Ріхард (Ріко) Ярий (нім. Richard Jary, 14 квітня 1898, м. Ряшів, нині Польща — 20 травня 1969, Австрія) — австрійський та український військовий і політичний діяч, один із провідних діячів ОУН.
Ріхард Франциск Маріан Ярий | |
---|---|
![]() | |
Загальна інформація | |
Народження | 14 квітня 1898 м. Ряшів, нині Польща |
Смерть | 20 травня 1969 (71 рік) |
Псевдо | «Ріко», «Карпат», «Ярий» |
Військова служба | |
Приналежність | |
Вид ЗС | ![]() ![]() |
Рід військ | кіннота |
Війни / битви | Перша світова війна |
Командування | |
2-й кінний полк Кінної бригади УГА | |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WlM5bE5pOUxiMjV2ZG1Gc1pYUnpYMFpsWkdGclgwcGhjbmt1YW5Cbkx6TXdNSEI0TFV0dmJtOTJZV3hsZEhOZlJtVmtZV3RmU21GeWVTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tmk4Mk1DOGxSREFsT1VZbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREVsT0RnbFJEQWxRamdsUkRBbFFqbGZKVVF3SlRsQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkVKVVF5SlRreEpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFKVVF4SlRneFh5VkVNQ1ZCTXlWRU1DVkNRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTVOeVZFTUNWQ1JDVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROVjhsUkRBbE9VUWxSREFsUWpBbFJERWxPRFlsUkRFbE9UWWxSREFsUWtVbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqQWxSREFsUWtJbFJERWxPVFlsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJERWxPVFlsUkRBbFFqSXVjRzVuTHpNd01IQjRMU1ZFTUNVNVJpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE9DVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbE9VRWxSREFsUWtVbFJEQWxRa1FsUkRJbE9URWxSREVsT0RBbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERmZKVVF3SlVFekpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXhKVGszSlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJNEpVUXhKVGcxWHlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TmlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U1TmlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNU1U1TmlWRU1DVkNNaTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Життєпис
Ріхард Франциск Маріан Ярий (Jary) народився 14 квітня 1898 у Ряшеві (тепер на території Польщі), охрещений 1 травня цього ж року. У документах різного часу спостерігається різнобій у написанні його прізвища (Jary, Jarry, Jaryj, Ярий, Яри, Ярі, Яру, Ярес, Яррі, Яарі). Сам Р. Ярий, не маючи для цього підстав, переважно в документах на німецькій мові, додавав до свого прізвища приставку "фон" (von). Підписувався він «Ріко», а також псевдонімом «Карпат». У листуванні УВО і ОУН його називають «сотником» і «Рітмайстером».
Однак, не можна стверджувати однозначно, що людина, відома під ім'ям Ріхард Ярий, дійсно була народжена під цим ім'ям.
Походження
Згідно із дослідженням історика Олександра Кучерука:
Його батько — Франц Йосиф Іван Яри, мати — Марія Поллак. Батько народився у Моравії в місті Уніков, за іншими даними, народився в місті Куїново. Про батька відомо, що він служив у 17-му піхотному полку австрійської армії, який на час народження Ріхарда був розквартирований у Ряшеві, де й народився його син. Незадовго до початку Першої світової війни він вийшов на пенсію у званні майора і оселився в Остраві. Пізніше жив в Ясеніці. Дід Ріхарда - Вацлав Яри був одружений з Францискою Грубе. Про матір - Марію Поллак нічого не відомо.
ПУН (А.Мельника) у виданні під назвою «Чорна книга бунту» вважав його «чесько-жидівським мішанцем».
Дружина Р.Ярого — Ольга (Рейзель) Шпільфогель — народилася в єврейській родині 29 жовтня 1896 року в Перемишлянах. Щоб не підкорятися правилам єврейського кагалу, втекла з родини, і батьки під тиском громади відмовилися від неї. У 1922 вона прийняла християнство у Стрию під іменем Ельза (Ольга).
Військова служба
Після переїзду сім'ї до Острави Ріхард навчався в реальному училищі. У вересні 1914 року він повинен був перейти в 7 клас, але під впливом патріотичної військової агітації в зв'язку з початком Першої світової війни вступив до військово-технічного училища в Медлінгу під Віднем, де пройшов військове навчання за скороченою програмою. У 1916 р. закінчив Військову Академію у Вінер-Нойштадті та у ранзі поручника був приділений до 9 полку драгунів у Коломиї, потім у званні лейтенанта служив у 46-му саперному батальйоні. 17.01.1917 року отримав чергове звання обер-лейтенанта.
Демобілізований 13.02.1919 року. У тому ж році записався в Українську Галицьку Армію (УГА) в званні поручика. 1918 року в ранзі сотника в УГА — командант 2/III саперної сотні в Стрию, а згодом командант 2-го кінного полку Кінної бригади. Отримавши під командування саперну сотню, в складі 2-ї Коломийської бригади брав участь в боях під Львовом. Під час відступу УГА з-під Львова, підривав мости після проходу відступаючих частин. Його товариш по службі Л.Шанковский дав таку характеристику Ярому: судетский німець, розважливий і холоднокровний, вимогливий, суворий, але справедливий командир, який користувався довірою командування і солдатів.
В кінці травня 1919 його сотня провела операцію по підриву залізничних мостів через Дністер біля Єзуполя і Галича. 26.07.1919 року Ярий отримав звання сотника і в складі недоукомплектованою бригади, що несла гарнізонну службу, перебував у Вінниці. На початку 1920 року в складі бригади разом з 3-м Галицьким корпусом був переведений на Херсонщину. У квітні 1920 року внаслідок угоди з командуванням Червоної Армії УГА перейшла на бік більшовиків і частина, в якій служив Ярий, стала підрозділом Червоної Української Галицької Армії.
Ярий став командиром 2-го дивізіону 3-го Червоного галицького кінного полку. 6.04.1920 року 3-й полк разом з Чорноморським полком Червоної армії підняв заколот проти більшовиків і приєднався до армії УНР. Незабаром полк взяв участь у Зимовому поході в тилу Червоної Армії, пройшовши з боями понад 400 км. Брав участь у розгромі 14-ї армії більшовиків. Після реорганізації підрозділу Ярий командував 2-м кінним полком в 5-й Херсонській дивізії армії УНР.
Під час наступу Червоної Армії влітку 1920 року дивізія з боями відступила від Ямполя за Збруч і далі до Дністра, переправившись на його правий берег. Підрозділ, де служив Ярий квартирував біля Городенки. У середині серпня 1920 на секретній нараді командирів запасної бригади, що входила до складу 5-ї Херсонської дивізії за участю Ярого було вирішено залишити фронт і піти через кордон до Чехословаччини. Перейшовши через Карпати, на кордоні бригада провела прощальний парад, після чого військове майно, крім коней, було розділено між солдатами та місцевими жителями. 31.08.1920 року, дійшовши до першого населеного пункту на словацькій землі, галичани склали зброю. Потягом через Чоп вони були перевезені в табір для інтернованих в Ліберці (Судети). Деякий час Ярий був комендантом станиці інтернованих кіннотників в Ужгороді.
На підставі висновків слідчої комісії Головний Отаман УНР С.Петлюра 30.10.1920 року видав наказ Ч.087, що виключав групу командирів 5-й Херсонської дивізії, в тому числі і Ярого, як дезертирів з армії УНР, позбавивши їх усіх цивільних прав і оголосивши поза законом. Таким чином, Ярий як дезертир, підлягав військово-польового суду і йому загрожував смертний вирок.
Ті, хто особисто знав Ярого в 20-х роках, давали йому таку характеристику: високого зросту, нормальної статури, обличчя повне, голене, носить пенсне, лисий, вираз обличчя - зарозумілий, манери військовослужбовця, навіть в цивільному одязі створював враження військового, добре говорив німецькою мовою, українською говорив з акцентом, не знаходячи українських слів, часто вживав словосполучення «і так далі».
Діяч ОУН
Перебуваючи в таборі для інтернованих осіб, Ярий почав співпрацювати з полковником Є.Коновальцем, який мав намір сформувати з галичан бригаду і перекинути її в Україну для участі в бойових діях. Однак, січні 1921 року всіх, хто знаходився в Ліберецькому таборі перевели в інший табір, в Йозефів, і створили з полонених робочі загони, які використовувалися для охорони різних господарських і залізничних об'єктів, проведення ремонтних та будівельних робіт в Ужгороді, Празі, Братиславі та інших місцях. Ярий, який володів чеською, польською та українською мовами, отримав під свою команду сотню робітників у м. Кошиці, і займався будівельними роботами в Закарпатті. В цей же період, коли почали створюватися первинні осередки підпільної військової організації (УВО), Ярий активно контактував з її членами і з ініціативи Коновальця був прийнятий в організацію. Він відповідав за бойову техніку, забезпечення озброєнням і бойове оснащенням членів УВО. У лютому 1922 Ярий зареєстрував шлюб з Ольгою Шпільфогель в Ужгороді. Припускають, що саме витрати на оформлення шлюбу і весілля змусили Ярого зайнятися спекуляцією кіньми, що залишилися після розформування його полку, і в Яблонецькому таборі його за ці дії віддали під військовий суд. Оскільки в 1923 році табору були розформовані і суд ліквідовано, справу щодо службового злочину Ярого було припинено. Після ліквідації таборів він з дружиною виїхав до Німеччини. Тут він виконував функції представника УВО і зв'язкового між керівництвом організації та Абвером. Був активним членом УВО, а згодом й ОУН, учасник її Віденського конгресу 1929 р. Був посередником між німецькою розвідкою і ОУН. Від 1937 зв'язковий полковника Євгена Коновальця до адмірала В. Канаріса, шефа Абверу Німеччини. 1941 організатор групи «Роланд» в Дружині Українських Націоналістів (ДУН). У розламі ОУН, в організації якого взяв активну участь, став по стороні С.Бандери.
Мав відмінні від Євгена Коновальця погляди щодо ролі молоді в ОУН.
У зв'язку з передачею контактів з УВО Кенігсберзькому відділення Абверу, Ярий переїхав до Кенігсбергу, продовжуючи виконувати функції зв'язкового між Абвером і УВО. Він обзавівся корисними зв'язками у військовому міністерстві в Берліні. Через нього надходила фінансова допомога для УВО від німецьких спецслужб, яку ніхто, окрім Ярого, не контролював. Таким чином в руках Ярого сконцентрувалися функції, які значно підвищили його статус в УВО. Навесні 1926 року незадоволені цим особи з оточення Коновальця ініціювали фінансову перевірку Ярого. В.Кучабський і начальник розвідки УВО Осип Думін виявили багато порушень і навіть зловживання коштами організації з боку Ярого. Останній пояснив пропажу великої суми з каси нічним грабунком. Справа про недостачу передали на розгляд суду УВО. Думін наполягав на вині Ярого, але суд, під впливом Коновальця, не прийняв жодного рішення з цього питання. Думін тоді передав докладну інформацію в Рейхсвер, але німці також залишили її без наслідків. Ярий приймає на себе керівництво розвідувальною референтурою УВО, будучи вже референтом з військових питань, ставши фактично другою людиною в УВО після Є.Коновальця.
Близький до Коновальця В.Мартинець, який постійно спілкувався з Ярим, пізніше писав, що останній не любив, коли його називали німцем, і хотів більше виглядати українцем, хоча українською мовою говорити правильно так і не навчився. Купивши будинок, облаштував його на німецький манер. В Україну їхати не хотів. Він умів добре вести справи з іноземцями, особливо з німцями в інтересах УВО, знаючи коли потрібно застосувати демагогію і вигадку, а коли хитрість і нахабство. У німецьких документах того періоду УВО, а потім і ОУН називали «групою Ярого-Коновальця». Мартинець зазначає німецьку педантичність, пунктуальність, особисту культуру, вихованість і ввічливість Ярого, роблячи висновок, що на посаді представника УВО в Німеччині йому не було альтернативи.
Друга світова війна та повоєнний час
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTDFKdmJHRnVaRjlpWVhSaGJIbHZiaTVxY0djdk16QXdjSGd0VW05c1lXNWtYMkpoZEdGc2VXOXVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
30 листопада 1940 р. шеф ґестапо Г.Мюллер хотів арештувати Р.Ярого як співробітника вбитого Є.Коновальця; цьому перешкодив адмірал В.Канаріс (з причин зовнішньої політики). В 1941 р. мав перемовини з керівниками вермахту (адміралом Канарісом і генералом Браухічем) від імени ОУН (Б) в справі військової підготовки певної кількості членів ОУН, наслідком чого було створення Дружин українських націоналістів (батальйонів «Роланд» та «Нахтіґаль»). Провід Українських Націоналістів (Мельника А.) вважав його головним винуватцем розколу ОУН.
В червні 1941 р., після початку німецького вторгнення та окупації Західної України, Ярий виїхав до Львова, де розраховував отримати посаду військового міністра в українському уряді, але зрозумівши на місці, що створення уряду не підтримано німцями, спробував за допомогою митрополита УГКЦ Андрея (Шептицького) врегулювати ситуацію. Німці не погоджувалися на український уряд в будь-якій формі. Переконавшись, що на місці добитися нічого не можна, Ярий з групою оунівців їде в Польщу, в штаб Абверу «Валі II», де кілька годин веде переговори з представниками німецьких спецслужб. Після переговорів, які ні до чого не привели, він заявив оунівцям Явному і Стахову, що на цьому свою місію він вважає закінченою і їде до Відня, а потім в свій будинок в Земерінгу, в Малих Альпах. Відразу після цього він побував у Варшаві, де на нараді керівників ОУН(б) за участю С.Бандери детально пояснив ситуацію. На початку вересня 1941 року Бандера, Ярий, Стецько і Стахів знову зустрічаються з представниками німецьких спецслужб. Німці зажадали припинити політичну діяльність і відкласти вирішення питання про український уряд до закінчення війни. 16.09.1941 року разом з кількома командирами батальйону «Роланд» Ярий був заарештований гестапо за «український сепаратизм»; був звільнений через кілька тижнів і зобов'язався перебувати під домашнім арештом у Відні до кінця війни. Від поліційного нагляду був звільнений 15 лютого 1943 року, отримав право жити у власній посілості (маєтку) Ґастайль в районі Земмерінґу (північніше Ґрацу).
Він продовжував вірити в необхідність тісної співпраці з німцями і сподівався, що в ході війни Гітлер змушений буде погодитися на створення української держави. Цю свою точку зору він довів до членів РПОУН(б).
Про те, чим займався Ярий у 1942-1945 рр., достовірних відомостей немає. Після окупації Австрії військами антигітлерівської коаліції в 1945 році справу Ярого розглядав австрійський народний суд, який виніс вердикт, що Ярий є «жертвою нацизму», підтвердження в правах на нерухомість і навіть компенсацію. Правда, свій маєток в Фалькензе під Берліном він втратив. У той же час у НКВС на нього було заведено розшукову справу як на фашистського посібника. Вона і до тепер зберігається в архіві СБУ в Києві, хоча її не видають для ознайомлення[] дослідникам. За наявними відомостями, Ярий був затриманий НКВС у Відні, допитаний і відпущений з умовою повного припинення політичної діяльності. Він проживав в радянській зоні окупації і його часто бачили на вулицях Віндернойштадта з радянськими офіцерами. Це дало підставу оунівцям запідозрити його у співпраці з радянськими спецслужбами. Б.Левицький, свідчення якого наводить у своїй книзі О.Кучерук, згадує, що одного разу радянський військовий патруль затримав його (Левицького) з дружиною у Відні і доправив до найближчого відділу окупаційної адміністрації. Під час допиту в кімнату зайшов Ярий, який переговорив про щось з радянськими службовцями і подружжя Левицьких було звільнено. Подібні контакти з Ярим в окупованій Австрії мали і інші особи. Після війни жив спочатку в Західній Австрії, а з 1951 року — у радянській окупаційній зоні.
По Другій світовій війні Ярий оселився в , в маєтку площею понад 220 га, де займався господарством, створив конеферму і школу верхової їзди. Після смерті дружини Ольги (Ельзи), в 1964 році одружився з Ютте Коглер, фармацевтом, з якою прожив до самої смерті і яка успадкувала його майно. Помер Р.Ярий в лікарні Нойнкірхена 20.05.1969 року, на 71 році життя, і був похований на місцевому кладовищі за римсько-католицьким обрядом.
Після арешту 16 вересня 1941 р. ніколи не брав участи в українському політичному, громадському житті. Роль Ярого в націоналістичному русі викликає різні інтерпретації, оскільки достеменно невідомо, на кого він працював.
Твори
- Podkarpatska-Rus (Karpathenukraine) // Die Ukraine unter Fremdherrschaft. Berlin, 1928. S. 49-52.
- англомовна версія: Podkarpatska-Rus (Carpatho-Ukraine) // The Ukrainian Question, a peace problem. Geneva, 1928. P. 36-39
- Die ukrainische Emigration in Amerika und ihre Bedeutung für die Heimat // Nation und Staat. H. 1 (1928). S. 35-38.
- Ukraine von gestern und heute // Ukraine von gestern und heute. Berlin: Bernard & Graefe, 1933. S. 5-17.
- Ewhen Konowaletz // Ukrainischer Nationalismus. New York: Ukr. press service, 1939. S. 3-8.
Примітки
- Кучерук О. «Рико Ярий — загадка ОУН». — Львів : ЛА «ПІРАМІДА», 2005. - С. .
- Косик В. Розкол ОУН в світлі документів… — С. 29.
- Вєдєнєєв Д. В. Меч і тризуб. Нотатки до історії Служби безпеки Організації Українських Націоналістів «З архівів ВУЧК–ГПУ–НКВД–КГБ» № 1/2(6/7) 1998, 2-4 (13-15) 2000
- Чех М. Провокатор, донощик і агент // Щоб пам'ятати разом.
- Ткаченко С. Повстанческая армия: тактика борьбы Глава 5. Борьба противника с украинским движением сопротивления.
- Косик В. Розкол ОУН в світлі документів… — С. 30.
- Косик В. Розкол ОУН в світлі документів… — С. 31.
Література
- Державний архів СБУ, фонд 13, справа 372, том 34, стор.24-202.
- Мартинець В. Українське підпілля. Від УВО до ОУН: Спогади й матеріали до передісторії та історії українського організованого націоналізму. – 1949.
- Капустянский М. Військова підготовка ОУН // Організація українських Націоналістів: 1929-1954. – Париж, 1955.
- Українська Галицька Армія. У 40-річчя її участи у Визвольних Змаганнях в 1918-1920 рр.: Матеріали до історії. Т.2.- Вінніпег, 1960.
- Герэн А. Серый генерал.- Издательство «Прогресс», М., 1971.
- Врецьона Е. Мої зустрічі з Полковником // Євген Коновалець та його доба. – Мюнхен, 1974.
- Гомо гісторікус. Московські шпигуни у Другій світовій війні та повоєнних часах // Календар-альманах Нового шляху 1984. – Торонто, 1983.
- Стахів Є. Крізь тюрми, підпілля й кордони: Повість мого життя. – К., 1995
- Кучерук О. Рико Ярий – загадка ОУН. – Львів: ЛА «Піраміда», 2005.
- І. Патриляк. Ярий Ріхард // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.798
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — .
- Каганець І. Ріхард Яри (Рико Ярий) // Документальне дослідження. Народний Оглядач, 12.12.2013.
- Косик В. Розкол ОУН в світлі документів. — К. : Українська видавнича спілка, Український інститут освітньої політики, 2002. — 32 с. — .
- Ким був насправді Ріко Ярий?, Зіновій Партико, газета «День», вебпроект «Україна Incognita», 2017-02-24
![]() | Це незавершена стаття про особу. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Rihard Riko Yarij nim Richard Jary 14 kvitnya 1898 m Ryashiv nini Polsha 20 travnya 1969 Avstriya avstrijskij ta ukrayinskij vijskovij i politichnij diyach odin iz providnih diyachiv OUN Rihard Francisk Marian Yarij SotnikZagalna informaciyaNarodzhennya14 kvitnya 1898 1898 04 14 m Ryashiv nini PolshaSmert20 travnya 1969 1969 05 20 71 rik AvstriyaPsevdo Riko Karpat Yarij Vijskova sluzhbaPrinalezhnist ZUNRVid ZSZbrojni sili Avstro Ugorshini UGARid vijskkinnotaVijni bitviPersha svitova vijnaKomanduvannya2 j kinnij polk Kinnoyi brigadi UGAZliva pravoruch Stoyat Yevgen Konovalec nevidoma Zenon Kuzelya Olga Kuzelya Olga Konovalec Omelyan Senik Rihard Yarij Stepan Fedak molodshij Sidyat nevidoma Yulian Golovinskij Olga Yara Berlin 1927 rik Pershij Kongres Ukrayinskih Nacionalistiv u Vidni 1929 rik Sidyat zliva napravo 1 ryad Yulian Vassiyan Dmitro Andriyevskij Mikola Kapustyanskij Yevgen Konovalec Mikola Sciborskij Yakiv Moralevich Volodimir Martinec Mikola Vikul Stoyat zliva napravo 2 ryad Ivan Malko Osip Bojdunik Maksim Zagrivnij Yevgen Ziblikevich Petro Kozhevnikiv Dmitro Demchuk Leonid Kostariv Oles Babij Riko Yarij Mihajlo Antonenko Zenon Pelenskij Stoyat zliva napravo 3 ryad Yurij Rudenko Yaroslav Baranovskij Stepan Ohrimovich Stepan Lenkavskij Andrij Fedina Yaroslav Gerasimovich Teofil Pasichnik Tarnavskij Oleksandr ZgorlyakevichZhittyepisRihard Francisk Marian Yarij Jary narodivsya 14 kvitnya 1898 u Ryashevi teper na teritoriyi Polshi ohreshenij 1 travnya cogo zh roku U dokumentah riznogo chasu sposterigayetsya riznobij u napisanni jogo prizvisha Jary Jarry Jaryj Yarij Yari Yari Yaru Yares Yarri Yaari Sam R Yarij ne mayuchi dlya cogo pidstav perevazhno v dokumentah na nimeckij movi dodavav do svogo prizvisha pristavku fon von Pidpisuvavsya vin Riko a takozh psevdonimom Karpat U listuvanni UVO i OUN jogo nazivayut sotnikom i Ritmajsterom Odnak ne mozhna stverdzhuvati odnoznachno sho lyudina vidoma pid im yam Rihard Yarij dijsno bula narodzhena pid cim im yam Pohodzhennya Zgidno iz doslidzhennyam istorika Oleksandra Kucheruka Jogo batko Franc Josif Ivan Yari mati Mariya Pollak Batko narodivsya u Moraviyi v misti Unikov za inshimi danimi narodivsya v misti Kuyinovo Pro batka vidomo sho vin sluzhiv u 17 mu pihotnomu polku avstrijskoyi armiyi yakij na chas narodzhennya Riharda buv rozkvartirovanij u Ryashevi de j narodivsya jogo sin Nezadovgo do pochatku Pershoyi svitovoyi vijni vin vijshov na pensiyu u zvanni majora i oselivsya v Ostravi Piznishe zhiv v Yasenici Did Riharda Vaclav Yari buv odruzhenij z Franciskoyu Grube Pro matir Mariyu Pollak nichogo ne vidomo PUN A Melnika u vidanni pid nazvoyu Chorna kniga buntu vvazhav jogo chesko zhidivskim mishancem Druzhina R Yarogo Olga Rejzel Shpilfogel narodilasya v yevrejskij rodini 29 zhovtnya 1896 roku v Peremishlyanah Shob ne pidkoryatisya pravilam yevrejskogo kagalu vtekla z rodini i batki pid tiskom gromadi vidmovilisya vid neyi U 1922 vona prijnyala hristiyanstvo u Striyu pid imenem Elza Olga Vijskova sluzhba Pislya pereyizdu sim yi do Ostravi Rihard navchavsya v realnomu uchilishi U veresni 1914 roku vin povinen buv perejti v 7 klas ale pid vplivom patriotichnoyi vijskovoyi agitaciyi v zv yazku z pochatkom Pershoyi svitovoyi vijni vstupiv do vijskovo tehnichnogo uchilisha v Medlingu pid Vidnem de projshov vijskove navchannya za skorochenoyu programoyu U 1916 r zakinchiv Vijskovu Akademiyu u Viner Nojshtadti ta u ranzi poruchnika buv pridilenij do 9 polku draguniv u Kolomiyi potim u zvanni lejtenanta sluzhiv u 46 mu sapernomu bataljoni 17 01 1917 roku otrimav chergove zvannya ober lejtenanta Demobilizovanij 13 02 1919 roku U tomu zh roci zapisavsya v Ukrayinsku Galicku Armiyu UGA v zvanni poruchika 1918 roku v ranzi sotnika v UGA komandant 2 III sapernoyi sotni v Striyu a zgodom komandant 2 go kinnogo polku Kinnoyi brigadi Otrimavshi pid komanduvannya sapernu sotnyu v skladi 2 yi Kolomijskoyi brigadi brav uchast v boyah pid Lvovom Pid chas vidstupu UGA z pid Lvova pidrivav mosti pislya prohodu vidstupayuchih chastin Jogo tovarish po sluzhbi L Shankovskij dav taku harakteristiku Yaromu sudetskij nimec rozvazhlivij i holodnokrovnij vimoglivij suvorij ale spravedlivij komandir yakij koristuvavsya doviroyu komanduvannya i soldativ V kinci travnya 1919 jogo sotnya provela operaciyu po pidrivu zaliznichnih mostiv cherez Dnister bilya Yezupolya i Galicha 26 07 1919 roku Yarij otrimav zvannya sotnika i v skladi nedoukomplektovanoyu brigadi sho nesla garnizonnu sluzhbu perebuvav u Vinnici Na pochatku 1920 roku v skladi brigadi razom z 3 m Galickim korpusom buv perevedenij na Hersonshinu U kvitni 1920 roku vnaslidok ugodi z komanduvannyam Chervonoyi Armiyi UGA perejshla na bik bilshovikiv i chastina v yakij sluzhiv Yarij stala pidrozdilom Chervonoyi Ukrayinskoyi Galickoyi Armiyi Yarij stav komandirom 2 go divizionu 3 go Chervonogo galickogo kinnogo polku 6 04 1920 roku 3 j polk razom z Chornomorskim polkom Chervonoyi armiyi pidnyav zakolot proti bilshovikiv i priyednavsya do armiyi UNR Nezabarom polk vzyav uchast u Zimovomu pohodi v tilu Chervonoyi Armiyi projshovshi z boyami ponad 400 km Brav uchast u rozgromi 14 yi armiyi bilshovikiv Pislya reorganizaciyi pidrozdilu Yarij komanduvav 2 m kinnim polkom v 5 j Hersonskij diviziyi armiyi UNR Pid chas nastupu Chervonoyi Armiyi vlitku 1920 roku diviziya z boyami vidstupila vid Yampolya za Zbruch i dali do Dnistra perepravivshis na jogo pravij bereg Pidrozdil de sluzhiv Yarij kvartiruvav bilya Gorodenki U seredini serpnya 1920 na sekretnij naradi komandiriv zapasnoyi brigadi sho vhodila do skladu 5 yi Hersonskoyi diviziyi za uchastyu Yarogo bulo virisheno zalishiti front i piti cherez kordon do Chehoslovachchini Perejshovshi cherez Karpati na kordoni brigada provela proshalnij parad pislya chogo vijskove majno krim konej bulo rozdileno mizh soldatami ta miscevimi zhitelyami 31 08 1920 roku dijshovshi do pershogo naselenogo punktu na slovackij zemli galichani sklali zbroyu Potyagom cherez Chop voni buli perevezeni v tabir dlya internovanih v Liberci Sudeti Deyakij chas Yarij buv komendantom stanici internovanih kinnotnikiv v Uzhgorodi Na pidstavi visnovkiv slidchoyi komisiyi Golovnij Otaman UNR S Petlyura 30 10 1920 roku vidav nakaz Ch 087 sho viklyuchav grupu komandiriv 5 j Hersonskoyi diviziyi v tomu chisli i Yarogo yak dezertiriv z armiyi UNR pozbavivshi yih usih civilnih prav i ogolosivshi poza zakonom Takim chinom Yarij yak dezertir pidlyagav vijskovo polovogo sudu i jomu zagrozhuvav smertnij virok Ti hto osobisto znav Yarogo v 20 h rokah davali jomu taku harakteristiku visokogo zrostu normalnoyi staturi oblichchya povne golene nosit pensne lisij viraz oblichchya zarozumilij maneri vijskovosluzhbovcya navit v civilnomu odyazi stvoryuvav vrazhennya vijskovogo dobre govoriv nimeckoyu movoyu ukrayinskoyu govoriv z akcentom ne znahodyachi ukrayinskih sliv chasto vzhivav slovospoluchennya i tak dali Diyach OUN Perebuvayuchi v tabori dlya internovanih osib Yarij pochav spivpracyuvati z polkovnikom Ye Konovalcem yakij mav namir sformuvati z galichan brigadu i perekinuti yiyi v Ukrayinu dlya uchasti v bojovih diyah Odnak sichni 1921 roku vsih hto znahodivsya v Libereckomu tabori pereveli v inshij tabir v Jozefiv i stvorili z polonenih robochi zagoni yaki vikoristovuvalisya dlya ohoroni riznih gospodarskih i zaliznichnih ob yektiv provedennya remontnih ta budivelnih robit v Uzhgorodi Prazi Bratislavi ta inshih miscyah Yarij yakij volodiv cheskoyu polskoyu ta ukrayinskoyu movami otrimav pid svoyu komandu sotnyu robitnikiv u m Koshici i zajmavsya budivelnimi robotami v Zakarpatti V cej zhe period koli pochali stvoryuvatisya pervinni oseredki pidpilnoyi vijskovoyi organizaciyi UVO Yarij aktivno kontaktuvav z yiyi chlenami i z iniciativi Konovalcya buv prijnyatij v organizaciyu Vin vidpovidav za bojovu tehniku zabezpechennya ozbroyennyam i bojove osnashennyam chleniv UVO U lyutomu 1922 Yarij zareyestruvav shlyub z Olgoyu Shpilfogel v Uzhgorodi Pripuskayut sho same vitrati na oformlennya shlyubu i vesillya zmusili Yarogo zajnyatisya spekulyaciyeyu kinmi sho zalishilisya pislya rozformuvannya jogo polku i v Yabloneckomu tabori jogo za ci diyi viddali pid vijskovij sud Oskilki v 1923 roci taboru buli rozformovani i sud likvidovano spravu shodo sluzhbovogo zlochinu Yarogo bulo pripineno Pislya likvidaciyi taboriv vin z druzhinoyu viyihav do Nimechchini Tut vin vikonuvav funkciyi predstavnika UVO i zv yazkovogo mizh kerivnictvom organizaciyi ta Abverom Buv aktivnim chlenom UVO a zgodom j OUN uchasnik yiyi Videnskogo kongresu 1929 r Buv poserednikom mizh nimeckoyu rozvidkoyu i OUN Vid 1937 zv yazkovij polkovnika Yevgena Konovalcya do admirala V Kanarisa shefa Abveru Nimechchini 1941 organizator grupi Roland v Druzhini Ukrayinskih Nacionalistiv DUN U rozlami OUN v organizaciyi yakogo vzyav aktivnu uchast stav po storoni S Banderi Mav vidminni vid Yevgena Konovalcya poglyadi shodo roli molodi v OUN U zv yazku z peredacheyu kontaktiv z UVO Kenigsberzkomu viddilennya Abveru Yarij pereyihav do Kenigsbergu prodovzhuyuchi vikonuvati funkciyi zv yazkovogo mizh Abverom i UVO Vin obzavivsya korisnimi zv yazkami u vijskovomu ministerstvi v Berlini Cherez nogo nadhodila finansova dopomoga dlya UVO vid nimeckih specsluzhb yaku nihto okrim Yarogo ne kontrolyuvav Takim chinom v rukah Yarogo skoncentruvalisya funkciyi yaki znachno pidvishili jogo status v UVO Navesni 1926 roku nezadovoleni cim osobi z otochennya Konovalcya iniciyuvali finansovu perevirku Yarogo V Kuchabskij i nachalnik rozvidki UVO Osip Dumin viyavili bagato porushen i navit zlovzhivannya koshtami organizaciyi z boku Yarogo Ostannij poyasniv propazhu velikoyi sumi z kasi nichnim grabunkom Sprava pro nedostachu peredali na rozglyad sudu UVO Dumin napolyagav na vini Yarogo ale sud pid vplivom Konovalcya ne prijnyav zhodnogo rishennya z cogo pitannya Dumin todi peredav dokladnu informaciyu v Rejhsver ale nimci takozh zalishili yiyi bez naslidkiv Yarij prijmaye na sebe kerivnictvo rozviduvalnoyu referenturoyu UVO buduchi vzhe referentom z vijskovih pitan stavshi faktichno drugoyu lyudinoyu v UVO pislya Ye Konovalcya Blizkij do Konovalcya V Martinec yakij postijno spilkuvavsya z Yarim piznishe pisav sho ostannij ne lyubiv koli jogo nazivali nimcem i hotiv bilshe viglyadati ukrayincem hocha ukrayinskoyu movoyu govoriti pravilno tak i ne navchivsya Kupivshi budinok oblashtuvav jogo na nimeckij maner V Ukrayinu yihati ne hotiv Vin umiv dobre vesti spravi z inozemcyami osoblivo z nimcyami v interesah UVO znayuchi koli potribno zastosuvati demagogiyu i vigadku a koli hitrist i nahabstvo U nimeckih dokumentah togo periodu UVO a potim i OUN nazivali grupoyu Yarogo Konovalcya Martinec zaznachaye nimecku pedantichnist punktualnist osobistu kulturu vihovanist i vvichlivist Yarogo roblyachi visnovok sho na posadi predstavnika UVO v Nimechchini jomu ne bulo alternativi Druga svitova vijna ta povoyennij chas Zliva napravo starshini bataljonu Roland Riko Yarij Yevgen Pobigushij chotari Omelyan German Orlik ta Lyubomir Ortinskij 30 listopada 1940 r shef gestapo G Myuller hotiv areshtuvati R Yarogo yak spivrobitnika vbitogo Ye Konovalcya comu pereshkodiv admiral V Kanaris z prichin zovnishnoyi politiki V 1941 r mav peremovini z kerivnikami vermahtu admiralom Kanarisom i generalom Brauhichem vid imeni OUN B v spravi vijskovoyi pidgotovki pevnoyi kilkosti chleniv OUN naslidkom chogo bulo stvorennya Druzhin ukrayinskih nacionalistiv bataljoniv Roland ta Nahtigal Provid Ukrayinskih Nacionalistiv Melnika A vvazhav jogo golovnim vinuvatcem rozkolu OUN V chervni 1941 r pislya pochatku nimeckogo vtorgnennya ta okupaciyi Zahidnoyi Ukrayini Yarij viyihav do Lvova de rozrahovuvav otrimati posadu vijskovogo ministra v ukrayinskomu uryadi ale zrozumivshi na misci sho stvorennya uryadu ne pidtrimano nimcyami sprobuvav za dopomogoyu mitropolita UGKC Andreya Sheptickogo vregulyuvati situaciyu Nimci ne pogodzhuvalisya na ukrayinskij uryad v bud yakij formi Perekonavshis sho na misci dobitisya nichogo ne mozhna Yarij z grupoyu ounivciv yide v Polshu v shtab Abveru Vali II de kilka godin vede peregovori z predstavnikami nimeckih specsluzhb Pislya peregovoriv yaki ni do chogo ne priveli vin zayaviv ounivcyam Yavnomu i Stahovu sho na comu svoyu misiyu vin vvazhaye zakinchenoyu i yide do Vidnya a potim v svij budinok v Zemeringu v Malih Alpah Vidrazu pislya cogo vin pobuvav u Varshavi de na naradi kerivnikiv OUN b za uchastyu S Banderi detalno poyasniv situaciyu Na pochatku veresnya 1941 roku Bandera Yarij Stecko i Stahiv znovu zustrichayutsya z predstavnikami nimeckih specsluzhb Nimci zazhadali pripiniti politichnu diyalnist i vidklasti virishennya pitannya pro ukrayinskij uryad do zakinchennya vijni 16 09 1941 roku razom z kilkoma komandirami bataljonu Roland Yarij buv zaareshtovanij gestapo za ukrayinskij separatizm buv zvilnenij cherez kilka tizhniv i zobov yazavsya perebuvati pid domashnim areshtom u Vidni do kincya vijni Vid policijnogo naglyadu buv zvilnenij 15 lyutogo 1943 roku otrimav pravo zhiti u vlasnij posilosti mayetku Gastajl v rajoni Zemmeringu pivnichnishe Gracu Vin prodovzhuvav viriti v neobhidnist tisnoyi spivpraci z nimcyami i spodivavsya sho v hodi vijni Gitler zmushenij bude pogoditisya na stvorennya ukrayinskoyi derzhavi Cyu svoyu tochku zoru vin doviv do chleniv RPOUN b Pro te chim zajmavsya Yarij u 1942 1945 rr dostovirnih vidomostej nemaye Pislya okupaciyi Avstriyi vijskami antigitlerivskoyi koaliciyi v 1945 roci spravu Yarogo rozglyadav avstrijskij narodnij sud yakij vinis verdikt sho Yarij ye zhertvoyu nacizmu pidtverdzhennya v pravah na neruhomist i navit kompensaciyu Pravda svij mayetok v Falkenze pid Berlinom vin vtrativ U toj zhe chas u NKVS na nogo bulo zavedeno rozshukovu spravu yak na fashistskogo posibnika Vona i do teper zberigayetsya v arhivi SBU v Kiyevi hocha yiyi ne vidayut dlya oznajomlennya dzherelo doslidnikam Za nayavnimi vidomostyami Yarij buv zatrimanij NKVS u Vidni dopitanij i vidpushenij z umovoyu povnogo pripinennya politichnoyi diyalnosti Vin prozhivav v radyanskij zoni okupaciyi i jogo chasto bachili na vulicyah Vindernojshtadta z radyanskimi oficerami Ce dalo pidstavu ounivcyam zapidozriti jogo u spivpraci z radyanskimi specsluzhbami B Levickij svidchennya yakogo navodit u svoyij knizi O Kucheruk zgaduye sho odnogo razu radyanskij vijskovij patrul zatrimav jogo Levickogo z druzhinoyu u Vidni i dopraviv do najblizhchogo viddilu okupacijnoyi administraciyi Pid chas dopitu v kimnatu zajshov Yarij yakij peregovoriv pro shos z radyanskimi sluzhbovcyami i podruzhzhya Levickih bulo zvilneno Podibni kontakti z Yarim v okupovanij Avstriyi mali i inshi osobi Pislya vijni zhiv spochatku v Zahidnij Avstriyi a z 1951 roku u radyanskij okupacijnij zoni Po Drugij svitovij vijni Yarij oselivsya v v mayetku plosheyu ponad 220 ga de zajmavsya gospodarstvom stvoriv konefermu i shkolu verhovoyi yizdi Pislya smerti druzhini Olgi Elzi v 1964 roci odruzhivsya z Yutte Kogler farmacevtom z yakoyu prozhiv do samoyi smerti i yaka uspadkuvala jogo majno Pomer R Yarij v likarni Nojnkirhena 20 05 1969 roku na 71 roci zhittya i buv pohovanij na miscevomu kladovishi za rimsko katolickim obryadom Pislya areshtu 16 veresnya 1941 r nikoli ne brav uchasti v ukrayinskomu politichnomu gromadskomu zhitti Rol Yarogo v nacionalistichnomu rusi viklikaye rizni interpretaciyi oskilki dostemenno nevidomo na kogo vin pracyuvav TvoriPodkarpatska Rus Karpathenukraine Die Ukraine unter Fremdherrschaft Berlin 1928 S 49 52 anglomovna versiya Podkarpatska Rus Carpatho Ukraine The Ukrainian Question a peace problem Geneva 1928 P 36 39 Die ukrainische Emigration in Amerika und ihre Bedeutung fur die Heimat Nation und Staat H 1 1928 S 35 38 Ukraine von gestern und heute Ukraine von gestern und heute Berlin Bernard amp Graefe 1933 S 5 17 Ewhen Konowaletz Ukrainischer Nationalismus New York Ukr press service 1939 S 3 8 PrimitkiKucheruk O Riko Yarij zagadka OUN Lviv LA PIRAMIDA 2005 S Kosik V Rozkol OUN v svitli dokumentiv S 29 Vyedyenyeyev D V Mech i trizub Notatki do istoriyi Sluzhbi bezpeki Organizaciyi Ukrayinskih Nacionalistiv Z arhiviv VUChK GPU NKVD KGB 1 2 6 7 1998 2 4 13 15 2000 Cheh M Provokator donoshik i agent Shob pam yatati razom Tkachenko S Povstancheskaya armiya taktika borby Glava 5 Borba protivnika s ukrainskim dvizheniem soprotivleniya Kosik V Rozkol OUN v svitli dokumentiv S 30 Kosik V Rozkol OUN v svitli dokumentiv S 31 LiteraturaDerzhavnij arhiv SBU fond 13 sprava 372 tom 34 stor 24 202 Martinec V Ukrayinske pidpillya Vid UVO do OUN Spogadi j materiali do peredistoriyi ta istoriyi ukrayinskogo organizovanogo nacionalizmu 1949 Kapustyanskij M Vijskova pidgotovka OUN Organizaciya ukrayinskih Nacionalistiv 1929 1954 Parizh 1955 Ukrayinska Galicka Armiya U 40 richchya yiyi uchasti u Vizvolnih Zmagannyah v 1918 1920 rr Materiali do istoriyi T 2 Vinnipeg 1960 Geren A Seryj general Izdatelstvo Progress M 1971 Vrecona E Moyi zustrichi z Polkovnikom Yevgen Konovalec ta jogo doba Myunhen 1974 Gomo gistorikus Moskovski shpiguni u Drugij svitovij vijni ta povoyennih chasah Kalendar almanah Novogo shlyahu 1984 Toronto 1983 Stahiv Ye Kriz tyurmi pidpillya j kordoni Povist mogo zhittya K 1995 Kucheruk O Riko Yarij zagadka OUN Lviv LA Piramida 2005 I Patrilyak Yarij Rihard Politichna enciklopediya Redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi ta in K Parlamentske vidavnictvo 2011 s 798 ISBN 978 966 611 818 2 Enciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 Kaganec I Rihard Yari Riko Yarij Dokumentalne doslidzhennya Narodnij Oglyadach 12 12 2013 Kosik V Rozkol OUN v svitli dokumentiv K Ukrayinska vidavnicha spilka Ukrayinskij institut osvitnoyi politiki 2002 32 s ISBN 966 7060 41 1 Kim buv naspravdi Riko Yarij Zinovij Partiko gazeta Den vebproekt Ukrayina Incognita 2017 02 24 Ce nezavershena stattya pro osobu Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi