, залишилося ще зі своєю мовою, але молодші поволі почали переходити на польську. У висліді цих процесів на Холмщині й Підляшші утворилося 3 групи: українці за мовою і національністю православного віровизнання, поляки за мовою і національністю римо-католицького віровизнання (частково польського, частково українського походження) та навернені з православ'я на римо-католицтво — українці за мовою, але без виразного національного почуття, яких українське населення називало згірдливо калакутами або перекецами.
Щоб зміцнити православ'я на Холмщині й Підляшші, Святіший Синод у Петербурзі відокремив 1905 з Холмсько-Варшавської єпархії Холмську єпархію, її очолював Євлогій Ґеорґієвський. Православна церква на Холмщині й Підляшші мала деякі особливості. Щоб протидіяти католицизмові й полонізації, дозволено на деякі форми, до яких звикли холмщани в богослуженнях (наприклад, уніятський наспів), мові (толеровано українську мову як мову проповідей) тощо. Жваву культурну діяльність розвинуло Холмське Православне Братство (1885—1917). Воно видавало книги, двотижневик «Холмская Жизнь», тижневик «Братська Бесіда» — російською і українською мовами (ред. М. Кобрин), масовий «Холмский Народный Календарь», який містив також статті українською мовою.
Шкільництво на Холмщині в 20 ст. стояло краще, ніж на Центральних і Східних Землях, мало відносно густу мережу народних шкіл. Чимале значення мали учительські семінарії в Холмі й Білій та духовна семінарія в Холмі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU1TDB0b2IyeHRYMGR2ZG1WeWJtOXlZWFJsWHpFNU1UTmZkV3N1Y0c1bkx6SXlNSEI0TFV0b2IyeHRYMGR2ZG1WeWJtOXlZWFJsWHpFNU1UTmZkV3N1Y0c1bi5wbmc=.png)
Після революції 1905 відродився на Холмщині й Підляшші український національний рух, зокрема серед учителів. З 1905 в Грубешеві діяло видавництво О. Сполітака й О. Лоського, яке видало кілька популярних книжечок й одне число газети «Буг» (1905, відразу ж конфіскованої).
Щоб остаточно усунути польські впливи на Холмщину й Підляшшя, холмські кола, зокрема Холмське Братство, висунули проєкт відокремлення Холмщини й Підляшшя в окрему губернію, який 1912 обговорювала Державна Дума в Петербурзі. Проти нього виступив не тільки польський клуб у Думі, але й представники інших національних меншостей (за винятком українців) і соціалісти. Однак закон про відокремлення Холмської губернії був ухвалений і увійшов у силу 23 червня 1912. Холмську губернію відокремлено за етнографічним принципом з заселених українцями частин Люблінської і Селецької губернії. Підставою були етнографічні карти, опрацьовані В. Францевим. Холмську губернію безпосередньо підпорядковано міністерству внутрішніх справ у Петербурзі, лише в шкільних справах вона мала підлягати київському шкільному кураторові. Практичній реалізації закону перешкодила війна (див. також карту на 2090 стор.).
1915—1919
Влітку 1915 року Холмщина й Підляшшя стали тереном воєнних дій. Перед відступом з Холмщини й Підляшшя російська армія провела масову евакуацію населення. Ще раніше вивезено в глибину Росії всіх німецьких колоністів. З Холмщини й Підляшшя, боячись переслідувань з боку польської католицької більшості, виїхали всі росіяни і майже всі українці. Натомість залишилися всі поляки і майже всі калакути. Перед відступом російське військо спалило майже всі українські села. Лишилося приблизно 25 000 українців (у тому числі на Холмщині 15 000, на Підляшші 10 000). Таким чином Холмщина й Підляшшя стали майже суто польським краєм з 85 % поляків на Холмщині і 84 % на Підляшші.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0yTDA1dmNuUm9kMlZ6ZEdWeWJsOWliM1Z1WkdGeWVWOXZabDlWYTNKaGFXNWxYMko1WDNSb1pWOVVjbVZoZEhsZmIyWmZRbkpsYzNSZlRHbDBiM1p6YXk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRtOXlkR2gzWlhOMFpYSnVYMkp2ZFc1a1lYSjVYMjltWDFWcmNtRnBibVZmWW5sZmRHaGxYMVJ5WldGMGVWOXZabDlDY21WemRGOU1hWFJ2ZG5OckxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
На Холмщині, що була під австрійською цивільною окупацією неможлива була жодна українська культурно-освітня праця не тільки через незначне число українців, але й тому, що австрійська влада (під польським впливом) не давала на неї дозволу. Натомість на Підляшші, яке опинилося під німецькою окупацією до української культурно-освітньої праці влада ставилася прихильно, зокрема Союз Визволення України на початку 1917 відкрив ряд українських шкіл. Ця культурно-освітня праця тривала під проводом О. Скоропис-Йолтуховського та Карпа Дмитріюка з весни 1918 до поразки Української держави.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV4TDFWcmNtRnBibWxoYmw5VGRHRjBaVjh4T1RFNFgyUnBkbWx6YVc5dWN5NXdibWN2TWpJd2NIZ3RWV3R5WVdsdWFXRnVYMU4wWVhSbFh6RTVNVGhmWkdsMmFYTnBiMjV6TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Важка була доля втікачів з Холмщини й Підляшшя. Евакуація в глибину Росії відбувалася хаотично. По дорозі більшість з них втратила рухоме майно, багато хворіло. З часом влада створила комітети, які допомагали втікачам. Найбільше їх поселилося в суто російських губерніях над Волгою, а дехто навіть в Азії. Вони працювали здебільша на ріллі, зокрема у тамтешніх селян. Завдяки своєму вищому хліборобському рівню культури, вони дійшли до деякого добробуту. Одночасно, у конфронтації з росіянами холмщани усвідомили себе українцями. Ще більше вплинула на їхню національну свідомість українська національна революція 1917. Вже на весні 1917 відбувся ряд нарад і з'їздів холмщан (серед інших у Києві 12 квітня 1917) і Всехолмський з'їзд (7 — 9 квітня 1917), який був яскравим доказом національної свідомості холмщан і підляшан. В його резолюціях висунено гасло: «Геть з Польщею, ми є українці і хочемо належати до України й Києва». З'їзд відвідав голова Центральної Ради М. Грушевський (він походив з Холма) і підтримав вимоги холмщан. На з'їзді обрано Холмський губ. виконавчий комітет, члени якого були одночасно делегатами до Центральної Ради. З ініціативи холмських делегатів Центральна Рада ухвалила 27 листопада 1917 резолюцію, що Холмщина й Підляшшя є складовою частиною УНР. Відповідно до цієї резолюції в Берестейському мирі 9 лютого 1918 між Україною і союзом 4 держав визнано Холмщину й Підляшшя (приблизно в межах Холмської губернії) складовою частиною УНР.
Приєднання Холмщини та Підляшшя до України викликало польські протести. Практично українська влада не перебрала ні Холмщину, ні Підляшшя, а тим часом українські втікачі з них (вже з 1918) почали повертатися на рідні землі.
1919—1939 (Холмщина під польською владою)
Після поразки центр. держав Холмщину й Підляшшя окупувало польське військо. Влітку 1920 вони короткочасно були окуповані сов. військом. Остаточно Холмщина й Підляшшя увійшли до складу Польщі на підставі Ризького миру між Польщею й РРФСР (18 березня 1921). До 1922 більшість втікачів повернулася на Холмщину й Підляшшя, хоч польська влада утруднювала їх повернення, зокрема української інтелігенції; тому частина холмщан і підляшан залишилася в СРСР. Можна припускати, що через переселення українці втратили 120 000 осіб.
У жодній іншій частині українських земель, які опинилися по першій світовій війні під Польщею, не був польський тиск такий сильний, як на Холмщині й Підляшші. Школи були винятково польськими, більшість православних церков поляки перетворили на костьоли. Однак холмщани розвинули успішну національну працю, серед іншого заснували культурно-освітню організацію «Рідна хата», об'єдналися в кооперативах, які підпорядковувалися Ревізійному Союзові Укр. Кооператив у Львові, закладали філіяли та доми молитов (влада не давала дозволу на відкриття церков). Доказом української сили було те, що при перших виборах до польського сойму 1922 (ці вибори, на відміну від наступних, були проведені дійсно вільно) холмщани перемогли у виборчій кампанії і провели до сойму та до сенату 5 своїх представників. Але незабаром поляки застосували нові репресії: ліквідовано «Рідні хати», заборонено інші вияви культурного життя (театр, преса тощо), кооперацію ізольовано від Львова, введено гострий поліційний нагляд; про вільні вибори не було вже й мови. Сотні громадян арештовувано часто під вигаданими обвинуваченнями в комунізмі. Холмщанам залишилася тільки православна церква, але поляки почали нищити й церковне життя. Урядовою мовою православної церкви стала польська, обов'язкова для навчання релігії і проповідей у церкві. Священики були під поліційним наглядом, багатьох з них усунено, зате підтримувано ревних полонізаторів і москвофілів. Наприкінці 1937 поляки почали масове нищення церков, як «непотрібних об'єктів». З 389 православних церков, що діяли на Холмщині й Підляшші 1914, залишилося 51 (149 перетворено на костьоли, а 189 — зруйновано). За останніх довоєнних років поляки вдалися ще до іншого засобу нищення українців: озброєні польські боївки (так звані кракуси) нападали на українські хати і нищили все майно.
Кампанія під назвою «ревіндикація» (з польської — «повернення майна»), досягла свого апогею в 1938-му, коли за два місяці — з середини травня до 16 липня, за даними Люблінського воєводського уряду було знищено 91 церкву, 10 каплиць, 26 молитовних будинки, загалом 127 святинь. Окрім цього, 3 церкви передано Католицькій церкві, 4 храми використовували в якості моргів. Серед зруйнованих було 50 діючих церков, а також цінні пам'ятки церковної архітектури. Ревіндикація найбільше зачепила Холмщину й південне Підляшшя, заселені переважно українцями.
Одним із офіційних аргументів тогочасної польської влади щодо необхідності руйнування православних святинь було те, що в багатьох місцевостях, де не мешкають православні, існують непотрібні церкви, збудовані в часи російської окупації Польщі. Для підтримки акції використовували проурядову пресу, в якій уміщували статті про «українську небезпеку» на Холмщині. Православну церкву в Польщі звинувачували у русифікаційній та українізаційній діяльності.
Холмщина й Підляшшя в Генеральній Губернії (з вересня 1939 до червня 1944)
Умови українського життя на Холмщині й Підляшші змінилися під німецькою окупацією. Вже за 2 тижні після вибуху польсько-німецької війни німецьке військо захопило всю Холмщину й Підляшшя. За нім.-сов. договором 23 вересня 1939 у Москві устійнено границі сфер інтересів обох держав на лінії Сяну-Бугу. Разом з тим Холмщина й Підляшшя увійшли до складу Ген. Губ. і становили в ній східну частину Люблінської області (дистрикту).
Німецька влада ставилася до українського культурного життя на Холмщині й Підляшші толерантно. Вже за перших тижнів під німцями по більших осередках виникли під різними назвами українські громадські організації. Вони розпочали допомогову акцію для втікачів, організували українське населення і захищали його перед німецькою владою; заснували низку українських шкіл, відновили «Рідні хати», укр. пов. кооперативи і перебрали низку православних церков, перетворених поляками на костьоли. Місцевим українцям допомагали втікачі з західно-українських земель, які захопили совєти, і випущені з польських тюрем та концентраційних таборів політичні в'язні. Кількість тих і тих на Холмщині й Підляшші сягала 1 500 — 2 000 осіб. Вони скупчилися майже винятково в містах Холмщини й Підляшшя та в Любліні, працювали в німецькій адміністрації, кооперації, у керівництві комітетів і в шкільництві; 1940 чимало священиків, втікачів з Буковини, поповнили духівництво православної церкви. Комітети діяли в Білгораї, Терногороді, Томашеві, Замості, Грубешеві, Холмі, Володаві, Красноставі й Білій Підляській. У Холмі постав також Центральний Холмський Комітет, який мав керувати національним життям, хоч насправді опікувався тільки Холмським і Володавським повітами. З місцевих діячів найвпливовішими були: А. Павлюк (голова комітету), С. Любарський (колишній сенатор), В. Косоноцький, В. Островський; у Замості О. Рочняк; у Білій Підляській І. Пастернак, на Володавщині лікар Т. Олесіюк.
1940 — 1941 відбулися на Холмщині й Підляшші, крім припливу утікачів, ще інші зміни в складі населення. Нім. влада переселила всіх німців Холмщини й Підляшшя на землі західної Польщі, натомість багато поляків, виселених з цих земель, переселила на Холмщину й Підляшшя, що збільшило тут польське населення; на підставі нім.-сов. договору про репатріацію, з Холмщини й Підляшшя виїхало до УССР бл. 5 000 українців.
Вже в листопаді комітети на Холмщині й Підляшші визнали як свій центр організацію, яка постала в столиці Ген. Губ. в Кракові під проводом В. Кубійовича. У червні ця централя дістала назву Укр. Центр. Комітету, а місцеві комітети — Укр. Допомогових Комітетів. На великі успіхи здобулися Холмщина й Підляшшя в церковній справі. Вже 5 листопада 1939 постала Церк. Рада у Холмі. Першим кроком для відновлення православної церкви на Холмщині й Підляшші було створення окремої адміністратури православної церкви (адміністратор о. І. Левчук, ген. вікарій М. Малюжинський). Великим досягненням була передача православним собору в Холмі (19. 5. 1940), що мало й символічне значення: кін. поль. впливам. До поч. 1940 ч. правос. церков збільшилося з 51 до 91. Завершенням заходів Укр. Центр. Комітету перед нім. владою було відновлення Автокефальної православної церкви і Холмської єпархії (тепер назва Холмсько-Підляська єпархія) і висвячення на холмського єп. з титулом архієп. (з 1944 митр.) проф. І. Огієнка (Іларіона).
Вперше на Холмщині й Підляшші навчання в нар. і фах. школах (серед них сер. пром. школа в Холмі) перейшло на українську мову. У Холмі діяла укр. гімназія (найбільше ч. учнів — 625). Навчання в сер. школах було уможливлене заснуванням бурс-інтернатів для молоді. Заочну освіту організували Укр.-Осв. Товариства (У. О. Т.), масово засновувані замість «Рідних хат». Кооперативи підлягали укр. пов. союзам й Укр. Обл. Союзові в Любліні. Укр. життя зосереджувалося в У. Д. К. в Холмі, Грубешеві, Білій Підляській, Замості, Терногороді (для Білгорайської округи), Красноставі; сильна делеґатура діяла у Володаві. Значне ч. українців перебувало в Любліні. Представником УЦК при люблінському губернаторі був В. Тимцюрак, з 1941 — В. Голейко. Визначніші діячі У. Д. К., крім названих: Б. Глібовицький і Іван Пастернак (Біла Підляська), Микола Струтинський (Грубешів), Р. Перфецький (Замостя) та ін.
Знищення українського населення у 1942 - 1943
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpoTHlWRU1DVTVNeVZFTVNVNE1DVkVNU1U0TXlWRU1DVkNNU1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0T0NWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01sOHhPVFF6SlRKRFh5VkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE5TVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkY4bFJEQWxPVU11SlVRd0pVRXhKVVF4SlRneUpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3pKVVF4SlRneUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZKVEpEWHlWRU1DVkJSaTRsUkRBbE9USWxSREFsUWtVbFJEQWxRamtsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJERWxPREFsUkRBbFFrVWxSREVsT0RFbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVXVhbkJuTHpJMU1IQjRMU1ZFTUNVNU15VkVNU1U0TUNWRU1TVTRNeVZFTUNWQ01TVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRPQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTWw4eE9UUXpKVEpEWHlWRU1DVkNSaVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TlNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSRjhsUkRBbE9VTXVKVVF3SlVFeEpVUXhKVGd5SlVReEpUZ3dKVVF4SlRnekpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkpUSkRYeVZFTUNWQlJpNGxSREFsT1RJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqa2xSREFsUWtRbFJEQWxRakFsUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJERWxPREVsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWtVdWFuQm4uanBn.jpg)
Національне життя Холмщини й Підляшшя зазнало розквіту, якого тут ніколи не було. З різних специфічних для Холмщини й Підляшшя проблем, що їх не вдалося вирішити, була проблема калакутів, які до всіх заходів «українізації» ставилися негативно.
Протягом 1942 року українське населення Холмщини зазнало суттєвих втрат внаслідок етнічної чистки, в результаті якої було вбито близько 2 000 осіб, а ще кілька тисяч змушені були покинути свої домівки та втекти на Волинь. (Окремі польські дослідники подають набагато менші цифри, наприклад 30-400 осіб.
Польський дослідник Марек Ясяк пише про польсько-український конфлікт на Хелмщині наступне:
Не можна заперечувати той факт, що всі вони, ймовірно, загинули від рук поляків. Однак це не був організований терор. Часто причиною вбивства української інтелігенції та українських активістів було те, що вони співпрацювали з німецьким окупантом. Нерідко це була так звана сліпа помста польських підпільних організацій за роботу, яку проводила українська інтелігенція серед населення. Були також випадки простої сусідської помсти за особисті кривди та образи. Були також випадки покарання українських націоналістів та українських активістів за доноси на польське підпілля
Перші польські збройні групи стали з'являтись на Холмщині ще наприкінці 1941 року, а перші вбивства почались на початку 1942-го. Жертвами цих убивств ставали поодинокі українські активісти та представники інтелігенції. Масового масштабу чистка набула у травні, і проводилась спільно силами німецьких нацистів та поляків. Вже у червні був створений відділ української самооборони, діями (як збройними так і дипломатичними) вдалось послабити хвилю насильства.
Українське життя на Холмщині й Підляшші ослабло після повернення влітку 1941 більшості утікачів до Галичини. З 1942 на Холмщині й Підляшші почало діяти польське збройне підпілля (пізніше під назвою Армії Крайової), з українського боку на Грубешівщині постала «Самооборона» (яка співпрацювала з УПА). Жертвами польського підпілля впали 1943 серед інших голова Грубешівського комітету Микола Струтинський і колишній сенатор Іван Пастернак.
1943 дійшло до німецької акції виселення низки польських, але й українських сіл на Замостейцині і Томашівщині; на їхнє місце мали прийти німці. Це зміцнило акцію польських боївок (які мали підтримку польського населення) і контракцію німецької поліції, від чого зазнали великих втрат українські селяни. На весні 1943 на Холмщині й Підляшші діяли також радянські партизани, 1944 посилилася акція полських комуністичних партизанів. Одночасно наблизився і німецько-радянський фронт.
З 1944
У липні 1944 всю Холмщину й Підляшшя захопило радянські війська. Відтоді місто Холм стало тимчасовим осідком польської комуністичної держави — Польської Народної Республіки. У вересні 1944 був встановлений тимчасовий кордон між УРСР і ПНР. Він проходив приблизно по колишній лінії Керзона — здовж р. Бугу; остаточно він був усталений у серпні 1945. Тим самим Холмщина й Підляшшя увійшли до складу Польщі, у якій становили східну частину Люблінського воєводства. Вже 3 вересня 1944 року ПНР й УРСР підписали в Любліні угоду про добровільне переселення українців з ПНР в Україну, а поляків з УРСР до Польщі. Переселення почалося з жовтня 1944, і до серпня 1946 з Холмщини й Підляшшя до УРСР переїхало 193 400 українців. Переселенню рішуче протидіяли українське і польське підпілля — УПА й Армія Крайова. 1945 вони навіть уклали договір про розмежування своїх впливів.
Після обміну населення, на Холмщині й Підляшші залишилося тільки невелика кількість українців: на південному сході Грубешівщині й у вузькій смузі над Бугом у повітах Біла Підляська і Володава; разом, мабуть, 25 — 30000. Майже всіх їх поляки виселили 1947 на території східної і північної Німеччини, які по війні припали Польщі. Лише по смерті Сталіна до 1966 бл. 12 000 українців повернулося на Холмщину й Підляшшя; у 1970-х роках їх кількість становила близько 20 000 осіб. Вони скупчені у смузі над Бугом, найбільше на Підляшші.
1951 року, внаслідок обміну територіями між СРСР та Польщею, до України відійшла територія, обмежена річками Бугом, Солокією та новим кордоном із Польщею. Відтак до складу України повернулася маленька часточка Холмщини — село Пісочне та територія колишнього села Павловичі (тепер однойменна прикордонна застава, що офіційно належить до території села Нісмичі).
Церковне життя українців на Холмщині й Підляшші зосереджене в парафіях Польської Православної Автокефальної Церкви. Натомість вони не мають і тих незначних прав, які мають українці в решті Польщі: тут немає пунктів навчання української мови в школах, не можуть діяти гуртки Укр. Суспільнокульт. Товариства — повторюється польська екстермінаційна політика з часів до 1939 року.
Інакше на півночі Підляшшя, населення якого переважно залишилося на місці, але його вважають офіц. білоруським. Воно має білоруські школи і білор. товариства.
У 1999—2002 роках «Українським Товариством» у Холмі вперше з 1940-х років видавався український часопис «Холмський Вісник».
Території Холмщини у складі України
Єдина територія Холмщини яка на сьогодні належить Україні є село Пісочне.
Людність
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTHpFNE9UZGZSMjkyWDB4MVlteHBiaTVxY0djdk16QXdjSGd0TVRnNU4xOUhiM1pmVEhWaWJHbHVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
За етнічною ознакою у державному переписі населення Холмщини 1909 р. окремо українців і росіян не виділяли, а відносили обидві "народності" у спільну рубрику "руських". Але, як вважали Мирон Кордуба та Іван Крип’якевич, кількість росіян на цій території була незначною. За результатами перепису населення Холмщини і Підляшшя, опублікованими у 1912 р., тут проживало 463 901 чол., які назвали своєю розмовною мовою “руську”, і 268 053 — польську. Згідно з результатами перепису, в чотирьох повітах Холмської губернії з восьми українці і росіяни становили абсолютну більшість: у Константинівському повіті — 43 139 чол. (70,82 %), Влодавському — 64 987 чол. (64,97 %), Більському — 54 517 чол. (60,48 %), Грубешівському — 79 404 чол. (57,31 %). Польське населення мало абсолютну більшість лише в Замостському повіті — 47 910 чол. (52,36 %). Отже, у 1912 р. в Холмській губернії було українців і росіян — 463 901 чол. (51,76 %); поляків — 268 053 чол. (29,9 %); євреїв — 135 238 чол. (15,1 %); представників інших національностей — 29 123 чол. (3,24 %).
В етнографічному відношенні серед українського населення Холмської губернії виділялися дві гілки — поліщуки (лісовики) і так звані степняки. Степняки заселяли південну частину Холмщини (більшу частину українських поселень у Люблінській губернії) і становили одне ціле зі своїми сусідами південно-західної Волині та північної Галичини. Північну частину Холмщини, або українські поселення Сідлецької губернії та північної смуги Люблінської губернії, заселяли поліщуки. Крім того, тут також зустрічаються такі субетнографічні групи: хмаки, бояри, підляські полевики, підляські бужани, озеряни і боровики, прикордонні холмщаки, холмські червенці.
Український історико-етнічний характер краю стверджує і місцева топоніміка. Так, багато поселень Холмщини і Підляшшя мали такі назви: Голєшув (в говірці Голишове), Долгоброди (Дубогроди), Головне, Городище (Володавського повіту); Деревічна, Береза, Загайки (Радзинського); Голоди, Молочки, Дубно, Зубове (Більського). Природно "найукраїннішими" є місцеві назви полів, луків, пасовищ, лісів, багон, річок, урочищ. Крім того, дослідники підкреслюють єдність українського історико-етнографічного характеру Холмщини і Підляшшя на початку ХХ ст. з Галичиною, які здавна були тісно взаємопов’язані.
Під час першої світової війни, в червні і липні 1915 р. разом з російськими військами, що відступали, з території Холмщини і Підляшшя було примусово виселено майже все українське православне населення — більше 300 тис. українців, яких було розміщено в 37 губерніях Російської імперії, в тому числі Тобольській, Томській, Забайкаллі, Уралі, Самарканді та інших районах. На рідній землі залишилося не більше ніж 15 тисяч українців, а польське населення становило тут уже 85 % усієї людності краю. З 1918 р. починається повернення на свої землі холмщаків із біженства. На початку 20-х років на Холмщині і Підляшші було вже близько 150 тисяч українського населення. Ще близько 30 тисяч українців повернулося після 1921 року.
У якому б адміністративно-територіальному підпорядкуванні не перебували Холмщина і Підляшшя, де більшість населення тривалий час становили українці, вони завжди знаходилися у становищі національної меншини. Цей фактор суттєво впливав на характер суспільного життя українського населення краю. Зміна володарів цих територій ніколи не означала, що черговий з них подбає про задоволення соціально-економічних чи етнонаціональних потреб місцевих українців. Вона лише свідчила про тимчасову перевагу одного претендента над іншим у боротьбі за Холмщину і Підляшшя, але ніхто з них ніколи не враховував сам факт наявності тут українців. Російські власті вважали їх частиною "єдиного" російського народу, а польські — елементом, з якого можна творити католиків (тобто поляків), або ж позбутися його назавжди.
У 1931 на 1 км² припадало на Холмщині 57 мешканців (1964 — 56). Густота населення залежна від якості ґрунтів, вона найвища на чорноземній Грубешівщині і Томашівщині (понад 70), найнижча на піскуватій Білгорайщині (близько 50). У містах 1931 року 19 % (1964 — 23 %) населення. Міста мали торговельно-ремісничо-адміністративний характер. Найбільшим містом був Холм (1931 — 38600, 1970 — 64000); ін. (у дужках чисельність мешканців на 1931 і на 1964 у тис.): Грубешів (12,6; 13,4), Томашів (9,6; 10,8); Замостя (24,7; 33,1); вже за межами української етнографічної території — Красностав (14,6; 15,8) і Білгорай (13,8; 15,2); деякі містечка — Терногород, Щебрешин.
Холмщина стала з етнічного погляду мішаним українсько-польським краєм. Більшість мали українці до 1945 лише у вузькій смузі над Бугом, зокрема на південно-східній Грубешівщині, але не становили більшости у жодному повіті. Національна чи віросповідна структура населення була на 1931 приблизно така: (у тис., у дужках у %):
- Українці 149 (21,3)
- Калакути 60? (8,8)
- Поляки 427 (59,3)
- Євреї 70 (9,7)
- Німці 13 (0,9)
Національними меншостями на Холмщині були євреї й німці (невелике число росіян — урядовий апарат, жили тільки в 1870—1914 pp.). Євреї становили 1931 року 10 % всього населення (1914 — 13 %), але більшість майже у всіх містах (у Холмі до поч. 20 ст. навіть ⅔ всього населення). Німці (1914 — 35 000), 1931 — ледве 13 000 жили в Холмському повіті і сусідній частині Володавського. Вони наплинули в другій пол. 19 ст. (переважно після 1883), поселилися на землях, розпарцельованих великими власниками, і були досить багатими хліборобами. 1915 всіх їх вивезло російське військо (переважно на Сибір), і тільки частина їх 1920 репатріювалася. Їх німецька окупаційна влада вивезла восени 1939 до Райху. З кінця 1940-х pp. Холмщина й Підляшшя є суто польським краєм.
Народне господарство
Холмщина була до 1939 (є переважно й тепер) чисто рільничим краєм, в якому з сільського господарства жило близько 80 % всього населення, у тому числі все українське. Великі ліси залишилися тільки на Білгорайщині і на Розточчі. Сільськогосподарська площа займала 70 % усього простору, у тому числі на ріллю припадало 51 %, сади і городи 1,5 %, на луки і пасовища 18 %, на ліси 24 %, на невжитки 5,5 %. Головні культури (у % до всієї засівної площі): жито (30 %), пшениця (18 %), картопля (16 %), овес (15 %), кормові (11 %), ячмінь (8 %), технічні (зокрема цукровий буряк, 2 %). Пшениця найбільше поширена на Грубешівщині (також і цукровий буряк). Холмщина має невеликі надвишки рослинництва, більше молочних продуктів і свинарства.
Відомі українці, пов'язані з Холмщиною та Підляшшям
Народилися на Холмщині
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDFWcmNtRnBibVZmYzNSaGJYQmZUUzVJY25WemFHVjJjMnQ1WHpFNU9UVmZOVEF3TURCckxtcHdaeTh4T0RCd2VDMVZhM0poYVc1bFgzTjBZVzF3WDAwdVNISjFjMmhsZG5OcmVWOHhPVGsxWHpVd01EQXdheTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
- Діонісій (Збируйський) (Красностав, Холмська земля, Руське воєводство, Королівство Польське — 1603, Холм, Руське воєводство, Річ Посполита) — український релігійний діяч, єпископ Холмський і Белзький у 1585—1603 рр. Брав участь у Берестейському соборі 1596 року. Перший греко-католицький єпископ Холмщини.
- Іпатій (Потій) (1541, Рожанка, Берестейська земля, Підляське воєводство, Велике князівство Литовське — 1613) — український релігійний та громадський діяч, богослов, письменник-полеміст, прихильник об'єднання православної і католицької церков, один із організаторів Берестейської унії 1596 року, Митрополит Київський, Галицький та всієї Руси у 1599-1613 роках.
- Криштоф Косинський (1545, Дорогичинська земля, Підляське воєводство, Велике князівство Литовське — 1593) — український військовий діяч, козацький отаман, полковник Війська Запорозького, гетьман. Організатор козацького повстання 1591–1593 років в Україні проти шляхти й урядової адміністрації Речі Посполитої.
- Янчук Микола Андрійович (1859, Корниця, Більський повіт, Люблінська губернія, Російська імперія — 1921) — український етнограф, фольклорист, драматург, що між іншим записав і видав зразки української живої народної мови свого рідного краю (весільні обряди, народні пісні, вертеп). Деякі твори писав підляською говіркою.
- Грушевський Михайло Сергійович (1866, Холм, Люблінська губернія, Російська імперія — 1934) — видатний український історик, громадський та політичний діяч, перший керівник незалежної Української Народної Республіки. Народився в сім'ї викладача греко-католицької гімназії Холма. У своїх творах неодноразово звертався до історії Холмщини та Холма (див. наприклад «Історія України-Руси. Том II. Розділ VI»). Як голова Центральної Ради брав участь у квітні 1917 року у Всехолмському з'їзді та був ініціатором ухвалення Центральною Радою рішення про приєднання Холмщини і Підляшшя до УНР.
- Кобрин Михайло Петрович (1871, Стужиця, Красноставський повіт, Люблінська губернія, Російська імперія — 1956) — український богослов, професор богослов'я, релігійний і освітянський діяч, знавець стародавніх мов, перекладач духовних книг — Святого Письма на українську мову. Початкову освіту здобув у своєму селі, навчався і викладав в духовній семінарії Холма. Головував у Народно-просвітницькому товаристві Холмської Русі, був першим президентом Холмського сільськогосподарського товариства взаємного кредиту.
- Сиркін Наум Соломонович (1878, Більськ-Підляський, Гродненська губернія, Російська імперія — 1918) — публіцист, громадський та політичний діяч єврейського походження, прихильник співпраці євреїв з українським національно-визвольним рухом. У 1917 році член Української Центральної Ради. Автор книги «Ін дер фраєр Україне» («У вільній Україні»), Київ, 1917.
- Кухарчук Ніна Петрівна (1900, Василів, Томашівський повіт, Люблінська губернія, Російська імперія — 1984) — дружина Микити Хрущова, керівника Радянського Союзу у 1953—1964 рр. Цікаво, що Ніна Кухарчук була уродженкою найзахіднішої з українських етнічних земель — Холмщини, а Микита Хрущов — найсхіднішої, Східної Слобожанщини.
- Кандиба Іван Олексійович (1930, Стульно, Володавський повіт, Люблінське воєводство, Польська Республіка — 2002) — український правозахисник, співзасновник Української Гельсінської групи, політв'язень радянських часів. У часи незалежної України — засновник та редактор газети , провідний діяч Організації Українських націоналістів в Україні (ОУНвУ). Народився в селянській родині. 1945 року родина Кандиб була насильно переселена до УРСР.
- Савва (Грицуняк) (1938, Снятиче, Томашівський повіт, Люблінське воєводство, Польська Республіка) — церковний діяч, з 1970 року благочинний Яблочинського монастиря святого Онуфрія, з 1998 року шостий та чинний предстоятель Польської автокефальної православної церкви.
- Лучук Володимир Іванович (1934, Матче, Грубешівський повіт, Люблінське воєводство) — поет, перекладач. У 1945 році сім'я Лучуків була депортована до с. Доросині Рожищенського району Волинської області. Закінчив філологічний факультет Львівського університету ім. Івана Франка та аспірантуру, працював у редакції журналу «Жовтень», відповідальним секретарем Товариства охорони пам'яток історії, завідувачем рукописів Львівської наукової бібліотекуи ім. Василя Стефаника АН УРСР, завідувачем редакції підручників для шкіл із польською мовою викладання (львівської філії видавництва «Радянська школа»), науковим співробітником у новоствореному Львівському відділенні Інституту літератури ім. Т. Шевченка, був ініціатором створення суспільно-культурного Товариства «Холмщина» у Львові. Володимир Лучук — член Спілки письменників України. Автор поетичних збірок «Довір'я», «Осоння», «Маєво», «Обрій на крилах», «Вагомість», «Поезії», «Братні луни», «Дивовид», «Навстріч» та інших як для дорослих, так і для дітей. Перекладав з усіх слов'янських мов; окремими виданнями вийшли антології серболужицької літератури для дітей «Ластівка з Лужиці» та «Пташине весілля»; премія Товариства лужицьких сербів «Домовіна», збірки дитячих віршів Франтішка Грубіна «Про що співає деревце» (з чеської) та Василя Зуйонка «Покотився клубок» (з білоруської. В упорядкуванні В. Лучука вийшли антології «Космічний акорд», «У вінок Каменяреві», «Оріон золотий», «Молода Муза», «Найдорожчий скарб», «Дзвінок з минулого». Твори В. Лучука виходили російською, білоруською мовами. Нагороджений Почесними грамотами Грузинської та Казахської РСР, лауреат літературної премії ім. Лесі Українки.
- Струцюк Йосип Георгійович (1934, Стрільці, Грубешівський повіт, Люблінське воєводство) — поет, прозаїк, драматург. У 1944 році разом із батьками депортований у с. Новослобідку Запорізької області. З 1946 року мешкає на Волині. Після закінчення Луцького педагогічного інституту ім. Лесі Українки працював науковим співробітником музею-садиби Лесі Українки в с. Колодяжному та Волинського краєзнавчого музею, журналістом, очолював обласну організацію Всеукраїнського Товариства «Просвіта» ім. Тараса Шевченка. Він — один із засновників Волинського обласного суспільно-культурного товариства «Холмщина». Видав понад 60 поетичних, прозових та драматичних книжок як для дорослих, так і для дітей. Серед них пов'язані з холмською тематикою «Сторожові вежі», «Потойбіч тиші», «Фарватер», «Червень — місяць тиші», «Од Гучви до Стоходу», «Цвіт дикої шандри», «Бог задумав інакше…», «Операція „Burza“, або Ми їх спільно винищимо», «Роман і Романовичі» та інші. За сценаріями і режисурою Й.Струцюка було стоворено біля 10 кінострічок, відзначених на республіканських, всесоюзних і міжнародних аматоських кіноконкурсах. Він плідно співпрацював з такими відомими композиторами, як А.Кос-Анатольський, А.Пашкевич, О.Білаш, В.Лич… До речі, з останнім створив пісню «Рідні дзвони», котра, по суті, стала реквієм по убієнних холмщаках. Зібрав, підготував і видав збірник народних пісень із Холмщини і Підляшшя «Ти не згасла, зоре ясна». Під такою ж назвою створив (у співавторстві з М.Лукашевич) короткометражний фільм про кроваві події в 30-40-х роках минулого століття на Холмщині. Друкувався білоруською, польською, російською мовами. Член Національної спілки письменників України, заслужений діяч мистецтв України, почесний громадянин міста Луцька, перший лауреат літературно-мистецької премії ім. А. Кримського, міжнародних літературних премій ім. Богдана-Нестора Лепкого, ім. Г. Сковороди, ім. П.Куліша, лауреат літературної премії НСПУ «Благовіст», медалі «Івана Мазепи» та ін.
Пов'язані з Холмщиною життям та працею
- Данило Галицький (1201—1264, Холм, Руське королівство) — руський князь з династії Романовичів, правитель Галицько-Волинського князівства, король Русі. Заснував місто Холм, та зробив його столицею своєї держави. 1253-го року коронований королем Русі у Дорогичині. Похований у соборі Різдва Пресвятої Богородиці на Даниловій горі.
- Григорій Ходкевич (1513—1572, Заблудів, Гродненський повіт, Троцьке воєводство, Велике князівство Литовське, Річ Посполита) — магнат, меценат українського походження, з роду київського боярина Федора (Ходка). Воєвода київський у 1555—1559 рр. Засновник однієї з перших українських друкарень у Заблудові, в якій працювали Іван Федорович і Петро Мстиславець.
- Пилипчук Пилип Каленикович (1869—1940, Холм, дистрикт Люблін, Генерал-губернаторство, Німецька держава) — український державний діяч, міністр шляхів УНР у 1918–1919 рр., прем'єр уряду УНР на еміграції у 1921–1922 рр. Останні місяці свого життя провів у Холмі, де помер та похований.
- Лоський Костянтин Володимирович (1874—1933) — український громадський і політичний діяч, історик права, дипломат, професор. У 1905—1914 рр. один з лідерів українського громадсько-культурного життя на Холмщині. Організатор українського видавництва у Грубешеві, у 1905 та 1906—1907 рр. редактор газети «Буг».
- Кордуба Мирон Михайлович (1876—1947) — український державник, вчений, публіцист, історик, письменник. У 1940—1941 рр. викладач історії в українській гімназії в Холмі.
- Скоропис-Йолтуховський Олександр Філаретович (1880—1950) — український громадський, політичний та державний діяч, публіцист, автор розвідок на економічні і політичні теми. За часів незалежної України у 1918 році головний представник центральної влади на Холмщині — Холмський губернський комісар за УНР, губернський староста Холмщини та Підляшшя за часів Української Держави гетьмана Скоропадського. На своїй посаді, у важких умовах протидії з боку польських кіл краю, найбільшу увагу приділяв розвитку українського шкільництва, дбав про працевлаштування вчителів тих шкіл, які в силу різних причин позбувалися роботи, чим забезпечував їм можливість продовжувати освітянську діяльність. Після оголошення гетьманом Скоропадським грамоти про федерацію з Росією Олександр Скоропис-Йолтуховський надіслав телеграму міністру внутрішніх справ Української Держави, в якій повідомляв про своє небажання продовжувати службу на цій посаді через незгоду з новим політичним курсом гетьманського уряду та просив підшукати йому заміну. Водночас Скоропис-Йолтуховський погоджувався залишатися на своєму посту до приїзду нового старости. «Тимчасово виконуючим обов'язки» він залишався недовго — вже через кілька днів був арештований поляками.
- Іларіон (Огієнко) (1882—1972) — український вчений, митрополит УАПЦ (від 1944), політичний, громадський і церковний діяч, мовознавець, лексикограф, історик церкви, педагог. 9 жовтня 1940 року був пострижений в чернецтво під ім'ям Іларіона в Яблочинському Свято-Онуфрієвському монастирі митрополитом Діонісієм (Валединським), предстоятелем Польської Православної Церкви. 19 жовтня 1940 року на Холмському Соборі був висвячений єпископом Холмським і Підляським Української Автокефальної Православної Церкви. Хіротонію провели: митрополит Діонісій (Валединський), предстоятель Польської Православної Церкви, архієпископ Празький Саватій та єпископ Люблінський Тимофій (Шретер). Наступного дня (20 жовтня) в Холмському Соборі ці самі єрархи звершили архієрейську хіротонію найменованого в єпископа Іларіона. Як архієрей організовував українську церкву на Холмщині за допомогою введення української мови в богослужіння. Виголосив сотні проповідей, багато з яких були видані або розійшлися в рукописних списках. Заснував в єпархії друкарню і видавництво, велику єпархіальну бібліотеку, що налічувала десятки тисяч томів. У цей же період написав багато віршованих і прозових творів, в основному духовно-повчального змісту. 1942 року коштом Іларіона відбулася реставрація Холмської ікони Божої Матері. Від 16 березня 1944 року — митрополит Холмсько-Підляський. Московський Патріархат негативно оцінював «українізаторську» діяльність владики Іларіона, але визнавав канонічний характер його єпископської хіротонії. Улітку 1944 року Огієнко змушений був емігрувати в Словаччину, рятуючись від наступу радянських військ.
- Крип'якевич Іван Петрович (1886—1967) — український історик, діяч НТШ, автор великої кількості наукових досліджень про українську козацьку державність та Богдана Хмельницького, ряду підручників з історії України. Народився в сім'ї греко-католицького священика Петра Франца Крип'якевича, який переїхав з Холмщини у Львів, рятуючись від релігійних переслідувань з боку Росії. Саме батько першим прищепив Івану Крип'якевичу любов до України та української мови. Одну зі своїх праць з історії України до 1914-го року, Іван Крип'якевич, який жив тоді в СРСР, видав 1949 року у Мюнхені під псевдонімом Іван Холмський.
- Гальчевський Яків Васильович (1894—1943, Пересоловичі, Грубешівське староство, дистрикт Люблін, Генерал-губернаторство, Німецька держава) — український військовий діяч, активний учасник повстанського руху в Україні в епоху Визвольних змагань та в роки Другої світової війни. Кавалер Хреста Симона Петлюри. У 1942–1943 рр. організатор і командир Грубешівської української самооборони. Загинув у бою проти Армії Крайової, похований у Грубешеві.
- Лукасевич Мар'ян Прокопович (1922—1945, Жнятин, Грубешівський повіт, Люблінське воєводство, Польська Республіка) — учасник збройної боротьби УПА на Холмщині, курінний Холмського куреня «Вовки» (разом з Євгеном Штендерою і Володимиром Сорочаком). Спалений польською міліцією у санітарній криївці під час облави.
- Боярський Михайло Сергійович (1949) — відомий радянський та російський актор театру і кіно, що уславився своєю пристосовницькою позицією підтримки будь-яких дій Путіна. Внесений до «Чорного списку Міністерства культури України». Дідусь Михайла Боярського Олександр Сегенюк народився 1885 року у селі Копитові на Холмщині, навчався у Волинській духовній семінарії, по закінченні якої переїхав до Росії, де й поміняв своє українське прізвище на більш «милозвучне» Боярський. В роки радянської влади став відомим діячем Обновленської церкви. 1937 року розстріляний за вироком суду у Суздалі.
- Гаврилюк Юрій Іванович (1964, Більськ-Підляський, Білостоцьке воєводство, Польська Народна Республіка) — український письменник, історик, публіцист. Член Національної спілки письменників України. Секретар головної управи Союзу українців Підляшшя, головний редактор журналу «Над Бугом і Нарвою». Автор поетичної збірки «Голоси з Підляшшя», наукових розвідок «Холмська Атлантида. Про історичну долю українців Холмщини та Підляшшя (XIX–ХХ ст.)», «Підляшшя — відродження українства» та ін.
- Григорій Купріянович (1968, Люблін) — український історик, громадський діяч і публіцист у Польщі, голова Українського товариства в Любліні.
Галерея
-
-
-
-
-
- Православний цвинтар в с. Воля Красничинська, 2012 р.
- Хрест встановлений на подвір'ї церкви Іоанна Богослова в Холмі на честь 150-ї річниці народження Михайла Грушевського, 2017 р.
Див. також
Примітки
- Петро Содоль. Організаційна структура УПА. // Українська повстанча армія, 1943-49, довідник другий, Нью-Йорк, Пролог, 1995. [ 30 травня 2012 у Wayback Machine.]
- . www.memory.gov.ua. Архів оригіналу за 2 березня 2019. Процитовано 2 березня 2019.
- Кучерепа М. (2013) Причини, хід та наслідки українсько-польського конфлікту на Волині в роки Другої світової війни, Краєзнавство (3) — С.36 Відвідано: 07.02.2017
- Motyka, Grzegorz (2011). Od rzezi wołyńskiej do Akcji "Wisła": konflikt polsko-ukraiński 1943-1947 (пол.). Wydawnictwo Literackie. с. 285. ISBN .
- Jasiak, Marek. Stanowisko i los Ukraińców w Generalnym Gubernatorstwie (bez Galicji) w latach. с. 222—227.
- Сергійчук В. (2004) Українських здвиг. Закерзоння 1939—1947 рр. Київ, Видавнича Спілка, -С.161-163
- Купріянович Г. Холмщина кличе своїх синів // Народна воля. — 2001. — № 6 (8 лютого). — С. 4.
- Видавнича справа та медіа. http://www.ukr-tov.pl/ (укр.). Українське Товариство. Процитовано 21 квітня 2020.
- Кордуба М. Північно-Західна Україна. — Відень, 1917. — С. 9.
- Крип’якевич І. П. Холмщина. — Львів, 1915. — С. 10.
- Шевчук Т. Є. Етносоціальна ситуація на Холмщині та Підляшші в першій чверті ХХ ст. // Історичний архів. Наукові студії: Зб. наук. пр. — Миколаїв: ЧДУ ім. Петра Могили, 2008. — Вип. 1. — С. 92—103.
- Чихачев Д. Н. Доклад по законопроекту “О выделении из состава губерний Царства Польского восточных частей Люблинской и Седлецкой губерний с образованием из них особой Холмской губернии”. — СПб., 1911. — С. 12.
- Соболевский А. А. Холмская Русь в этнографическом отношении. — Харьков, 1910. — С. 12.
- Ткач В. Очерки Холмщины и Подляшья. — Холм, 1911. — С. 25.
- Вінниченко І. Українці Берестейщини, Підляшшя й Холмщини в І пол. ХХ ст. Хроніка подій. — К., 1997. — С. 19.
- Центральний державний історичний архів України, м. Львів, ф. 693: Холмська духовна консисторія. арк. 15.
- Косик П. Трагічна доля Холмщини і Підляшшя. — Львів, 1997. — С. 25.
- Списки перепису населення Речі Посполитої від 30 вересня 1921 р. Люблінське воєводство. Польська статистика. — Т. XVIII. Воєводська таблиця. (Pierwszy powszechny spis Rzeczypospolitej Polskij z 30.IX.1921 r. Wojewodztwo Lubelskie // Statystyka Polski. — T. XVIII. Tabela wojewodzka).
- Кубійович В. Віросповідання і національний стан людності Холмщини і Підляшшя // ІІІ Український статистичний річник 1935 / Під ред. В. Кубійовича та ін. — Варшава; Краків; Львів, 1935. — С. 246.
- Заставний Ф. Українські етнічні землі. — Львів, 1993. — С. 176.
- Юрій Гаврилюк. Григорій Ходкевич — визначний меценат культури XVI століття.
- Петро Гуцал. Стаття «Лоський» в Юридичній енциклопедії в 6 т. /Редкол.: Ю. С. Шемшученко (голова редкол.) та ін. — К.: «Укр. енцикл.», 1998. ISBN 966-7492-00-1 . Т. 3
Джерела
- Випалена земля: чим живе єдине холмське село в Україні
- В. М. Михайловський. Холмська земля // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2013. — Т. 10 : Т — Я. — С. 404. — .
- Ю. І. Макар. Холмщина // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2013. — Т. 10 : Т — Я. — С. 406. — .
- Струцюк Й. Ти не згасла, зоре ясна (про Холмську Чудотворну ікону). — Луцьк: газ. Віче. — 2000. — 14 вересня.
- Струцюк. Й. Комендант Холмської самооборони (про Ю. Лукащука). Зб. Надбужанщина, т.4. Львів — Торонто. 2004.
- Струцюк Й. Журавлі над горою Данила, як ніколи сьогодні кричать. Зб. Надбужанщина, т.4. Львів — Торонто. — 2004.
- Струцюк Й. З висоти Данилової гори. Передмова до збірки «Ти не згасла, зоре ясна. Пісні Холмщини і Підляшшя»). Луцьк: Ініціал. — 2006.
- Струцюк Й. Перший ешелон (про депортпцію першого українського села з Холмщини). Луцьк: газ. Сім'я і дім. Народна трибуна. — 2004. — 18 вересня.
- Малий словник історії України / відпов. ред. В. А. Смолій. — К. : Либідь, 1997. — 464 с. — .
- Холмщина // Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1984. — Кн. 2, [т. 10] : Хмельницький Борис — Яцків. — С. 3615-3621. — .
- Батюшков П. Холмская Русь. П. 1887;
- Benkowski Е. Rus Chelmska od czasu rozbioru Pojski. Л. 1887;
- Ktolberg O. Chelmskie — Obraz Etnograficzny. Kp. 1890;
- Площанский И. Прошлое Холмской Руси. Вильна 1899;
- Францев В. Карты Русского и Православного населения Холмской Руси. в. 1909;
- Dymcha L.. de. La question de Khelm. Париж 1911;
- Wiercinski H. Jeszcze z powodu wydzielenia Chelmszczyzny. Kp. 1913;
- Wiercinski H. Ziemia Chelmska і Podlasie. B. 1916;
- * Кордуба М. М. Історія Холмщини й Підляшшя. — Краків : Українське видавництво, 1941.
- Храпливий Є. Нарис історії Холмщини й Підляшшя; новіші часи. Вінніпеґ 1968;
- Кубійович В. Українці в Генеральній Губернії 1939—1941. Чикаго 1975.
- Горний М. М. монографії: Історична Холмщина в описах, дослідженнях і спогадах (1995, у співав.); Українці Холмщини і Підляшшя. Видатніші особи XX ст. (1997); Українська інтелігенція Холмщини і Підляшшя XX ст. (2002); Трагедія українських сіл Холмщини 1943—1945 рр. (2007); Пом'яник українців Холмщини і Підляшшя за 1941—1947 рр. (2008, гол. редактор).
- Макар Юрій, Горний Михайло, Макар Віталій, Салюк Анатолій. Від депортації до депортації. Суспільно-політичне життя холмсько-підляських українців (1915—1947). Дослідження. Спогади. Документи. Том 1. Дослідження. — Чернівці: Букрек, 2011. — 880 с.: іл.
- Макар Юрій, Горний Михайло, Макар Віталій. Від депортації до депортації. Суспільно-політичне життя холмсько-підляських українців (1915—1947). Дослідження. Спогади. Документи. Том 2. — Чернівці: Букрек, 2014. — 900 с.: іл.
- Макар Юрій, Горний Михайло, Макар Віталій. Від депортації до депортації. Суспільно-політичне життя холмсько-підляських українців (1915—1947). Дослідження. Спогади. Документи. Том 3. — Чернівці: Букрек, 2015. — 960 с.: іл.
- Йосип Струцюк. «Операція „Burza“, або Ми їх спільно винищимо»: документальна повість — Київ: Український пріоритет, 2017, — 287 с.
- Пастернак Є. І. Нарис історії Холмщини і Підляшшя : (новіші часи). — Вінніпег ; Торонто, 1968. — 466 с. — (Праці Інституту Дослідів Волині)
Література
- Холмщина і Підляшшя : історико-етнографічне дослідження / ред. В. Борисенко ; НАН України, Ін-т нац. відносин і політології, Київ. нац. ун-т імені Тараса Шевченка. — Київ : Родовід, 1997. — 383 с. — .
- Винниченко І. Українці Берестейщини, Підляшшя й Холмщини в першій половині XX століття: хроніка подій / І. Винниченко. — К., 1997. — 288 с. — .
- Надбужанщина: Сокальщина, Белзчина, Радехівщина, Камінеччина, Холмщина і Підляшшя / Ред. кол.: М. Мартинюк (гол. ред.), Н. Олійник (літ. ред.), А. Демусь, О. Заставний, І. Калиневич, І. Кравчук, Н. Кравчук, В. Макар, В. Оренчук, Є. Стефанишин. Наукове товариство ім. Шевченка. — Нью-Йорк; Париж; Сидней; Торонто : Об’єднання надбужанців, 1986. — Т. 1. — 962 с. — (Український Архів. – Т. XLI) — .
- Холмщина // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1967. — Т. 8, кн. XVI : Літери Уш — Я. — С. 2011-2012. — 1000 екз.
- Холмщина // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2004. — Т. 6 : Т — Я. — 768 с. — .
- [ru]. Русское забужье (Холмщина и Подляшье): сб. ст / Е. М. Крыжановский; с предисл. И. П. Филевича. — Санкт-Петербург : Тип. «Мирный труд», 1911. — 434 с. (рос.)
- Український етнос на Холмщині та Підляшші в XIX — XX ст. - Підляський науковий інститут
- Холмщина і Підляшшя у вогні великої війни (1914–1918) – Наше слово
Посилання
- Гаврилюк Ю. Холмська Атлантида Про історичну долю українців Холмщини та Підляшшя (XIX—XX ст.)
- Григорій Купріянович, Микола Рошенко Холмська Атлантида Холмщина — минувшина і теперішність
- Юрій Гаврилюк Холмщина — земля короля Данила
- «Якби Сталін погодився на пропозиції Хрущова, в Україні була б Холмська область» Україна Молода, 28 жовтня 2010 р., С. 9.
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 1: Найдавніші сторінки історії Волині
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 2: Княжий Холм
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 3: Місто уніатів XIV ст. — 1795 р.
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 4: Холмська Русь
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 5. Від Русі до України
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — прогулянка для українця. Частина 6. В другій Речі Посполитій
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — прогулянка для українця. Частина 7. Місто українського відродження
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 8. Братовбивство
- Парнікоза І. Холм та Холмщина — подорож для українця. Частина 9. Депортації та порозуміння
- Парнікоза І. Холм і Холмщина для українця. Частина 10. Сучасний Холм
- Мапа міст і сіл Лемківщини. ver. beta 2.0
- Товариство «Холмщина»
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ho lmshina Holmska Rus Zabuzhzhya Zabuzka Rus Holmska zemlya istoriko geografichna oblast Rusi roztashovana na zahid vid seredini richki Zahidnij Bug Na zahodi mezhuye z polskoyu Lyublinshinoyu na shodi z Volinnyu na pivnochi z Pidlyashshyam na pivdni z Galichinoyu Za mezhu mizh Holmshinoyu i Pidlyashshyam mozhna vvazhati kolishnyu mezhu mizh Sedleckoyu i Lyublinskoyu guberniyami HolmshinaGerbData stvorennya zasnuvannya1387Krayina Korona Korolivstva PolskogoStolicyaHolmAdministrativna odinicyaRuske voyevodstvoAdministrativno teritorialno podilyayetsya naholmskij povit d krasnostavskij povit d Chas data pripinennya isnuvannya1772 Holmshina u Vikishovishi Koordinati 51 08 11 pn sh 23 28 30 sh d 51 136457000028 pn sh 23 47509300002777977 sh d 51 136457000028 23 47509300002777977Sobor Rizdva Presvyatoyi Bogorodici u Holmi misce pohovannya Danila GalickogoZapit Holmska zemlya perenapravlyaye syudi div takozh inshi znachennya Teritoriya Holmshini v mezhah Holmskoyi guberniyi ohoplyuvala 6 572 km poviti Holmskij Grubeshivskij Tomashivskij Kostyantinivskij V mezhah staroyi Rechi Pospolitoyi teritoriya stanovila 9 939 km Chiselnist meshkanciv na 1931 720 000 Istorichnij centr misto Holm U minulomu Holmshina razom z Pidlyashshyam bula chastinoyu Volini Zagalni vidomostiChasto nazvu Holmshina poshiryuvali i na pivdenne Pidlyashshya bo vono vhodilo do skladu Holmskoyi yeparhiyi a z 1912 do Holmskoyi guberniyi Vzagali z 1795 Holmshina ta pivdenne Pidlyashshya mali majzhe spilnu istoriyu Periferijne polozhennya Holmshini yak i Pidlyashshya ale v menshij miri bulo prichinoyu slabkogo yiyi zv yazku z reshtoyu ukrayinskih zemel i vidnosno slabkoyi nacionalnoyi svidomosti ukrayinskogo naselennya Holmshina lezhala daleko vid centriv ukrayinskogo zhittya a yiyi golovne misto Holm ne malo velikogo znachennya Vinyatok stanovila lishe doba Galicko Volinskoyi derzhavi koli Holmshina zavdyaki svoyemu viddalenomu vidnosno tatar roztashuvannyu stala placdarmom derzhavi Danila Romanovicha a zasnovanij nim Holm jogo stoliceyu Blizkist Holmshini do Polshi polegshila yiyi polonizaciyu Vodnochas Holmshina i Pidlyashshya mali nizku lishe yim vlastivih osoblivostej zokrema v cerkovnij dilyanci Zaraz Holmshina ta Pidlyashshya vhodyat do skladu Polshi Lyublinske ta neznachna chastina Mazoveckogo voyevodstva Priroda ta klimatPerevazhnu chastinu Holmshini stanovit yaka ye chastinoyu Volinsko Holmskoyi visochini u polskij terminologiyi shidna chastina Lyublinskoyi Ce legkohvilyasta rivnina zdebilshogo na visoti 200 250 podekudi do 300 m z krejdovim pidlozhzhyam vkritim tretinnimi sharami i lesom z urozhajnimi gruntami na Grubeshivshini chornozem Na pivnichnomu shodi Holmska visochina znizhuyetsya viraznim stupenem do 20 40 m visoti u napryami do Pidlyaskoyi nizovini na yakij lezhit mensha pivnichna i pivnichno shidna chastina Holmshini yiyi krayevid pislyalodovikovij grunti perevazhno popilnyakovi serednoyi vrozhajnosti Tretyu geografichno prirodnu chastinu Holmshini stanovit pivdenno zahidna chastina Bilgorajshina sho ye chastinoyu Nadsyanskoyi nizovini ce perevazhno pishana ploskorivnya na visoti 200 250 m z malovrozhajnimi gruntami Richki Holmshini nalezhat do stochisha Visli Bug z pritokami Ugerkoyu i Guchvoyu Vepr z Bistriceyu na pivdennomu zahodi pritoka Syanu Tanva Za pribliznoyu klasifikaciyeyu gruntiv Holmshini pripadaye v na piskovi 20 lesovi 20 chornozem 10 suglinki 12 boroviki 15 torfovi i bagnisti 16 Majzhe vsya Holmshina nalezhit do smugi serednoyevropejskih lisiv Na Holmshini yak i na Pidlyashshi prolyagayut shidni mezhi buku yalici modrini ta graba pivnichno zahidna mezha smereki Veliki lisovi masivi isnuvali kolis na Bilgorajshini Solska pusha Klimat Holmshini perehidnij mizh kontinentalnim j okeanichnim Zima m yaka serednomisyachna temperatura sichnya v Holmi 4 4 C lito pomirne serednomisyachna temperatura lipnya 18 5 C serednorichna temperatura 7 4 C kilkist pogidnih dniv u susidnomu Lyublini 137 na rik suma atmosferichnih opadiv 546 mm na rik doshiv najbilshe v chervni lipni i serpni razom 250 mm Administrativno derzhavni utvorennya na terenah Holmshini razom z Pidlyashshyam Zovnishni zobrazhennyaHolmshina u skladi Galicko Volinskoyi derzhavi Prapor Holmskoyi zemli chasiv Gryunvaldskoyi bitvi V dobu Kiyivskoyi Rusi Chervenski gorodi mista Cherven Volin ta in Dorogichinske knyazivstvo Chervenske knyazivstvo Holmske knyazivstvo Galicko Volinska derzhava vid chasiv korolya Danila Holm ye stoliceyu derzhavi U skladi Velikogo knyazivstva Litovskogo ta Rechi Pospolitoyi Pidlyaske voyevodstvo Ruske voyevodstvo Holmska zemlya skladalasya z Krasnostavskogo povitu i Holmskogo povitu razom iz vklyuchenimi do nogo Lyubomlskim i Ratenskim povitami ta volostyami Grubeshivskoyu i Krilovskoyu pl U skladi Gabsburzkoyi monarhiyi Nova Zahidna Galichina Korolivstvo Galichini ta VolodimiriyiU skladi Rosijskoyi imperiyi Pidlyaska guberniya Holmska guberniyaV skladi nezalezhnoyi Ukrayini 1918 Za chasiv UNR Pidlyashshya Za chasiv Ukrayinskoyi Derzhavi Volinska guberniya do 15 listopada 1918 roku Holmska guberniya z 15 listopada 1918 roku V roki Drugoyi svitovoyi vijni U skladi UPA nadrajoni Grubeshiv Pidlyashshya Holmskoyi okrugi Zakerzonskogo krayu Zahidnih ukrayinskih zemel ZUZ U skladi Polshi Holmske voyevodstvo Pidlyaske voyevodstvoIstoriyaIstoriya Holmshini do pochatku 19 stolittya Holmshina u skladi Galicko Volinskogo knyazivstva za Mironom Korduboyu Teritoriya Holmshini bula zaselena z novishogo paleolitu Za rannoyi dobi yiyi zaselyuvalo shidno slov yanske plem ya dulibiv Z drugoyi polovini 10 st Holmshina vhodila do skladu Kiyivskoyi derzhavi z 13 st po 1340 do skladu Galicko Volinskoyi U 1235 roci Danilo Romanovich zasnuvav ukriplene misto Holm do yakogo perenis svoyu stolicyu Todi Holmshina vidigravala veliku rol golovnim chinom zavdyaki tomu sho bula viddalena vid terenu tatarskih naskokiv hocha voni kilka raziv zahoplyuvali i Holm i lezhala na vazhlivomu torgovomu shlyahu mizh Kiyevom i Baltickim morem Volodimir Torun U 14 stolitti Holmshina bula teritoriyeyu zmagan galicko volinskih knyazivstv z Polsheyu i Litvoyu Z 1340 do 1377 roku Holmshina nalezhala Litvi u 1377 1387 rokah Ugorshini a zgodom bez perervi azh do 1795 roku Polshi Z 15 st majzhe vsya Holmshina yavlyala soboyu Holmsku zemlyu z kashtelyanom na choli yaka vhodila do skladu Ruskogo voyevodstva i skladalasya z povitiv Holmskogo i Krasnostavskogo 1648 vijsko Bogdana Hmelnickogo zajnyalo na korotkij chas Holmshinu j Pidlyashshya sam vin zdobuv Holm j ukriplene Zamostya Naprikinci 17 na pochatku 18 st Holmshina bula teritoriyeyu polsko shvedskih zmagan Yak na Pidlyashshi tak i na Holmshini vsi vishi prosharki naselennya zaznali polonizaciyi natomist tut buv menshij porivnyano z Pidlyashshyam pripliv polskih osadnikiv Po tretomu podili Polshi 1795 Holmshina j Pidlyashshya opinilisya pid vladoyu Avstriyi u 1809 1814 rokah vhodili do skladu Varshavskogo knyazivstva u 1815 1830 rr do Polskogo korolivstva yake bulo pov yazane personalnoyu uniyeyu z Rosijskoyu Imperiyeyu Dolya Holmshini j Pidlyashshya vidtodi vidminna vid doli reshti ukrayinskih zemel yaki vhodili do skladu Rosijskoyi Imperiyi i Galichini U zhitti naselennya Holmshini chimalu rol vidigrala Cerkva Holmshina vhodila do skladu Holmskoyi yeparhiyi yaku stvoriv u pershij polovini 13 stolittya Danilo Romanovich spershu z osidkom v Ugrusku a z 1240 v Holmi Kulturno osvitnicku pracyu velo Holmske bratstvo i cerkovni shkoli Najviznachnishi yepiskopi Metodij Terleckij 1628 1649 Yakiv Susha 1652 1687 Pilip Volodkovich 1731 1756 Maksimiliyan Rillo 1756 1784 1815 1914 Svyatij Yurij Zmiyeborec Ikona Holmskoyi shkoli XVI stolittyaPohovannya Grigoriya 12 03 1802 03 08 1879 ta Josipa 28 08 1830 12 05 1878 Terlikevichiv greko katolickih kapelaniv Holmskoyi diyeceziyi pidpisane yak Zhertvi shizmatickoyi Moskvi pam yatka likvidaciyi greko katlickoyi cerkvi na Holmshini ta Pidlyashshi Krakiv Rakovickij cvintar Foto 2021 r Z 1815 Holmshina j Pidlyashshya vhodili do skladu Korolivstva Polskogo i na teritoriyi Holmshini j Pidlyashshya diyala polska administraciya i polska mova bula uryadovoyu Zbilshilisya i polski rimo katolicki vplivi na greko katolicku cerkvu yaka z 1807 vhodila do skladu Galickoyi mitropoliyi Todi Greko katolicka cerkva bula yedinim zaborolom pered polskoyu ekspansiyeyu Shlyahta i magnati ukrayinskogo pohodzhennya buli vzhe davno spolsheni i zalishilisya lishe selyani yaki buli tisno pov yazani a greko katolickoyu cerkvoyu ta yiyi duhovenstvom Ale j uniyatska cerkva zaznala silnoyi latinizaciyi v ustroyi napriklad organizaciya kapitul obryadah vvedennya organiv monstracij tosho i navit u zaprovadzhenni polskoyi movi v propovidyah Vse ce nablizhalo uniyatsku cerkvu do latinskoyi a rivnochasno zbilshuvalo vidminnist vid pravoslavnoyi i navit greko katolickoyi v Galichini Chastina duhovenstva koristuvalasya pol movoyu i pochuvala sebe polyakami dehto z nih ne znav cerkovno slov yanskoyi movi a yihni diti perevazhno polonizuvalisya Na vidminu vid galickogo duhovenstva svyasheniki na Holmshini j Pidlyashshi mali lishe dekoli visoku osvitu chimalo z nih zdobuvalo yiyi v Holmskij duhovnij seminariyi dehto v Galichini a dehto v polskih duhovnih seminariyah Porazka polskogo povstannya 1830 ne zmenshila polskih vpliviv na Holmshinu j Pidlyashshya bo zakonodavstvo mova j administraciya lishilisya dali polskimi Z 1830 Holmska yeparhiya pidlyagala bezposeredno Rimovi Pislya likvidaciyi uniyi 1839 na Centralnih i Shidnih zemlyah yiyi she tolerovano na Holmshini j Pidlyashshi ale nad neyu vzhe mav naglyad carskij uryad cherez svoyih namisnikiv u Varshavi vin mav vpliv i na nominaciyu holmskih yep Ale popri rosijsku zagrozu uniyatska Cerkva na Holmshini j Pidlyashshi ne zvilnilasya j vid latinskih vpliviv hoch deyakij vpliv mala j Galichina zvidti pohodilo chimalo svyashenikiv i gal mitr mig vplivati na obsadu vladichih prestoliv Stanovishe uniyi na Holmshini j Pidlyashshi pogirshalo u vislidi polskogo povstannya 1863 yake chastkovo zahopilo i Holmshinu ta Pidlyashshya U nomu brali uchast sini uniyatskih svyashenikiv a dehto z svyashenikiv dopomagav povstancyam Pislya porazki povstannya v Polshi a razom z tim i na Holmshini j Pidlyashshi dijshlo do zagostrennya rezhimu i represij rosijskoyi vladi zaprovadzhennya rosijskoyi movi v uryaduvanni j osviti Todi zh pochali naplivati na Holmshinu j Pidlyashshya rosiyani Rosijski represiyi stosuvalisya j do greko katolikiv Shob ostatochno usunuti polski vplivi v uniyatskij cerkvi rosijska vlada virishila yiyi likviduvati Ce stalosya nibi dobrovilno Ostannij uniyatskij yepiskop M Kuzemskij buv zmushenij viyihati do Galichini a jogo nastupnikom priznacheno M Popelya takozh rodom z Galichini yakogo odnak ne viznav Rim Popel vid imeni duhovenstva i Holmskoyi kapituli 18 lyutogo 1875 vnis prohannya prijnyati do pravoslavnoyi cerkvi 120 uniyatskih parafij i 6 kvitnya 1875 car Oleksander II progolosiv yih inkorporaciyu do Varshavskoyi pravoslavnoyi yeparhiyi yaku todi perejmenovano na Holmsko Varshavsku u Holmi diyav yak vikarij holmsko pidlyaskij yep div dokladnishe Holmska yeparhiya Fragment z etnografichnoyi mapi Oleksandra Rittiha na yakomu zobrazhenij etnichnij sklad Holmshini 1875 rik Inakshe nizh 1839 na Centralnih i Shidnih Zemlyah na Holmshini j Pidlyashshi tilki chastina greko katolikiv pogodilasya perejti na pravoslav ya majzhe polovina zokrema na Pidlyashshi zalishilasya virnoyu uniyi Vlada pochala zastosovuvati do nih gostri represiyi pacifikaciyu pri dopomozi vijska i policiyi masovi areshti zaslannya navit znishennya Z 214 uniyatskih svyashenikiv na pravoslav ya perejshlo tilki 59 Chastinu reshti vivezeno dehto emigruvav do Galichini rivnochasno z Galichini dobrovilno pribulo deyake chislo greko katolickih svyashenikiv yaki osili na zalishenih parafiyah teper uzhe pravoslavnih Peresliduvannya greko katolikiv viklikalo zhvavu reakciyu v usomu polskomu suspilstvi v presi j literaturi yih nazivali polyakami greko katolikami Religijni a to j nacionalni vidnosini na Holmshini j Pidlyashshi zminilisya z revolyuciyeyu v Rosiyi 1905 pislya carskogo ukazu 17 kvitnya 1905 yakij dozvoliv zminu viri Todi rozpochalosya masove povernennya z pravoslav ya ale ne na uniyu bo carskij uryad ne dozvoliv dali na yiyi poshirennya a na katolictvo Pered vidannyam ukazu na Holmshini j Pidlyashshi zhilo 450 000 pravoslavnih na pochatku 1908 bulo yih ledve 280 000 sebto 170 000 za inshimi dzherelami blizko 200 000 blizko 38 perejshlo z pravoslav ya na rimo katolictvo Naselennya yake perejshlo na rimo katolickij obryad zalishilosya she zi svoyeyu movoyu ale molodshi povoli pochali perehoditi na polsku U vislidi cih procesiv na Holmshini j Pidlyashshi utvorilosya 3 grupi ukrayinci za movoyu i nacionalnistyu pravoslavnogo viroviznannya polyaki za movoyu i nacionalnistyu rimo katolickogo viroviznannya chastkovo polskogo chastkovo ukrayinskogo pohodzhennya ta naverneni z pravoslav ya na rimo katolictvo ukrayinci za movoyu ale bez viraznogo nacionalnogo pochuttya yakih ukrayinske naselennya nazivalo zgirdlivo kalakutami abo perekecami Shob zmicniti pravoslav ya na Holmshini j Pidlyashshi Svyatishij Sinod u Peterburzi vidokremiv 1905 z Holmsko Varshavskoyi yeparhiyi Holmsku yeparhiyu yiyi ocholyuvav Yevlogij Georgiyevskij Pravoslavna cerkva na Holmshini j Pidlyashshi mala deyaki osoblivosti Shob protidiyati katolicizmovi j polonizaciyi dozvoleno na deyaki formi do yakih zvikli holmshani v bogosluzhennyah napriklad uniyatskij naspiv movi tolerovano ukrayinsku movu yak movu propovidej tosho Zhvavu kulturnu diyalnist rozvinulo Holmske Pravoslavne Bratstvo 1885 1917 Vono vidavalo knigi dvotizhnevik Holmskaya Zhizn tizhnevik Bratska Besida rosijskoyu i ukrayinskoyu movami red M Kobrin masovij Holmskij Narodnyj Kalendar yakij mistiv takozh statti ukrayinskoyu movoyu Shkilnictvo na Holmshini v 20 st stoyalo krashe nizh na Centralnih i Shidnih Zemlyah malo vidnosno gustu merezhu narodnih shkil Chimale znachennya mali uchitelski seminariyi v Holmi j Bilij ta duhovna seminariya v Holmi Holmska guberniya z podilom na poviti 1914 rik Pislya revolyuciyi 1905 vidrodivsya na Holmshini j Pidlyashshi ukrayinskij nacionalnij ruh zokrema sered uchiteliv Z 1905 v Grubeshevi diyalo vidavnictvo O Spolitaka j O Loskogo yake vidalo kilka populyarnih knizhechok j odne chislo gazeti Bug 1905 vidrazu zh konfiskovanoyi Shob ostatochno usunuti polski vplivi na Holmshinu j Pidlyashshya holmski kola zokrema Holmske Bratstvo visunuli proyekt vidokremlennya Holmshini j Pidlyashshya v okremu guberniyu yakij 1912 obgovoryuvala Derzhavna Duma v Peterburzi Proti nogo vistupiv ne tilki polskij klub u Dumi ale j predstavniki inshih nacionalnih menshostej za vinyatkom ukrayinciv i socialisti Odnak zakon pro vidokremlennya Holmskoyi guberniyi buv uhvalenij i uvijshov u silu 23 chervnya 1912 Holmsku guberniyu vidokremleno za etnografichnim principom z zaselenih ukrayincyami chastin Lyublinskoyi i Seleckoyi guberniyi Pidstavoyu buli etnografichni karti opracovani V Francevim Holmsku guberniyu bezposeredno pidporyadkovano ministerstvu vnutrishnih sprav u Peterburzi lishe v shkilnih spravah vona mala pidlyagati kiyivskomu shkilnomu kuratorovi Praktichnij realizaciyi zakonu pereshkodila vijna div takozh kartu na 2090 stor 1915 1919 Vlitku 1915 roku Holmshina j Pidlyashshya stali terenom voyennih dij Pered vidstupom z Holmshini j Pidlyashshya rosijska armiya provela masovu evakuaciyu naselennya She ranishe vivezeno v glibinu Rosiyi vsih nimeckih kolonistiv Z Holmshini j Pidlyashshya boyachis peresliduvan z boku polskoyi katolickoyi bilshosti viyihali vsi rosiyani i majzhe vsi ukrayinci Natomist zalishilisya vsi polyaki i majzhe vsi kalakuti Pered vidstupom rosijske vijsko spalilo majzhe vsi ukrayinski sela Lishilosya priblizno 25 000 ukrayinciv u tomu chisli na Holmshini 15 000 na Pidlyashshi 10 000 Takim chinom Holmshina j Pidlyashshya stali majzhe suto polskim krayem z 85 polyakiv na Holmshini i 84 na Pidlyashshi Pivnichno zahidni kordoni Ukrayini za Berestejskim mirom z Holmshinoyu u skladi Ukrayini Na Holmshini sho bula pid avstrijskoyu civilnoyu okupaciyeyu nemozhliva bula zhodna ukrayinska kulturno osvitnya pracya ne tilki cherez neznachne chislo ukrayinciv ale j tomu sho avstrijska vlada pid polskim vplivom ne davala na neyi dozvolu Natomist na Pidlyashshi yake opinilosya pid nimeckoyu okupaciyeyu do ukrayinskoyi kulturno osvitnoyi praci vlada stavilasya prihilno zokrema Soyuz Vizvolennya Ukrayini na pochatku 1917 vidkriv ryad ukrayinskih shkil Cya kulturno osvitnya pracya trivala pid provodom O Skoropis Joltuhovskogo ta Karpa Dmitriyuka z vesni 1918 do porazki Ukrayinskoyi derzhavi Administrativno teritorialnij ustrij Ukrayinskoyi Derzhavi Holmska guberniya Vazhka bula dolya vtikachiv z Holmshini j Pidlyashshya Evakuaciya v glibinu Rosiyi vidbuvalasya haotichno Po dorozi bilshist z nih vtratila ruhome majno bagato hvorilo Z chasom vlada stvorila komiteti yaki dopomagali vtikacham Najbilshe yih poselilosya v suto rosijskih guberniyah nad Volgoyu a dehto navit v Aziyi Voni pracyuvali zdebilsha na rilli zokrema u tamteshnih selyan Zavdyaki svoyemu vishomu hliborobskomu rivnyu kulturi voni dijshli do deyakogo dobrobutu Odnochasno u konfrontaciyi z rosiyanami holmshani usvidomili sebe ukrayincyami She bilshe vplinula na yihnyu nacionalnu svidomist ukrayinska nacionalna revolyuciya 1917 Vzhe na vesni 1917 vidbuvsya ryad narad i z yizdiv holmshan sered inshih u Kiyevi 12 kvitnya 1917 i Vseholmskij z yizd 7 9 kvitnya 1917 yakij buv yaskravim dokazom nacionalnoyi svidomosti holmshan i pidlyashan V jogo rezolyuciyah visuneno gaslo Get z Polsheyu mi ye ukrayinci i hochemo nalezhati do Ukrayini j Kiyeva Z yizd vidvidav golova Centralnoyi Radi M Grushevskij vin pohodiv z Holma i pidtrimav vimogi holmshan Na z yizdi obrano Holmskij gub vikonavchij komitet chleni yakogo buli odnochasno delegatami do Centralnoyi Radi Z iniciativi holmskih delegativ Centralna Rada uhvalila 27 listopada 1917 rezolyuciyu sho Holmshina j Pidlyashshya ye skladovoyu chastinoyu UNR Vidpovidno do ciyeyi rezolyuciyi v Berestejskomu miri 9 lyutogo 1918 mizh Ukrayinoyu i soyuzom 4 derzhav viznano Holmshinu j Pidlyashshya priblizno v mezhah Holmskoyi guberniyi skladovoyu chastinoyu UNR Priyednannya Holmshini ta Pidlyashshya do Ukrayini viklikalo polski protesti Praktichno ukrayinska vlada ne perebrala ni Holmshinu ni Pidlyashshya a tim chasom ukrayinski vtikachi z nih vzhe z 1918 pochali povertatisya na ridni zemli 1919 1939 Holmshina pid polskoyu vladoyu Pislya porazki centr derzhav Holmshinu j Pidlyashshya okupuvalo polske vijsko Vlitku 1920 voni korotkochasno buli okupovani sov vijskom Ostatochno Holmshina j Pidlyashshya uvijshli do skladu Polshi na pidstavi Rizkogo miru mizh Polsheyu j RRFSR 18 bereznya 1921 Do 1922 bilshist vtikachiv povernulasya na Holmshinu j Pidlyashshya hoch polska vlada utrudnyuvala yih povernennya zokrema ukrayinskoyi inteligenciyi tomu chastina holmshan i pidlyashan zalishilasya v SRSR Mozhna pripuskati sho cherez pereselennya ukrayinci vtratili 120 000 osib U zhodnij inshij chastini ukrayinskih zemel yaki opinilisya po pershij svitovij vijni pid Polsheyu ne buv polskij tisk takij silnij yak na Holmshini j Pidlyashshi Shkoli buli vinyatkovo polskimi bilshist pravoslavnih cerkov polyaki peretvorili na kostoli Odnak holmshani rozvinuli uspishnu nacionalnu pracyu sered inshogo zasnuvali kulturno osvitnyu organizaciyu Ridna hata ob yednalisya v kooperativah yaki pidporyadkovuvalisya Revizijnomu Soyuzovi Ukr Kooperativ u Lvovi zakladali filiyali ta domi molitov vlada ne davala dozvolu na vidkrittya cerkov Dokazom ukrayinskoyi sili bulo te sho pri pershih viborah do polskogo sojmu 1922 ci vibori na vidminu vid nastupnih buli provedeni dijsno vilno holmshani peremogli u viborchij kampaniyi i proveli do sojmu ta do senatu 5 svoyih predstavnikiv Ale nezabarom polyaki zastosuvali novi represiyi likvidovano Ridni hati zaboroneno inshi viyavi kulturnogo zhittya teatr presa tosho kooperaciyu izolovano vid Lvova vvedeno gostrij policijnij naglyad pro vilni vibori ne bulo vzhe j movi Sotni gromadyan areshtovuvano chasto pid vigadanimi obvinuvachennyami v komunizmi Holmshanam zalishilasya tilki pravoslavna cerkva ale polyaki pochali nishiti j cerkovne zhittya Uryadovoyu movoyu pravoslavnoyi cerkvi stala polska obov yazkova dlya navchannya religiyi i propovidej u cerkvi Svyasheniki buli pid policijnim naglyadom bagatoh z nih usuneno zate pidtrimuvano revnih polonizatoriv i moskvofiliv Naprikinci 1937 polyaki pochali masove nishennya cerkov yak nepotribnih ob yektiv Z 389 pravoslavnih cerkov sho diyali na Holmshini j Pidlyashshi 1914 zalishilosya 51 149 peretvoreno na kostoli a 189 zrujnovano Za ostannih dovoyennih rokiv polyaki vdalisya she do inshogo zasobu nishennya ukrayinciv ozbroyeni polski boyivki tak zvani krakusi napadali na ukrayinski hati i nishili vse majno Kampaniya pid nazvoyu revindikaciya z polskoyi povernennya majna dosyagla svogo apogeyu v 1938 mu koli za dva misyaci z seredini travnya do 16 lipnya za danimi Lyublinskogo voyevodskogo uryadu bulo znisheno 91 cerkvu 10 kaplic 26 molitovnih budinki zagalom 127 svyatin Okrim cogo 3 cerkvi peredano Katolickij cerkvi 4 hrami vikoristovuvali v yakosti morgiv Sered zrujnovanih bulo 50 diyuchih cerkov a takozh cinni pam yatki cerkovnoyi arhitekturi Revindikaciya najbilshe zachepila Holmshinu j pivdenne Pidlyashshya zaseleni perevazhno ukrayincyami Odnim iz oficijnih argumentiv togochasnoyi polskoyi vladi shodo neobhidnosti rujnuvannya pravoslavnih svyatin bulo te sho v bagatoh miscevostyah de ne meshkayut pravoslavni isnuyut nepotribni cerkvi zbudovani v chasi rosijskoyi okupaciyi Polshi Dlya pidtrimki akciyi vikoristovuvali prouryadovu presu v yakij umishuvali statti pro ukrayinsku nebezpeku na Holmshini Pravoslavnu cerkvu v Polshi zvinuvachuvali u rusifikacijnij ta ukrayinizacijnij diyalnosti Holmshina j Pidlyashshya v Generalnij Guberniyi z veresnya 1939 do chervnya 1944 Umovi ukrayinskogo zhittya na Holmshini j Pidlyashshi zminilisya pid nimeckoyu okupaciyeyu Vzhe za 2 tizhni pislya vibuhu polsko nimeckoyi vijni nimecke vijsko zahopilo vsyu Holmshinu j Pidlyashshya Za nim sov dogovorom 23 veresnya 1939 u Moskvi ustijneno granici sfer interesiv oboh derzhav na liniyi Syanu Bugu Razom z tim Holmshina j Pidlyashshya uvijshli do skladu Gen Gub i stanovili v nij shidnu chastinu Lyublinskoyi oblasti distriktu Nimecka vlada stavilasya do ukrayinskogo kulturnogo zhittya na Holmshini j Pidlyashshi tolerantno Vzhe za pershih tizhniv pid nimcyami po bilshih oseredkah vinikli pid riznimi nazvami ukrayinski gromadski organizaciyi Voni rozpochali dopomogovu akciyu dlya vtikachiv organizuvali ukrayinske naselennya i zahishali jogo pered nimeckoyu vladoyu zasnuvali nizku ukrayinskih shkil vidnovili Ridni hati ukr pov kooperativi i perebrali nizku pravoslavnih cerkov peretvorenih polyakami na kostoli Miscevim ukrayincyam dopomagali vtikachi z zahidno ukrayinskih zemel yaki zahopili sovyeti i vipusheni z polskih tyurem ta koncentracijnih taboriv politichni v yazni Kilkist tih i tih na Holmshini j Pidlyashshi syagala 1 500 2 000 osib Voni skupchilisya majzhe vinyatkovo v mistah Holmshini j Pidlyashshya ta v Lyublini pracyuvali v nimeckij administraciyi kooperaciyi u kerivnictvi komitetiv i v shkilnictvi 1940 chimalo svyashenikiv vtikachiv z Bukovini popovnili duhivnictvo pravoslavnoyi cerkvi Komiteti diyali v Bilgorayi Ternogorodi Tomashevi Zamosti Grubeshevi Holmi Volodavi Krasnostavi j Bilij Pidlyaskij U Holmi postav takozh Centralnij Holmskij Komitet yakij mav keruvati nacionalnim zhittyam hoch naspravdi opikuvavsya tilki Holmskim i Volodavskim povitami Z miscevih diyachiv najvplivovishimi buli A Pavlyuk golova komitetu S Lyubarskij kolishnij senator V Kosonockij V Ostrovskij u Zamosti O Rochnyak u Bilij Pidlyaskij I Pasternak na Volodavshini likar T Olesiyuk 1940 1941 vidbulisya na Holmshini j Pidlyashshi krim priplivu utikachiv she inshi zmini v skladi naselennya Nim vlada pereselila vsih nimciv Holmshini j Pidlyashshya na zemli zahidnoyi Polshi natomist bagato polyakiv viselenih z cih zemel pereselila na Holmshinu j Pidlyashshya sho zbilshilo tut polske naselennya na pidstavi nim sov dogovoru pro repatriaciyu z Holmshini j Pidlyashshya viyihalo do USSR bl 5 000 ukrayinciv Vzhe v listopadi komiteti na Holmshini j Pidlyashshi viznali yak svij centr organizaciyu yaka postala v stolici Gen Gub v Krakovi pid provodom V Kubijovicha U chervni cya centralya distala nazvu Ukr Centr Komitetu a miscevi komiteti Ukr Dopomogovih Komitetiv Na veliki uspihi zdobulisya Holmshina j Pidlyashshya v cerkovnij spravi Vzhe 5 listopada 1939 postala Cerk Rada u Holmi Pershim krokom dlya vidnovlennya pravoslavnoyi cerkvi na Holmshini j Pidlyashshi bulo stvorennya okremoyi administraturi pravoslavnoyi cerkvi administrator o I Levchuk gen vikarij M Malyuzhinskij Velikim dosyagnennyam bula peredacha pravoslavnim soboru v Holmi 19 5 1940 sho malo j simvolichne znachennya kin pol vplivam Do poch 1940 ch pravos cerkov zbilshilosya z 51 do 91 Zavershennyam zahodiv Ukr Centr Komitetu pered nim vladoyu bulo vidnovlennya Avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi i Holmskoyi yeparhiyi teper nazva Holmsko Pidlyaska yeparhiya i visvyachennya na holmskogo yep z titulom arhiyep z 1944 mitr prof I Ogiyenka Ilariona Vpershe na Holmshini j Pidlyashshi navchannya v nar i fah shkolah sered nih ser prom shkola v Holmi perejshlo na ukrayinsku movu U Holmi diyala ukr gimnaziya najbilshe ch uchniv 625 Navchannya v ser shkolah bulo umozhlivlene zasnuvannyam burs internativ dlya molodi Zaochnu osvitu organizuvali Ukr Osv Tovaristva U O T masovo zasnovuvani zamist Ridnih hat Kooperativi pidlyagali ukr pov soyuzam j Ukr Obl Soyuzovi v Lyublini Ukr zhittya zoseredzhuvalosya v U D K v Holmi Grubeshevi Bilij Pidlyaskij Zamosti Ternogorodi dlya Bilgorajskoyi okrugi Krasnostavi silna delegatura diyala u Volodavi Znachne ch ukrayinciv perebuvalo v Lyublini Predstavnikom UCK pri lyublinskomu gubernatori buv V Timcyurak z 1941 V Golejko Viznachnishi diyachi U D K krim nazvanih B Glibovickij i Ivan Pasternak Bila Pidlyaska Mikola Strutinskij Grubeshiv R Perfeckij Zamostya ta in Znishennya ukrayinskogo naselennya u 1942 1943 Pohoronna procesiya senatora Ivana Pasternaka v Bilij 28 travnya 1943 roku Proshannya z vbitimi polyakami golovoyu UDK Mikoloyu Strutinskim ta komandirom Grubeshivskoyi ukrayinskoyi samooboroni Ya Vojnarovskim pered budinkom UDK v Grubeshovi berezen 1943 Nacionalne zhittya Holmshini j Pidlyashshya zaznalo rozkvitu yakogo tut nikoli ne bulo Z riznih specifichnih dlya Holmshini j Pidlyashshya problem sho yih ne vdalosya virishiti bula problema kalakutiv yaki do vsih zahodiv ukrayinizaciyi stavilisya negativno Protyagom 1942 roku ukrayinske naselennya Holmshini zaznalo suttyevih vtrat vnaslidok etnichnoyi chistki v rezultati yakoyi bulo vbito blizko 2 000 osib a she kilka tisyach zmusheni buli pokinuti svoyi domivki ta vtekti na Volin Okremi polski doslidniki podayut nabagato menshi cifri napriklad 30 400 osib Polskij doslidnik Marek Yasyak pishe pro polsko ukrayinskij konflikt na Helmshini nastupne Ne mozhna zaperechuvati toj fakt sho vsi voni jmovirno zaginuli vid ruk polyakiv Odnak ce ne buv organizovanij teror Chasto prichinoyu vbivstva ukrayinskoyi inteligenciyi ta ukrayinskih aktivistiv bulo te sho voni spivpracyuvali z nimeckim okupantom Neridko ce bula tak zvana slipa pomsta polskih pidpilnih organizacij za robotu yaku provodila ukrayinska inteligenciya sered naselennya Buli takozh vipadki prostoyi susidskoyi pomsti za osobisti krivdi ta obrazi Buli takozh vipadki pokarannya ukrayinskih nacionalistiv ta ukrayinskih aktivistiv za donosi na polske pidpillya Pershi polski zbrojni grupi stali z yavlyatis na Holmshini she naprikinci 1941 roku a pershi vbivstva pochalis na pochatku 1942 go Zhertvami cih ubivstv stavali poodinoki ukrayinski aktivisti ta predstavniki inteligenciyi Masovogo masshtabu chistka nabula u travni i provodilas spilno silami nimeckih nacistiv ta polyakiv Vzhe u chervni buv stvorenij viddil ukrayinskoyi samooboroni diyami yak zbrojnimi tak i diplomatichnimi vdalos poslabiti hvilyu nasilstva Ukrayinske zhittya na Holmshini j Pidlyashshi oslablo pislya povernennya vlitku 1941 bilshosti utikachiv do Galichini Z 1942 na Holmshini j Pidlyashshi pochalo diyati polske zbrojne pidpillya piznishe pid nazvoyu Armiyi Krajovoyi z ukrayinskogo boku na Grubeshivshini postala Samooborona yaka spivpracyuvala z UPA Zhertvami polskogo pidpillya vpali 1943 sered inshih golova Grubeshivskogo komitetu Mikola Strutinskij i kolishnij senator Ivan Pasternak 1943 dijshlo do nimeckoyi akciyi viselennya nizki polskih ale j ukrayinskih sil na Zamostejcini i Tomashivshini na yihnye misce mali prijti nimci Ce zmicnilo akciyu polskih boyivok yaki mali pidtrimku polskogo naselennya i kontrakciyu nimeckoyi policiyi vid chogo zaznali velikih vtrat ukrayinski selyani Na vesni 1943 na Holmshini j Pidlyashshi diyali takozh radyanski partizani 1944 posililasya akciya polskih komunistichnih partizaniv Odnochasno nablizivsya i nimecko radyanskij front Z 1944 U lipni 1944 vsyu Holmshinu j Pidlyashshya zahopilo radyanski vijska Vidtodi misto Holm stalo timchasovim osidkom polskoyi komunistichnoyi derzhavi Polskoyi Narodnoyi Respubliki U veresni 1944 buv vstanovlenij timchasovij kordon mizh URSR i PNR Vin prohodiv priblizno po kolishnij liniyi Kerzona zdovzh r Bugu ostatochno vin buv ustalenij u serpni 1945 Tim samim Holmshina j Pidlyashshya uvijshli do skladu Polshi u yakij stanovili shidnu chastinu Lyublinskogo voyevodstva Vzhe 3 veresnya 1944 roku PNR j URSR pidpisali v Lyublini ugodu pro dobrovilne pereselennya ukrayinciv z PNR v Ukrayinu a polyakiv z URSR do Polshi Pereselennya pochalosya z zhovtnya 1944 i do serpnya 1946 z Holmshini j Pidlyashshya do URSR pereyihalo 193 400 ukrayinciv Pereselennyu rishuche protidiyali ukrayinske i polske pidpillya UPA j Armiya Krajova 1945 voni navit uklali dogovir pro rozmezhuvannya svoyih vpliviv Pislya obminu naselennya na Holmshini j Pidlyashshi zalishilosya tilki nevelika kilkist ukrayinciv na pivdennomu shodi Grubeshivshini j u vuzkij smuzi nad Bugom u povitah Bila Pidlyaska i Volodava razom mabut 25 30000 Majzhe vsih yih polyaki viselili 1947 na teritoriyi shidnoyi i pivnichnoyi Nimechchini yaki po vijni pripali Polshi Lishe po smerti Stalina do 1966 bl 12 000 ukrayinciv povernulosya na Holmshinu j Pidlyashshya u 1970 h rokah yih kilkist stanovila blizko 20 000 osib Voni skupcheni u smuzi nad Bugom najbilshe na Pidlyashshi 1951 roku vnaslidok obminu teritoriyami mizh SRSR ta Polsheyu do Ukrayini vidijshla teritoriya obmezhena richkami Bugom Solokiyeyu ta novim kordonom iz Polsheyu Vidtak do skladu Ukrayini povernulasya malenka chastochka Holmshini selo Pisochne ta teritoriya kolishnogo sela Pavlovichi teper odnojmenna prikordonna zastava sho oficijno nalezhit do teritoriyi sela Nismichi Cerkovne zhittya ukrayinciv na Holmshini j Pidlyashshi zoseredzhene v parafiyah Polskoyi Pravoslavnoyi Avtokefalnoyi Cerkvi Natomist voni ne mayut i tih neznachnih prav yaki mayut ukrayinci v reshti Polshi tut nemaye punktiv navchannya ukrayinskoyi movi v shkolah ne mozhut diyati gurtki Ukr Suspilnokult Tovaristva povtoryuyetsya polska eksterminacijna politika z chasiv do 1939 roku Inakshe na pivnochi Pidlyashshya naselennya yakogo perevazhno zalishilosya na misci ale jogo vvazhayut ofic biloruskim Vono maye biloruski shkoli i bilor tovaristva U 1999 2002 rokah Ukrayinskim Tovaristvom u Holmi vpershe z 1940 h rokiv vidavavsya ukrayinskij chasopis Holmskij Visnik Teritoriyi Holmshini u skladi Ukrayini Yedina teritoriya Holmshini yaka na sogodni nalezhit Ukrayini ye selo Pisochne LyudnistZgidno z perepisom naselennya 1897 roku ukrayinci skladali znachnu kilkist u Grubeshivskomu Tomashivskomu Holmskomu i Bilgorajskomu povitah Lyublinskoyi guberniyi Za etnichnoyu oznakoyu u derzhavnomu perepisi naselennya Holmshini 1909 r okremo ukrayinciv i rosiyan ne vidilyali a vidnosili obidvi narodnosti u spilnu rubriku ruskih Ale yak vvazhali Miron Korduba ta Ivan Krip yakevich kilkist rosiyan na cij teritoriyi bula neznachnoyu Za rezultatami perepisu naselennya Holmshini i Pidlyashshya opublikovanimi u 1912 r tut prozhivalo 463 901 chol yaki nazvali svoyeyu rozmovnoyu movoyu rusku i 268 053 polsku Zgidno z rezultatami perepisu v chotiroh povitah Holmskoyi guberniyi z vosmi ukrayinci i rosiyani stanovili absolyutnu bilshist u Konstantinivskomu poviti 43 139 chol 70 82 Vlodavskomu 64 987 chol 64 97 Bilskomu 54 517 chol 60 48 Grubeshivskomu 79 404 chol 57 31 Polske naselennya malo absolyutnu bilshist lishe v Zamostskomu poviti 47 910 chol 52 36 Otzhe u 1912 r v Holmskij guberniyi bulo ukrayinciv i rosiyan 463 901 chol 51 76 polyakiv 268 053 chol 29 9 yevreyiv 135 238 chol 15 1 predstavnikiv inshih nacionalnostej 29 123 chol 3 24 V etnografichnomu vidnoshenni sered ukrayinskogo naselennya Holmskoyi guberniyi vidilyalisya dvi gilki polishuki lisoviki i tak zvani stepnyaki Stepnyaki zaselyali pivdennu chastinu Holmshini bilshu chastinu ukrayinskih poselen u Lyublinskij guberniyi i stanovili odne cile zi svoyimi susidami pivdenno zahidnoyi Volini ta pivnichnoyi Galichini Pivnichnu chastinu Holmshini abo ukrayinski poselennya Sidleckoyi guberniyi ta pivnichnoyi smugi Lyublinskoyi guberniyi zaselyali polishuki Krim togo tut takozh zustrichayutsya taki subetnografichni grupi hmaki boyari pidlyaski poleviki pidlyaski buzhani ozeryani i boroviki prikordonni holmshaki holmski chervenci Ukrayinskij istoriko etnichnij harakter krayu stverdzhuye i misceva toponimika Tak bagato poselen Holmshini i Pidlyashshya mali taki nazvi Golyeshuv v govirci Golishove Dolgobrodi Dubogrodi Golovne Gorodishe Volodavskogo povitu Derevichna Bereza Zagajki Radzinskogo Golodi Molochki Dubno Zubove Bilskogo Prirodno najukrayinnishimi ye miscevi nazvi poliv lukiv pasovish lisiv bagon richok urochish Krim togo doslidniki pidkreslyuyut yednist ukrayinskogo istoriko etnografichnogo harakteru Holmshini i Pidlyashshya na pochatku HH st z Galichinoyu yaki zdavna buli tisno vzayemopov yazani Pid chas pershoyi svitovoyi vijni v chervni i lipni 1915 r razom z rosijskimi vijskami sho vidstupali z teritoriyi Holmshini i Pidlyashshya bulo primusovo viseleno majzhe vse ukrayinske pravoslavne naselennya bilshe 300 tis ukrayinciv yakih bulo rozmisheno v 37 guberniyah Rosijskoyi imperiyi v tomu chisli Tobolskij Tomskij Zabajkalli Urali Samarkandi ta inshih rajonah Na ridnij zemli zalishilosya ne bilshe nizh 15 tisyach ukrayinciv a polske naselennya stanovilo tut uzhe 85 usiyeyi lyudnosti krayu Z 1918 r pochinayetsya povernennya na svoyi zemli holmshakiv iz bizhenstva Na pochatku 20 h rokiv na Holmshini i Pidlyashshi bulo vzhe blizko 150 tisyach ukrayinskogo naselennya She blizko 30 tisyach ukrayinciv povernulosya pislya 1921 roku U yakomu b administrativno teritorialnomu pidporyadkuvanni ne perebuvali Holmshina i Pidlyashshya de bilshist naselennya trivalij chas stanovili ukrayinci voni zavzhdi znahodilisya u stanovishi nacionalnoyi menshini Cej faktor suttyevo vplivav na harakter suspilnogo zhittya ukrayinskogo naselennya krayu Zmina volodariv cih teritorij nikoli ne oznachala sho chergovij z nih podbaye pro zadovolennya socialno ekonomichnih chi etnonacionalnih potreb miscevih ukrayinciv Vona lishe svidchila pro timchasovu perevagu odnogo pretendenta nad inshim u borotbi za Holmshinu i Pidlyashshya ale nihto z nih nikoli ne vrahovuvav sam fakt nayavnosti tut ukrayinciv Rosijski vlasti vvazhali yih chastinoyu yedinogo rosijskogo narodu a polski elementom z yakogo mozhna tvoriti katolikiv tobto polyakiv abo zh pozbutisya jogo nazavzhdi U 1931 na 1 km pripadalo na Holmshini 57 meshkanciv 1964 56 Gustota naselennya zalezhna vid yakosti gruntiv vona najvisha na chornozemnij Grubeshivshini i Tomashivshini ponad 70 najnizhcha na piskuvatij Bilgorajshini blizko 50 U mistah 1931 roku 19 1964 23 naselennya Mista mali torgovelno remisnicho administrativnij harakter Najbilshim mistom buv Holm 1931 38600 1970 64000 in u duzhkah chiselnist meshkanciv na 1931 i na 1964 u tis Grubeshiv 12 6 13 4 Tomashiv 9 6 10 8 Zamostya 24 7 33 1 vzhe za mezhami ukrayinskoyi etnografichnoyi teritoriyi Krasnostav 14 6 15 8 i Bilgoraj 13 8 15 2 deyaki mistechka Ternogorod Shebreshin Holmshina stala z etnichnogo poglyadu mishanim ukrayinsko polskim krayem Bilshist mali ukrayinci do 1945 lishe u vuzkij smuzi nad Bugom zokrema na pivdenno shidnij Grubeshivshini ale ne stanovili bilshosti u zhodnomu poviti Nacionalna chi virospovidna struktura naselennya bula na 1931 priblizno taka u tis u duzhkah u Ukrayinci 149 21 3 Kalakuti 60 8 8 Polyaki 427 59 3 Yevreyi 70 9 7 Nimci 13 0 9 Nacionalnimi menshostyami na Holmshini buli yevreyi j nimci nevelike chislo rosiyan uryadovij aparat zhili tilki v 1870 1914 pp Yevreyi stanovili 1931 roku 10 vsogo naselennya 1914 13 ale bilshist majzhe u vsih mistah u Holmi do poch 20 st navit vsogo naselennya Nimci 1914 35 000 1931 ledve 13 000 zhili v Holmskomu poviti i susidnij chastini Volodavskogo Voni naplinuli v drugij pol 19 st perevazhno pislya 1883 poselilisya na zemlyah rozparcelovanih velikimi vlasnikami i buli dosit bagatimi hliborobami 1915 vsih yih vivezlo rosijske vijsko perevazhno na Sibir i tilki chastina yih 1920 repatriyuvalasya Yih nimecka okupacijna vlada vivezla voseni 1939 do Rajhu Z kincya 1940 h pp Holmshina j Pidlyashshya ye suto polskim krayem Narodne gospodarstvoHolmshina bula do 1939 ye perevazhno j teper chisto rilnichim krayem v yakomu z silskogo gospodarstva zhilo blizko 80 vsogo naselennya u tomu chisli vse ukrayinske Veliki lisi zalishilisya tilki na Bilgorajshini i na Roztochchi Silskogospodarska plosha zajmala 70 usogo prostoru u tomu chisli na rillyu pripadalo 51 sadi i gorodi 1 5 na luki i pasovisha 18 na lisi 24 na nevzhitki 5 5 Golovni kulturi u do vsiyeyi zasivnoyi ploshi zhito 30 pshenicya 18 kartoplya 16 oves 15 kormovi 11 yachmin 8 tehnichni zokrema cukrovij buryak 2 Pshenicya najbilshe poshirena na Grubeshivshini takozh i cukrovij buryak Holmshina maye neveliki nadvishki roslinnictva bilshe molochnih produktiv i svinarstva Vidomi ukrayinci pov yazani z Holmshinoyu ta PidlyashshyamNarodilisya na Holmshini Mihajlo Grushevskij na ukrayinskij marci 1995 go roku Dionisij Zbirujskij Krasnostav Holmska zemlya Ruske voyevodstvo Korolivstvo Polske 1603 Holm Ruske voyevodstvo Rich Pospolita ukrayinskij religijnij diyach yepiskop Holmskij i Belzkij u 1585 1603 rr Brav uchast u Berestejskomu sobori 1596 roku Pershij greko katolickij yepiskop Holmshini Ipatij Potij 1541 Rozhanka Berestejska zemlya Pidlyaske voyevodstvo Velike knyazivstvo Litovske 1613 ukrayinskij religijnij ta gromadskij diyach bogoslov pismennik polemist prihilnik ob yednannya pravoslavnoyi i katolickoyi cerkov odin iz organizatoriv Berestejskoyi uniyi 1596 roku Mitropolit Kiyivskij Galickij ta vsiyeyi Rusi u 1599 1613 rokah Krishtof Kosinskij 1545 Dorogichinska zemlya Pidlyaske voyevodstvo Velike knyazivstvo Litovske 1593 ukrayinskij vijskovij diyach kozackij otaman polkovnik Vijska Zaporozkogo getman Organizator kozackogo povstannya 1591 1593 rokiv v Ukrayini proti shlyahti j uryadovoyi administraciyi Rechi Pospolitoyi Yanchuk Mikola Andrijovich 1859 Kornicya Bilskij povit Lyublinska guberniya Rosijska imperiya 1921 ukrayinskij etnograf folklorist dramaturg sho mizh inshim zapisav i vidav zrazki ukrayinskoyi zhivoyi narodnoyi movi svogo ridnogo krayu vesilni obryadi narodni pisni vertep Deyaki tvori pisav pidlyaskoyu govirkoyu Grushevskij Mihajlo Sergijovich 1866 Holm Lyublinska guberniya Rosijska imperiya 1934 vidatnij ukrayinskij istorik gromadskij ta politichnij diyach pershij kerivnik nezalezhnoyi Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Narodivsya v sim yi vikladacha greko katolickoyi gimnaziyi Holma U svoyih tvorah neodnorazovo zvertavsya do istoriyi Holmshini ta Holma div napriklad Istoriya Ukrayini Rusi Tom II Rozdil VI Yak golova Centralnoyi Radi brav uchast u kvitni 1917 roku u Vseholmskomu z yizdi ta buv iniciatorom uhvalennya Centralnoyu Radoyu rishennya pro priyednannya Holmshini i Pidlyashshya do UNR Kobrin Mihajlo Petrovich 1871 Stuzhicya Krasnostavskij povit Lyublinska guberniya Rosijska imperiya 1956 ukrayinskij bogoslov profesor bogoslov ya religijnij i osvityanskij diyach znavec starodavnih mov perekladach duhovnih knig Svyatogo Pisma na ukrayinsku movu Pochatkovu osvitu zdobuv u svoyemu seli navchavsya i vikladav v duhovnij seminariyi Holma Golovuvav u Narodno prosvitnickomu tovaristvi Holmskoyi Rusi buv pershim prezidentom Holmskogo silskogospodarskogo tovaristva vzayemnogo kreditu Sirkin Naum Solomonovich 1878 Bilsk Pidlyaskij Grodnenska guberniya Rosijska imperiya 1918 publicist gromadskij ta politichnij diyach yevrejskogo pohodzhennya prihilnik spivpraci yevreyiv z ukrayinskim nacionalno vizvolnim ruhom U 1917 roci chlen Ukrayinskoyi Centralnoyi Radi Avtor knigi In der frayer Ukrayine U vilnij Ukrayini Kiyiv 1917 Kuharchuk Nina Petrivna 1900 Vasiliv Tomashivskij povit Lyublinska guberniya Rosijska imperiya 1984 druzhina Mikiti Hrushova kerivnika Radyanskogo Soyuzu u 1953 1964 rr Cikavo sho Nina Kuharchuk bula urodzhenkoyu najzahidnishoyi z ukrayinskih etnichnih zemel Holmshini a Mikita Hrushov najshidnishoyi Shidnoyi Slobozhanshini Kandiba Ivan Oleksijovich 1930 Stulno Volodavskij povit Lyublinske voyevodstvo Polska Respublika 2002 ukrayinskij pravozahisnik spivzasnovnik Ukrayinskoyi Gelsinskoyi grupi politv yazen radyanskih chasiv U chasi nezalezhnoyi Ukrayini zasnovnik ta redaktor gazeti providnij diyach Organizaciyi Ukrayinskih nacionalistiv v Ukrayini OUNvU Narodivsya v selyanskij rodini 1945 roku rodina Kandib bula nasilno pereselena do URSR Savva Gricunyak 1938 Snyatiche Tomashivskij povit Lyublinske voyevodstvo Polska Respublika cerkovnij diyach z 1970 roku blagochinnij Yablochinskogo monastirya svyatogo Onufriya z 1998 roku shostij ta chinnij predstoyatel Polskoyi avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi Luchuk Volodimir Ivanovich 1934 Matche Grubeshivskij povit Lyublinske voyevodstvo poet perekladach U 1945 roci sim ya Luchukiv bula deportovana do s Dorosini Rozhishenskogo rajonu Volinskoyi oblasti Zakinchiv filologichnij fakultet Lvivskogo universitetu im Ivana Franka ta aspiranturu pracyuvav u redakciyi zhurnalu Zhovten vidpovidalnim sekretarem Tovaristva ohoroni pam yatok istoriyi zaviduvachem rukopisiv Lvivskoyi naukovoyi bibliotekui im Vasilya Stefanika AN URSR zaviduvachem redakciyi pidruchnikiv dlya shkil iz polskoyu movoyu vikladannya lvivskoyi filiyi vidavnictva Radyanska shkola naukovim spivrobitnikom u novostvorenomu Lvivskomu viddilenni Institutu literaturi im T Shevchenka buv iniciatorom stvorennya suspilno kulturnogo Tovaristva Holmshina u Lvovi Volodimir Luchuk chlen Spilki pismennikiv Ukrayini Avtor poetichnih zbirok Dovir ya Osonnya Mayevo Obrij na krilah Vagomist Poeziyi Bratni luni Divovid Navstrich ta inshih yak dlya doroslih tak i dlya ditej Perekladav z usih slov yanskih mov okremimi vidannyami vijshli antologiyi serboluzhickoyi literaturi dlya ditej Lastivka z Luzhici ta Ptashine vesillya premiya Tovaristva luzhickih serbiv Domovina zbirki dityachih virshiv Frantishka Grubina Pro sho spivaye derevce z cheskoyi ta Vasilya Zujonka Pokotivsya klubok z biloruskoyi V uporyadkuvanni V Luchuka vijshli antologiyi Kosmichnij akord U vinok Kamenyarevi Orion zolotij Moloda Muza Najdorozhchij skarb Dzvinok z minulogo Tvori V Luchuka vihodili rosijskoyu biloruskoyu movami Nagorodzhenij Pochesnimi gramotami Gruzinskoyi ta Kazahskoyi RSR laureat literaturnoyi premiyi im Lesi Ukrayinki Strucyuk Josip Georgijovich 1934 Strilci Grubeshivskij povit Lyublinske voyevodstvo poet prozayik dramaturg U 1944 roci razom iz batkami deportovanij u s Novoslobidku Zaporizkoyi oblasti Z 1946 roku meshkaye na Volini Pislya zakinchennya Luckogo pedagogichnogo institutu im Lesi Ukrayinki pracyuvav naukovim spivrobitnikom muzeyu sadibi Lesi Ukrayinki v s Kolodyazhnomu ta Volinskogo krayeznavchogo muzeyu zhurnalistom ocholyuvav oblasnu organizaciyu Vseukrayinskogo Tovaristva Prosvita im Tarasa Shevchenka Vin odin iz zasnovnikiv Volinskogo oblasnogo suspilno kulturnogo tovaristva Holmshina Vidav ponad 60 poetichnih prozovih ta dramatichnih knizhok yak dlya doroslih tak i dlya ditej Sered nih pov yazani z holmskoyu tematikoyu Storozhovi vezhi Potojbich tishi Farvater Cherven misyac tishi Od Guchvi do Stohodu Cvit dikoyi shandri Bog zadumav inakshe Operaciya Burza abo Mi yih spilno vinishimo Roman i Romanovichi ta inshi Za scenariyami i rezhisuroyu J Strucyuka bulo stovoreno bilya 10 kinostrichok vidznachenih na respublikanskih vsesoyuznih i mizhnarodnih amatoskih kinokonkursah Vin plidno spivpracyuvav z takimi vidomimi kompozitorami yak A Kos Anatolskij A Pashkevich O Bilash V Lich Do rechi z ostannim stvoriv pisnyu Ridni dzvoni kotra po suti stala rekviyem po ubiyennih holmshakah Zibrav pidgotuvav i vidav zbirnik narodnih pisen iz Holmshini i Pidlyashshya Ti ne zgasla zore yasna Pid takoyu zh nazvoyu stvoriv u spivavtorstvi z M Lukashevich korotkometrazhnij film pro krovavi podiyi v 30 40 h rokah minulogo stolittya na Holmshini Drukuvavsya biloruskoyu polskoyu rosijskoyu movami Chlen Nacionalnoyi spilki pismennikiv Ukrayini zasluzhenij diyach mistectv Ukrayini pochesnij gromadyanin mista Lucka pershij laureat literaturno misteckoyi premiyi im A Krimskogo mizhnarodnih literaturnih premij im Bogdana Nestora Lepkogo im G Skovorodi im P Kulisha laureat literaturnoyi premiyi NSPU Blagovist medali Ivana Mazepi ta in Pov yazani z Holmshinoyu zhittyam ta praceyu Danilo Galickij 1201 1264 Holm Ruske korolivstvo ruskij knyaz z dinastiyi Romanovichiv pravitel Galicko Volinskogo knyazivstva korol Rusi Zasnuvav misto Holm ta zrobiv jogo stoliceyu svoyeyi derzhavi 1253 go roku koronovanij korolem Rusi u Dorogichini Pohovanij u sobori Rizdva Presvyatoyi Bogorodici na Danilovij gori Grigorij Hodkevich 1513 1572 Zabludiv Grodnenskij povit Trocke voyevodstvo Velike knyazivstvo Litovske Rich Pospolita magnat mecenat ukrayinskogo pohodzhennya z rodu kiyivskogo boyarina Fedora Hodka Voyevoda kiyivskij u 1555 1559 rr Zasnovnik odniyeyi z pershih ukrayinskih drukaren u Zabludovi v yakij pracyuvali Ivan Fedorovich i Petro Mstislavec Pilipchuk Pilip Kalenikovich 1869 1940 Holm distrikt Lyublin General gubernatorstvo Nimecka derzhava ukrayinskij derzhavnij diyach ministr shlyahiv UNR u 1918 1919 rr prem yer uryadu UNR na emigraciyi u 1921 1922 rr Ostanni misyaci svogo zhittya proviv u Holmi de pomer ta pohovanij Loskij Kostyantin Volodimirovich 1874 1933 ukrayinskij gromadskij i politichnij diyach istorik prava diplomat profesor U 1905 1914 rr odin z lideriv ukrayinskogo gromadsko kulturnogo zhittya na Holmshini Organizator ukrayinskogo vidavnictva u Grubeshevi u 1905 ta 1906 1907 rr redaktor gazeti Bug Korduba Miron Mihajlovich 1876 1947 ukrayinskij derzhavnik vchenij publicist istorik pismennik U 1940 1941 rr vikladach istoriyi v ukrayinskij gimnaziyi v Holmi Skoropis Joltuhovskij Oleksandr Filaretovich 1880 1950 ukrayinskij gromadskij politichnij ta derzhavnij diyach publicist avtor rozvidok na ekonomichni i politichni temi Za chasiv nezalezhnoyi Ukrayini u 1918 roci golovnij predstavnik centralnoyi vladi na Holmshini Holmskij gubernskij komisar za UNR gubernskij starosta Holmshini ta Pidlyashshya za chasiv Ukrayinskoyi Derzhavi getmana Skoropadskogo Na svoyij posadi u vazhkih umovah protidiyi z boku polskih kil krayu najbilshu uvagu pridilyav rozvitku ukrayinskogo shkilnictva dbav pro pracevlashtuvannya vchiteliv tih shkil yaki v silu riznih prichin pozbuvalisya roboti chim zabezpechuvav yim mozhlivist prodovzhuvati osvityansku diyalnist Pislya ogoloshennya getmanom Skoropadskim gramoti pro federaciyu z Rosiyeyu Oleksandr Skoropis Joltuhovskij nadislav telegramu ministru vnutrishnih sprav Ukrayinskoyi Derzhavi v yakij povidomlyav pro svoye nebazhannya prodovzhuvati sluzhbu na cij posadi cherez nezgodu z novim politichnim kursom getmanskogo uryadu ta prosiv pidshukati jomu zaminu Vodnochas Skoropis Joltuhovskij pogodzhuvavsya zalishatisya na svoyemu postu do priyizdu novogo starosti Timchasovo vikonuyuchim obov yazki vin zalishavsya nedovgo vzhe cherez kilka dniv buv areshtovanij polyakami Ilarion Ogiyenko 1882 1972 ukrayinskij vchenij mitropolit UAPC vid 1944 politichnij gromadskij i cerkovnij diyach movoznavec leksikograf istorik cerkvi pedagog 9 zhovtnya 1940 roku buv postrizhenij v chernectvo pid im yam Ilariona v Yablochinskomu Svyato Onufriyevskomu monastiri mitropolitom Dionisiyem Valedinskim predstoyatelem Polskoyi Pravoslavnoyi Cerkvi 19 zhovtnya 1940 roku na Holmskomu Sobori buv visvyachenij yepiskopom Holmskim i Pidlyaskim Ukrayinskoyi Avtokefalnoyi Pravoslavnoyi Cerkvi Hirotoniyu proveli mitropolit Dionisij Valedinskij predstoyatel Polskoyi Pravoslavnoyi Cerkvi arhiyepiskop Prazkij Savatij ta yepiskop Lyublinskij Timofij Shreter Nastupnogo dnya 20 zhovtnya v Holmskomu Sobori ci sami yerarhi zvershili arhiyerejsku hirotoniyu najmenovanogo v yepiskopa Ilariona Yak arhiyerej organizovuvav ukrayinsku cerkvu na Holmshini za dopomogoyu vvedennya ukrayinskoyi movi v bogosluzhinnya Vigolosiv sotni propovidej bagato z yakih buli vidani abo rozijshlisya v rukopisnih spiskah Zasnuvav v yeparhiyi drukarnyu i vidavnictvo veliku yeparhialnu biblioteku sho nalichuvala desyatki tisyach tomiv U cej zhe period napisav bagato virshovanih i prozovih tvoriv v osnovnomu duhovno povchalnogo zmistu 1942 roku koshtom Ilariona vidbulasya restavraciya Holmskoyi ikoni Bozhoyi Materi Vid 16 bereznya 1944 roku mitropolit Holmsko Pidlyaskij Moskovskij Patriarhat negativno ocinyuvav ukrayinizatorsku diyalnist vladiki Ilariona ale viznavav kanonichnij harakter jogo yepiskopskoyi hirotoniyi Ulitku 1944 roku Ogiyenko zmushenij buv emigruvati v Slovachchinu ryatuyuchis vid nastupu radyanskih vijsk Krip yakevich Ivan Petrovich 1886 1967 ukrayinskij istorik diyach NTSh avtor velikoyi kilkosti naukovih doslidzhen pro ukrayinsku kozacku derzhavnist ta Bogdana Hmelnickogo ryadu pidruchnikiv z istoriyi Ukrayini Narodivsya v sim yi greko katolickogo svyashenika Petra Franca Krip yakevicha yakij pereyihav z Holmshini u Lviv ryatuyuchis vid religijnih peresliduvan z boku Rosiyi Same batko pershim prishepiv Ivanu Krip yakevichu lyubov do Ukrayini ta ukrayinskoyi movi Odnu zi svoyih prac z istoriyi Ukrayini do 1914 go roku Ivan Krip yakevich yakij zhiv todi v SRSR vidav 1949 roku u Myunheni pid psevdonimom Ivan Holmskij Galchevskij Yakiv Vasilovich 1894 1943 Peresolovichi Grubeshivske starostvo distrikt Lyublin General gubernatorstvo Nimecka derzhava ukrayinskij vijskovij diyach aktivnij uchasnik povstanskogo ruhu v Ukrayini v epohu Vizvolnih zmagan ta v roki Drugoyi svitovoyi vijni Kavaler Hresta Simona Petlyuri U 1942 1943 rr organizator i komandir Grubeshivskoyi ukrayinskoyi samooboroni Zaginuv u boyu proti Armiyi Krajovoyi pohovanij u Grubeshevi Lukasevich Mar yan Prokopovich 1922 1945 Zhnyatin Grubeshivskij povit Lyublinske voyevodstvo Polska Respublika uchasnik zbrojnoyi borotbi UPA na Holmshini kurinnij Holmskogo kurenya Vovki razom z Yevgenom Shtenderoyu i Volodimirom Sorochakom Spalenij polskoyu miliciyeyu u sanitarnij kriyivci pid chas oblavi Boyarskij Mihajlo Sergijovich 1949 vidomij radyanskij ta rosijskij aktor teatru i kino sho uslavivsya svoyeyu pristosovnickoyu poziciyeyu pidtrimki bud yakih dij Putina Vnesenij do Chornogo spisku Ministerstva kulturi Ukrayini Didus Mihajla Boyarskogo Oleksandr Segenyuk narodivsya 1885 roku u seli Kopitovi na Holmshini navchavsya u Volinskij duhovnij seminariyi po zakinchenni yakoyi pereyihav do Rosiyi de j pominyav svoye ukrayinske prizvishe na bilsh milozvuchne Boyarskij V roki radyanskoyi vladi stav vidomim diyachem Obnovlenskoyi cerkvi 1937 roku rozstrilyanij za virokom sudu u Suzdali Gavrilyuk Yurij Ivanovich 1964 Bilsk Pidlyaskij Bilostocke voyevodstvo Polska Narodna Respublika ukrayinskij pismennik istorik publicist Chlen Nacionalnoyi spilki pismennikiv Ukrayini Sekretar golovnoyi upravi Soyuzu ukrayinciv Pidlyashshya golovnij redaktor zhurnalu Nad Bugom i Narvoyu Avtor poetichnoyi zbirki Golosi z Pidlyashshya naukovih rozvidok Holmska Atlantida Pro istorichnu dolyu ukrayinciv Holmshini ta Pidlyashshya XIX HH st Pidlyashshya vidrodzhennya ukrayinstva ta in Grigorij Kupriyanovich 1968 Lyublin ukrayinskij istorik gromadskij diyach i publicist u Polshi golova Ukrayinskogo tovaristva v Lyublini GalereyaVezha u Stolp ye Richka Bug Gorod Holm Vojslavichi Dubenka Pravoslavnij cvintar v s Volya Krasnichinska 2012 r Hrest vstanovlenij na podvir yi cerkvi Ioanna Bogoslova v Holmi na chest 150 yi richnici narodzhennya Mihajla Grushevskogo 2017 r Div takozhHolmska oblast Polonizacijno vidnovna akciya 1938 PrimitkiPetro Sodol Organizacijna struktura UPA Ukrayinska povstancha armiya 1943 49 dovidnik drugij Nyu Jork Prolog 1995 30 travnya 2012 u Wayback Machine www memory gov ua Arhiv originalu za 2 bereznya 2019 Procitovano 2 bereznya 2019 Kucherepa M 2013 Prichini hid ta naslidki ukrayinsko polskogo konfliktu na Volini v roki Drugoyi svitovoyi vijni Krayeznavstvo 3 S 36 Vidvidano 07 02 2017 Motyka Grzegorz 2011 Od rzezi wolynskiej do Akcji Wisla konflikt polsko ukrainski 1943 1947 pol Wydawnictwo Literackie s 285 ISBN 978 83 08 04576 3 Jasiak Marek Stanowisko i los Ukraincow w Generalnym Gubernatorstwie bez Galicji w latach s 222 227 Sergijchuk V 2004 Ukrayinskih zdvig Zakerzonnya 1939 1947 rr Kiyiv Vidavnicha Spilka S 161 163 Kupriyanovich G Holmshina kliche svoyih siniv Narodna volya 2001 6 8 lyutogo S 4 Vidavnicha sprava ta media http www ukr tov pl ukr Ukrayinske Tovaristvo Procitovano 21 kvitnya 2020 Korduba M Pivnichno Zahidna Ukrayina Viden 1917 S 9 Krip yakevich I P Holmshina Lviv 1915 S 10 Shevchuk T Ye Etnosocialna situaciya na Holmshini ta Pidlyashshi v pershij chverti HH st Istorichnij arhiv Naukovi studiyi Zb nauk pr Mikolayiv ChDU im Petra Mogili 2008 Vip 1 S 92 103 Chihachev D N Doklad po zakonoproektu O vydelenii iz sostava gubernij Carstva Polskogo vostochnyh chastej Lyublinskoj i Sedleckoj gubernij s obrazovaniem iz nih osoboj Holmskoj gubernii SPb 1911 S 12 Sobolevskij A A Holmskaya Rus v etnograficheskom otnoshenii Harkov 1910 S 12 Tkach V Ocherki Holmshiny i Podlyashya Holm 1911 S 25 Vinnichenko I Ukrayinci Berestejshini Pidlyashshya j Holmshini v I pol HH st Hronika podij K 1997 S 19 Centralnij derzhavnij istorichnij arhiv Ukrayini m Lviv f 693 Holmska duhovna konsistoriya ark 15 Kosik P Tragichna dolya Holmshini i Pidlyashshya Lviv 1997 S 25 Spiski perepisu naselennya Rechi Pospolitoyi vid 30 veresnya 1921 r Lyublinske voyevodstvo Polska statistika T XVIII Voyevodska tablicya Pierwszy powszechny spis Rzeczypospolitej Polskij z 30 IX 1921 r Wojewodztwo Lubelskie Statystyka Polski T XVIII Tabela wojewodzka Kubijovich V Virospovidannya i nacionalnij stan lyudnosti Holmshini i Pidlyashshya III Ukrayinskij statistichnij richnik 1935 Pid red V Kubijovicha ta in Varshava Krakiv Lviv 1935 S 246 Zastavnij F Ukrayinski etnichni zemli Lviv 1993 S 176 Yurij Gavrilyuk Grigorij Hodkevich viznachnij mecenat kulturi XVI stolittya Petro Gucal Stattya Loskij v Yuridichnij enciklopediyi v 6 t Redkol Yu S Shemshuchenko golova redkol ta in K Ukr encikl 1998 ISBN 966 7492 00 1 T 3DzherelaVipalena zemlya chim zhive yedine holmske selo v Ukrayini V M Mihajlovskij Holmska zemlya Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2013 T 10 T Ya S 404 ISBN 978 966 00 1359 9 Yu I Makar Holmshina Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2013 T 10 T Ya S 406 ISBN 978 966 00 1359 9 Strucyuk J Ti ne zgasla zore yasna pro Holmsku Chudotvornu ikonu Luck gaz Viche 2000 14 veresnya Strucyuk J Komendant Holmskoyi samooboroni pro Yu Lukashuka Zb Nadbuzhanshina t 4 Lviv Toronto 2004 Strucyuk J Zhuravli nad goroyu Danila yak nikoli sogodni krichat Zb Nadbuzhanshina t 4 Lviv Toronto 2004 Strucyuk J Z visoti Danilovoyi gori Peredmova do zbirki Ti ne zgasla zore yasna Pisni Holmshini i Pidlyashshya Luck Inicial 2006 Strucyuk J Pershij eshelon pro deportpciyu pershogo ukrayinskogo sela z Holmshini Luck gaz Sim ya i dim Narodna tribuna 2004 18 veresnya Malij slovnik istoriyi Ukrayini vidpov red V A Smolij K Libid 1997 464 s ISBN 5 325 00781 5 Holmshina Enciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1984 Kn 2 t 10 Hmelnickij Boris Yackiv S 3615 3621 ISBN 5 7707 4049 3 Batyushkov P Holmskaya Rus P 1887 Benkowski E Rus Chelmska od czasu rozbioru Pojski L 1887 Ktolberg O Chelmskie Obraz Etnograficzny Kp 1890 Ploshanskij I Proshloe Holmskoj Rusi Vilna 1899 Francev V Karty Russkogo i Pravoslavnogo naseleniya Holmskoj Rusi v 1909 Dymcha L de La question de Khelm Parizh 1911 Wiercinski H Jeszcze z powodu wydzielenia Chelmszczyzny Kp 1913 Wiercinski H Ziemia Chelmska i Podlasie B 1916 Korduba M M Istoriya Holmshini j Pidlyashshya Krakiv Ukrayinske vidavnictvo 1941 Hraplivij Ye Naris istoriyi Holmshini j Pidlyashshya novishi chasi Vinnipeg 1968 Kubijovich V Ukrayinci v Generalnij Guberniyi 1939 1941 Chikago 1975 Gornij M M monografiyi Istorichna Holmshina v opisah doslidzhennyah i spogadah 1995 u spivav Ukrayinci Holmshini i Pidlyashshya Vidatnishi osobi XX st 1997 Ukrayinska inteligenciya Holmshini i Pidlyashshya XX st 2002 Tragediya ukrayinskih sil Holmshini 1943 1945 rr 2007 Pom yanik ukrayinciv Holmshini i Pidlyashshya za 1941 1947 rr 2008 gol redaktor Makar Yurij Gornij Mihajlo Makar Vitalij Salyuk Anatolij Vid deportaciyi do deportaciyi Suspilno politichne zhittya holmsko pidlyaskih ukrayinciv 1915 1947 Doslidzhennya Spogadi Dokumenti Tom 1 Doslidzhennya Chernivci Bukrek 2011 880 s il Makar Yurij Gornij Mihajlo Makar Vitalij Vid deportaciyi do deportaciyi Suspilno politichne zhittya holmsko pidlyaskih ukrayinciv 1915 1947 Doslidzhennya Spogadi Dokumenti Tom 2 Chernivci Bukrek 2014 900 s il Makar Yurij Gornij Mihajlo Makar Vitalij Vid deportaciyi do deportaciyi Suspilno politichne zhittya holmsko pidlyaskih ukrayinciv 1915 1947 Doslidzhennya Spogadi Dokumenti Tom 3 Chernivci Bukrek 2015 960 s il Josip Strucyuk Operaciya Burza abo Mi yih spilno vinishimo dokumentalna povist Kiyiv Ukrayinskij prioritet 2017 287 s Pasternak Ye I Naris istoriyi Holmshini i Pidlyashshya novishi chasi Vinnipeg Toronto 1968 466 s Praci Institutu Doslidiv Volini LiteraturaHolmshina i Pidlyashshya istoriko etnografichne doslidzhennya red V Borisenko NAN Ukrayini In t nac vidnosin i politologiyi Kiyiv nac un t imeni Tarasa Shevchenka Kiyiv Rodovid 1997 383 s ISBN 9669511402 Vinnichenko I Ukrayinci Berestejshini Pidlyashshya j Holmshini v pershij polovini XX stolittya hronika podij I Vinnichenko K 1997 288 s ISBN 5 87274 330 0 Nadbuzhanshina Sokalshina Belzchina Radehivshina Kaminechchina Holmshina i Pidlyashshya Red kol M Martinyuk gol red N Olijnik lit red A Demus O Zastavnij I Kalinevich I Kravchuk N Kravchuk V Makar V Orenchuk Ye Stefanishin Naukove tovaristvo im Shevchenka Nyu Jork Parizh Sidnej Toronto Ob yednannya nadbuzhanciv 1986 T 1 962 s Ukrayinskij Arhiv T XLI ISBN 0 88054 121 0 Holmshina Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Nakladom Administraturi UAPC v Argentini Buenos Ajres 1967 T 8 kn XVI Literi Ush Ya S 2011 2012 1000 ekz Holmshina Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 2004 T 6 T Ya 768 s ISBN 966 7492 06 0 ru Russkoe zabuzhe Holmshina i Podlyashe sb st E M Kryzhanovskij s predisl I P Filevicha Sankt Peterburg Tip Mirnyj trud 1911 434 s ros Ukrayinskij etnos na Holmshini ta Pidlyashshi v XIX XX st Pidlyaskij naukovij institut Holmshina i Pidlyashshya u vogni velikoyi vijni 1914 1918 Nashe slovoPosilannyaGavrilyuk Yu Holmska Atlantida Pro istorichnu dolyu ukrayinciv Holmshini ta Pidlyashshya XIX XX st Grigorij Kupriyanovich Mikola Roshenko Holmska Atlantida Holmshina minuvshina i teperishnist Yurij Gavrilyuk Holmshina zemlya korolya Danila Yakbi Stalin pogodivsya na propoziciyi Hrushova v Ukrayini bula b Holmska oblast Ukrayina Moloda 28 zhovtnya 2010 r S 9 Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 1 Najdavnishi storinki istoriyi Volini Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 2 Knyazhij Holm Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 3 Misto uniativ XIV st 1795 r Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 4 Holmska Rus Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 5 Vid Rusi do Ukrayini Parnikoza I Holm ta Holmshina progulyanka dlya ukrayincya Chastina 6 V drugij Rechi Pospolitij Parnikoza I Holm ta Holmshina progulyanka dlya ukrayincya Chastina 7 Misto ukrayinskogo vidrodzhennya Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 8 Bratovbivstvo Parnikoza I Holm ta Holmshina podorozh dlya ukrayincya Chastina 9 Deportaciyi ta porozuminnya Parnikoza I Holm i Holmshina dlya ukrayincya Chastina 10 Suchasnij Holm Mapa mist i sil Lemkivshini ver beta 2 0 Tovaristvo Holmshina