Радя́нська окупа́ція Украї́ни — процес військового, політичного та культурного захоплення українських земель Радянським Союзом/РРФСР протягом 1917—1991 років після повалення монархії в Російській імперії, програшу УНР у радянсько-українській війні та приєднанням західноукраїнських земель до складу СРСР згідно з домовленостями 1939 року за пактом Молотова — Ріббентропа з нацистською Німеччиною. Характеризується створенням на її територіях більшовицько-радянських маріонеткових держав — РУНР, УСРР, ГСРР. Процес супроводжувався червоним терором, голодоморами, репресіями, депортаціями, розстріляним відродженням, тотальним зросійщенням тощо. 22 червня 1941 року нацистська Німеччина напала на Радянський Союз і окупувала Україну. 17 липня 1941 р. Третій Рейх створив на території України Райхскомісаріат Україна на чолі з Еріхом Кохом. У результаті вступу Червоної Армії в Україну в 1943—1944 рр. Радянський Союз відвоював усі українські території, повернувши їх до свого складу. Радянська «анексійна окупація» України тривала до серпня 1991 року, коли Україна відновила свою незалежність, ухваливши «Акт проголошення незалежності України».
Радянська окупація України | |
---|---|
![]() Червоногвардійський загін, який брав участь у захопленні Києва під час першої радянсько-української війни | |
1921 – 1991 | |
![]() Територія сучасної України під радянською владою |
Зараз в Україні в академічному і публічному дискурсах вживаються два терміни на означення радянського періоду — радянський і совіцький. Другий використовують, щоб підкреслити чужість радянської політики й культури та применшити масштаб залучення українського суспільства до проєкту Радянської України.[] У 1992 останній президент УНР в екзилі, Микола Плав'юк передав повноваження першому президенту сучасної України Леоніду Кравчуку, підкресливши спадкоємність України від УНР.
Передумови
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTlsTDJWbEwxVnJjbUZwYm1saGJsOXBibVJsY0dWdVpHVnVZMlZmY0c5emRHVnlYeVV5T0RFNU1UY2xNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З поваленням влади імператора Миколи II у лютому 1917 року Переяславська угода між Гетьманщиною, тобто Україною, та Московією, тобто Росією, втратила чинність.
Після більшовицького перевороту 7 листопада 1917 року Українська Народна Республіка була проголошена автономною республікою в складі Російської Республіки. 22 січня 1918 року, після початку радянсько-української війни, вона була проголошена незалежною державою.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE1THlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U1TmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09WOGxSREFsUWtNbFJEQWxRamdsUkRFbE9EQmZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVkJNeVZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNU55VkVNQ1ZDUkNWRU1TVTVOaVV5TVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndEpVUXdKVUV4SlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNRjhsUkRBbFFrUWxSREFsUWpCZkpVUXdKVUV6SlVRd0pVSkJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVReEpUazNKVVF3SlVKRUpVUXhKVGsySlRJeExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Напередодні мирних переговорів у Бересті німецькі експерти з міжнародного права заявили, що в разі укладення мирного договору з Росією його положення застосовуватимуться і до України. Голова української делегації Всеволод Голубович це заперечив, виклавши таку аргументацію: щодо відносин України з Росією передбачалася угода в Переяславі; оскільки один з учасників укладення цього акту — династія Романових — залишилася в минулому, він втратив чинність разом із усіма зобов'язаннями України перед Росією. Німецька сторона погодилася із законністю цих тверджень, а проголошення УНР незалежною державою зміцнило її статус рівноправного учасника переговорів. Російська делегація в особі Льва Троцького також заявила, що «не бачить жодних перешкод для незалежної участі делегації УНР у мирних переговорах». Таким чином, фактично глава російської делегації визнав право українців на самовизначення.
Дипломатичні відносини були встановлені з більш ніж 20 країнами. УНР користувалася міжнародною підтримкою Центральних держав, але після їх поразки у Першій світовій війні УНР залишилася без їхньої допомоги.
29 квітня 1918 року в Україні відбувся переворот, у результаті якого до влади прийшов Павло Скоропадський, а замість УНР була сформована Українська Держава. 14 грудня 1918 року в результаті антигетьманського повстання УНР була відновлена. 22 січня 1919 року відбувся Акт Злуки між Українською Народною Республіклю і Західноукраїнською Народною Республікою.
15 липня 1919 року отаман Зелений разом зі своїми переяславськими солдатами здійснив вражаючий символічний акт і урочисто скасував рішення козацької ради про об'єднання Гетьманщини з Московським царством.
Радянська окупація та анексія (1917—1941)
Українська Народна Республіка
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTDFKMWMzTnBZVEU1TVRndWNHNW5Mek13TUhCNExWSjFjM05wWVRFNU1UZ3VjRzVuLnBuZw==.png)
Проголошення Української Народної Республіки викликало невдоволення більшовицького уряду Російської Соціалістичної Федеративної Радянської Республіки в Петрограді — Ради народних комісарів. У ніч з 29 листопада (11 грудня) на 30 листопада (12 грудня) 1917 року більшовики спробували підняти повстання у Києві проти Центральної Ради, але зазнали поразки. Українізовані частини роззброїли їхні загони й вислали з України. У відповідь 4 (14) грудня 1917 року офіційний Петроград висунув українському уряду ультиматум, вимагаючи припинити роззброєння і, фактично, здати владу. Одночасно з цим більшовики відкрили в Києві Всеукраїнський з'їзд рад, на якому планували заволодіти Центральною Радою шляхом переобрання її складу і керівництва. Попри тиск, 6 (19) грудня делегати з'їзду висловили підтримку чинній Центральній Раді і її курсу, проголошений III Універсалом, а 7 (20) грудня сама Центральна Рада відхилила ультиматум. Плани більшовицького керівництва були зруйновані й воно розпочало відкриту агресію проти Української Народної Республіки.
9 (22) грудня 1917 року червоногвардійські загони під командуванням Володимира Антонова-Овсієнка, надіслані російським урядом, окупували український Харків. 11 (24) грудня року більшовики відкрили у завойованому місті альтернативний Всеукраїнський з'їзд рад, що проголосив утворення Радянської Української Народної Республіки зі столицею у Харкові як автономії радянської Росії. 17 (30) грудня 1917 року керівний орган цього утворення — Центральний виконавчий комітет на чолі з Юхимом Медведєвим — видав маніфест про скинення влади Центральної Ради, скасував заборону на вивіз українського хліба до Росії, встановлену українським урядом, і офіційно закликав Раду народних комісарів на допомогу. 25 грудня 1917 (7 січня 1918) року 30-тисячна російська більшовицька армія розпочала загальний наступ на Київ.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDAxNWFHRjViRzlmU0hKMWMyaGxkbk5yYVhrdWFuQm5Mekl3TUhCNExVMTVhR0Y1Ykc5ZlNISjFjMmhsZG5OcmFYa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Після окупації більшовиками Харкова, 11 (24) грудня 1917 року, український уряд звернувся до міжнародної спільноти з нотою, в якій заявив, що здійснюватиме міжнародні відносини незалежно від Росії. 28 грудня 1917 (10 січня 1918) року Українська делегація, очолювана Всеволодом Голубовичем, а згодом Олександром Севрюком, приєдналася до мирних переговорів у Брест-Литовську, що велися між країнами Четверного союзу та більшовиками. Українці домагалися закінчення Першої світової війни на українській ділянці фронту. Також обговорювалося питання про входження Галичини, Буковини, Закарпаття, Холмщини й Підляшшя до складу Української Народної Республіки, або утворення з цих земель національно-територіальної автономії у складі Австро-Угорщини.
Через ворожу політику російського керівництва щодо України, 9 (22) січня 1918 року Центральна рада прийняла IV Універсал. Він проголошував незалежність Української Народної Республіки від Росії і закликав українців на боротьбу з більшовиками:
![]() | Однині Українська Народна Республіка стає самостійною, ні від кого не залежною, вільною, суверенною державою українського народу...всіх громадян самостійної Української Народної Республіки кличемо непохитно стояти на сторожі добутої волі та прав нашого народу і всіма силами боронити свою долю від усіх ворогів селянсько-робітничої самостійної Республіки Української. | ![]() |
14 (27) січня 1918 року в Одесі та Миколаєві спалахнули більшовицькі повстання. 16 (29) січня 1918 року відбувся бій під Крутами в якому Студентський Курінь з 300 бійців був розбитий 4-тисячним більшовицьким загоном. Незважаючи на таку перевагу, муравйовці втратили 350 вояків, після чого 50 студентів-добровольців, взятих у полон, було розстріляно. Того ж дня в Києві спалахнуло більшовицьке повстання робітників на заводі «Арсенал». 23 січня (4 лютого) 1918 року його придушили вояки куреня Січових Стрільців та Вільного Козацтва. Перед лицем більшовицької загрози 2 лютого 1918 року УЦР і її уряд перебрались з Києва до Вінниці. Наступ російських червоногвардійців з Бахмача і Лубен на Київ тривав, і 08.02 український уряд залишив столицю. 26 січня (8 лютого) 1918 року більшовицькі війська під командуванням Муравйова захопили Київ, столицю УНР. Три дні в місті тривав терор, спрямований проти антибільшовицьких сил.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5pTHlWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNeVZFTVNVNE9GOGxSREFsUVRnbFJERWxPVFlsUkRBbFFrWWxSREFsUWtZbFJERWxPVFlsUkRFbE9EVmZMVjhsUkRBbFFUY2xSREVsT0RNbFJEQWxRallsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pVSkVKVVF3SlVJMVh5VkVNU1U0TlNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE55VkVNU1U0TXlVeVExOGxSREFsUWpCZkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSXlKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZYeVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlY4bFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREFsUWpRbFJEQWxRalFsUkRBbFFqQWxSREFsUWtNbE1qRmZKVEk0TVRreE55VXlPUzV3Ym1jdk1qQXdjSGd0SlVRd0pUa3hKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVReEpUZ3pKVVF4SlRnNFh5VkVNQ1ZCT0NWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDUmlWRU1TVTVOaVZFTVNVNE5WOHRYeVZFTUNWQk55VkVNU1U0TXlWRU1DVkNOaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSVjhsUkRBbFFrUWxSREFsUWpWZkpVUXhKVGcxSlVRd0pVSkZKVVF4SlRnM0pVUXhKVGd6SlRKRFh5VkVNQ1ZDTUY4bFJERWxPREVsUkRBbFFqSWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVmZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxWHlWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlVeU1WOGxNamd4T1RFM0pUSTVMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Після укладення Берестейського миру (9 лютого 1918) і домовленості з німецьким і австрійським урядами про звільнення України від більшовицької окупації, українські частини під проводом генерала К. Прісовського і С. Петлюри, разом з німецькими (з 24.02.1918) і австрійськими (з 27.02) частинами повели успішні бої на Правобережжі під Житомиром, Бердичевом, Козятином, Бучею і 01.03.1918 звільнили Київ. Вночі з 21 на 22 лютого 1918 Звенигородський кіш Юрка Тютюнника розбив переважаючі сили більшовиків на станції Бобринська.
Упродовж березня-квітня німецькі і австрійські війська звільнили Лівобережну Україну, а військові загони отамана П. Болбочана і В. Сікевича — Крим і Донеччину. Переляканий німецьким наступом, В. Ленін доручив 14.03.1918 своєму представникові в Україні С. Орджонікідзе удавано українізувати російські загони В. Антонова і Муравйова, однак і цей маневр не мав успіху. У той час бої відбувалися за залізничні вузли, а просування військових частин здійснювалося панцерниками залізничними коліями. Тим часом радянська Росія змушена була визнати умови Берестейського миру і згодом, 12.06.1918, підписала з Українською Державою прелімінарний мир.
Друга фаза радянсько-української війни розпочалася під час антигетьманського повстання, очолюваного Директорією УНР. 17 листопада 1918 у Москві створено Тимчасовий Робітничо-Селянський Уряд України, який з допомогою частин Червоної армії на чолі з В. Антоновим-Овсієнко, Й. Сталіном і В. Затонським, без оголошення війни, у грудні 1918 почав з Курська наступ на Україну. У ніч на 18 листопада 1918 з Чернігівщини повідомили про оволодіння більшовиками Глухівським повітом. 19 листопада радянські війська оволоділи Ямполем та хутором Михайлівським, стискають кільце навколо Глухова; 20 листопада — до станції Коренєво (нині Курська область РФ). 26 листопада почався наступ авангарду радянських частин у напрямку Мозир-Калинковичі. 7 грудня кордонна варта і гетьманські сили полишили Новгород-Сіверський, переїхавши до Городні.
Проти цієї агресії Директорія вислала радянському урядові ноти протесту (31.12.1918, 3, 4 і 9.1.1919). 5 січня 1919 з Москви надійшла нота народного комісара закордонних справ РСФРР Г. Чичеріна у відповідь на радіотелеграми уряду УНР від 31 грудня, 3 — 4 січня. У ній стверджувалося, що військ РСФРР в Україні нема, а проти Директорії воює армія «українського радянського уряду, який є цілком незалежний». Під час війни на окупованій ними українській території більшовики створили маріонетковий радянський уряд УСРР. Голова Ради народних комісарів РСФРР Володимир Ленін зазначав, що створення місцевих радянських урядів на окупованих територіях національних республік «забирає можливість в шовіністів України, Литви, Латвії, Естонії розглядати рух наших частин, як окупацію». Після Директорія 16.1.1919 оголосила війну радянській Росії. Впродовж грудня 1918 — січня 1919 більшовицькі війська, за співпраці деяких отаманів, зайняли Лівобережжя, а 5.2.1919 підійшли до Києва, і український уряд знову був примушений залишити столицю. У лютому 1919 більшовики повели подвійний наступ: на півночі по лінії Мозир-Коростень, Лунинець-Сарни-Рівне, намагаючись відтягти відділи Армії УНР від УГА, і на півдні з району Кременчук-Катеринослав через Знам'янку на Бірзулу-Жмеринку, з метою ізолювати українські військові частини від десанту Антанти. На цьому відтинку Армія УНР зазнала поразки, бо в певний момент отаман М. Григоріїв, незадоволений поступливістю Директорії супроти Антанти, перейшов на більшовицький бік. Третя більшовицька група повела наступ з Києва в напрямі Бердичів-Козятин-Жмеринка, щоб не допустити з'єднання між північними і південними частинами Армії УНР.
У Зимовому поході (6 грудня 1919 — 6 травня 1920) Армія УНР під проводом М. Омеляновича-Павленка оперувала в запіллі більшовиків на Єлисаветщині, з лютого 1920 за Дніпром на Золотонощині, де воювала з 14 радянською армією. Після підписання Варшавського договору (22 квітня 1920) почався польсько-український наступ на більшовиків. Польська армія і дві українські дивізії, а також армія, що повернулася з Зимового походу, почали наступ проти більшовиків. Уже 7 травня 1920 дивізія М. Безручка разом з польськими частинами увійшла до Києва (Київська операція війська польського). Однак ці початкові успіхи були перекреслені контрнаступом більшовицької армії С. Будьонного, який за червень-серпень здобув територію біля річки Збруч, і згодом зайняв велику частину Галичини і Волині та через Замостя прямував на Варшаву. Після розгрому більшовиків під Варшавою (15 вересня 1920) почався черговий наступ польсько-українських армій, які відтиснувши більшовицькі загони, дійшли на Поділлі до лінії Яруга (над Дністром) — Шаргород — Бар — Літин. Ці операції були припинені 18 жовтня 1920 р., коли польський уряд підписав запропоноване російською стороною перемир'я. Тоді Армія УНР в числі 23 000 бійців сама продовжувала боротьбу проти більшовицьких військ до 21 листопада 1920, коли під тиском переважаючих військ мусила перейти Збруч на територію польської держави, де була інтернована.
Останній збройний виступ добровольців з-поміж інтернованих у Польщі вояків УНР проти більшовиків, під командуванням генерала Ю. Тютюнника, відбувся в листопаді 1921. Завданням цього так званого Другого Зимового походу було рейдом підпілля проти більшовиків з метою скоординувати партизанські загони, дії яких мали викликати повалення радянського режиму в Україні. Організовані три групи: подільська (400 бійців), волинська (800 бійців) і бессарабська (до 300 бійців) перейшли радянський кордон і оперували на Правобережжі. Подільська група 25 жовтня перейшла через Збруч у районі Гусятина, пройшла з успішними боями Поділля і дійшла до с. Вахнівки на Київщині, звідки повернула через Волинь до польського кордону і перетнула його 29 листопада. Волинська група перетнула радянський кордон 4 листопада, 7 листопада захопила Коростень і дійшла до с. Леонівки на Київщині, але, не з'єднавшись із подільською групою, також подалася на Захід. Оточена кіннотою Г. Котовського, волинська група була розбита у бою під Малими Міньками (17 листопада), а 359 бійців, що потрапили до полону, були 21 листопада 1921 розстріляні під Базаром. 150 вояків із Волинської групи прорвались до польського кордону.
18 березня 1921 року після «дива на Віслі» і катастрофи Червоної Армії РРФСР, УСРР й Польща підписали Ризький мирний договір, згідно з яким територія України розділялася річкою Збруч. Уряд УНР не був допущений до переговорів. Незабаром уряд ЗОУНР було формально розпущено, а уряд УНР вирушив у вигнання до відновлення незалежності України, коли Президент УНР в екзилі Микола Плав'юк передав грамоту Державного Центру УНР Президентові України Леоніду Кравчуку, що Україна, проголошена 24 серпня 1991 року, є правонаступницею Української Народної Республіки.
Після невдалого завершення війни регулярними частинами армії УНР, до справи взялися партизанські загони. Ще кілька років велася, головним чином на Правобережжі, партизанська боротьба проти більшовицької влади. Командири повстанських загонів, які формально не підпорядковувалися українському військовому керівництву, яке на той час вже перебувало у екзилі, продовжували сподіватися на нове загальне військове зрушення, яке дозволить звільнити Україну з-під радянської окупації.
30 грудня 1922 року РСФРР, УСРР, БСРР і ЗСФРР уклали договір про утворення СРСР. Однак договір по суті не було ратифіковано та підписало з РСФРР.
Західноукраїнські землі
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Радянська анексія західноукраїнських земель.
Після розпаду Австро-Угорської Імперії керівництво РСФРР бачило Західноукраїнську Народну Республіку як можливий плацдарм для поширення комуністичної ідеології та влади далі на захід на центральну Європу. Ленін хотів, щоб Червона армія пройшла через територію західної України та Карпат до Угорщини після проголошення Угорської Радянської Республіки у квітні 1919-го. 7 травня Раднарком України надіслав відповідну ноту уряду ЗУНР, на яку західноукраїнський уряд вирішив не відповідати. Улітку, після відступу західноукраїнських військ під тиском поляків, командири галицької армії проводили таємні переговори з радянським командуванням про можливий союз проти поляків, однак безрезультатно.
Під час польсько-радянської війни 1920 року керівництво РСФРР створило Галицьку Соціалістичну Радянську Республіку як політичну структуру та плацдарм для подальшої комуністичної ексанції на Захід. Наприкінці липня Червона армія окупувала територію Галичини, а 1 серпня Галревком перебрався в Тернопіль, де ухвалив декрет № 1 «Про встановлення радянської влади в Галичині». Під вечір 15 вересня почався загальний наступ Дієвої армії УНР на лінії антибільшовицького фронту. 19 вересня до Тернополя увійшли сили 6-ї польської армії та Дієвої армії УНР, а 21 вересня відбувся постфактум розпуск Галревкому і повітревкомів. Галицька СРР була останньою з маріонетковою радянських республік, створених за межами колишньої Російської імперії.
Воєнні дії на польсько-радянському фронті були припинені після укладення 9 листопада 1920 року польським і більшовицьким керівництвом перемир'я. Проте вже наступного дня в районі Шаргорода червоноармійці підступно контратакували українські дивізії, прорив фронту у напрямку на Копайгород на праве крило, яке тримала 5-а Херсонська дивізія армії УНР, та у напрямку на Лучинець, де знаходилася 2-а Залізна дивізія та Кулеметна дивізія армії УНР. 15 листопада червоноармійці вступили в подільське містечко Літин. 18 листопада відбувся вступ сил Червоної армії до Проскурова та станції Деражня, 20 листопада — до Чорного Острова та Летичева. Після двох тижнів кровопролитних боїв через брак набоїв і військового спорядження 21 листопада були змушені відступити у Галичину. Перехід Дієвої армії УНР — до 27 тисяч вояків — через річку Збруч відбувся в районі Волочиська та села Ожигівці. Того ж дня згідно з умовами преліминарного польсько-радянського договору, польські війська залишили місто Новоград-Волинський. 22 листопада радянські частини вступили у Волочиськ.
У березні 1921 року у Ризі між Польською республікою, з одного боку, та РСФРР і УРСР з другого, підписано Ризький мирний договір 1921 року, який закріпив включення східної Галичини до складу Польської Республіки. Проте, яким чином на цих переговорах репрезентували інтереси України члени радянської делегації невідомо, адже зміст трактату українською мовою мусив складати представник польської делегації Леон Василевський. Що цікаво, 12 вересня у відповідь на запит міністра закордонних справ Польської республіки про участь делегації УНР у роботі Ризької конференції нарком закордонних справ РСФРР відповів:
![]() | «Української демократичної республіки взагалі не існує, оскільки Україна є незалежною радянською Республікою, союзною з Росією, і бере разом із нею участь у переговорах в Мінську і Ризі» | ![]() |
16 вересня уряд УНР опублікував свою ноту протесту з приводу заяви наркома закордонних справ РСФРР від 12 вересня щодо УНР.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJqTDAxdmJHOTBiM1pTYVdKaVpXNTBjbTl3VTNSaGJHbHVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFOYjJ4dmRHOTJVbWxpWW1WdWRISnZjRk4wWVd4cGJpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
17 вересня 1939 року перетнули польський державний кордон на підставі (секретного пункту) пакту Молотова-Ріббентропа між Радянським Союзом та нацистською Німеччиною, окупувавши українські території з метою нібито «захистити» українську і білоруську меншини в час розпаду польської держави. Відразу після перетину радянсько-польського кордону військові політичні органами розгорнули активну пропагандистську кампанія. Місцеві політичні, інтелектуальні та творчі еліти відносилися до приходу «совітів» насторожено. Народні Збори одноголосно проголосували подякувати Сталіну за визволення і направили делегацію на чолі з Студинським до Москви (бо саме там, в Кремлі, а аж ніяк не в Києві фактично вирішувалась подальша доля Західної України), щоб попросити офіційного включення територій до складу УРСР. Верховна Рада СРСР проголосувала за це рішення 1 листопада 1939 року, коли V Позачерговою сесією Верховної Ради СРСР прийнято Закон СРСР «Про включення Західної України до складу Союзу РСР із возз'єднанням її з Українською РСР».
Цей державний акт викликав неоднозначну реакцію навіть серед червоноармійців. Ось як під час політзаняття, на розповідь армійського агітатора про плач від щастя одного селянина з Західної України, після прийняття цього закону, відреагував боєць 170-го стрілецького полку 58-ї дивізії Українського фронту Расевич:
![]() | Це вони плачуть одним оком, проте коли їх радянська влада притисне, плакатимуть обома | ![]() |
Лише через півмісяця, 15 листопада, в Києві був прийнятий свій закон, який вслід за Москвою підтвердив це включення: третя Позачергова сесія Верховної Ради УРСР постановила: «Прийняти Західну Україну до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки і возз'єднати тим самим великий український народ в єдиній українській державі». Землі, захоплені СРСР у Польщі, були адміністративно реорганізовані в шість областей за аналогією з рештою Радянського Союзу (Дрогобицька, Львівська, Рівненська, Станіславська, Тернопільська та Волинська область). Цивільну адміністрацію в регіонах, анексованих від Польщі, було організовано в грудні 1939 року й сформовано в основному з вихідців зі Росії, і лише 20 % державних службовців походило з місцевого населення. Після початку вторгнення СРСР до Польщі більш ніж 30 тисяч українців з числа інтелігенції та активістів національної справи різними способами спішно покинули Галичину, знайшовши притулок на західній окраїні етнічних українських земель в Польщі (Закерзоння), що опинилися на другому боці нового радянсько-німецького кордону в рамках Генерального Губернаторства.
Починаючи з квітня 1940 року радянська влада на приєднаних територіях стала поширювати свої репресивні заходи стосовно всього українського населення, їхньої культури та релігії.
Бессарабія та Буковина
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFd01Va3RNREV6TFRBd05qZ3RNVGhCSlRKRFgxQnZiR1Z1SlRKRFgxUnlaV1ptWlc1ZlpHVjFkSE5qYUdWeVgzVnVaRjl6YjNkcVpYUnBjMk5vWlhKZlUyOXNaR0YwWlc0dWFuQm5MekkxTUhCNExVSjFibVJsYzJGeVkyaHBkbDlDYVd4a1h6RXdNVWt0TURFekxUQXdOamd0TVRoQkpUSkRYMUJ2YkdWdUpUSkRYMVJ5WldabVpXNWZaR1YxZEhOamFHVnlYM1Z1WkY5emIzZHFaWFJwYzJOb1pYSmZVMjlzWkdGMFpXNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
26 червня 1940 року радянський народний комісар закордонних справ В'ячеслав Молотов вручив посланнику Румунії в Москві Георге Давідеску ноту радянського уряду, в якій Радянський Союз в ультимативній формі вимагав: повернути Бессарабію та північну частину Буковини Радянському Союзу. Румунія, щоб уникнути повномасштабного військового конфлікту, швидко погодилася піти з цих територій. Попри те, що причиною румунського походу радянська пропаганда називала захист чисельної української громади, по зайнятті теренів політика змінилась. Йшлося вже не про приєднання земель і мешканців до УРСР та його населення, а про повернення території «матері-вітчизні СРСР», одночасно до числа «єдинокровних братів». 2 серпня 1940 року рішенням Верховної Ради СРСР ці території увійшли до складу Радянського Союзу: Північна Буковина, Південна Бессарабія та регіон Герца ввійшли до складу УРСР. Після нацистської окупації Третім Рейхом усі ці регіони знову було окуповано Червоною Армією і реінтегровано в УРСР в 1944 році.
Крим
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZtTDFObGRtRnpkRzl3YjJ3eE9URTRaUzVxY0djdk1qVXdjSGd0VTJWMllYTjBiM0J2YkRFNU1UaGxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Громадянська війна на території Криму почалася на початку 1918 року — бойові зіткнення між військами СНП (основними збройними силами якого були створені ще при Тимчасовому уряду національні частини з кримських татар) та більшовизовані частинами відбувалися в Ялті, Євпаторії, Сімферополі, інших кримських містах. До середини січня 1918 військові дії, що носили яскраве національне забарвлення (росіяни, прихильники рад, проти татар, прихильники крайового уряду,) йшли вже на всьому півострові.
У січні 1918 року Чорноморський флот і найбільше місто Криму — Севастополь — перебували під контролем більшовиків. За прикладом Севастополя більшовики почали утворювати Військово-революційні комітети (ВРК) по всьому Криму. За таємним усним наказом уряду й Міністерства військових справ УНР 10 квітня 1918 року Україна почала Кримську операцію. Генералові Олександру Натієву належало виділити з корпусу окрему групу, забезпечену всіма видами зброї на правах дивізії під командуванням полковника Болбочана. Увечері 22 квітня 1918 року Кримська група з боєм захопила місто Джанкой — першу вузлову станцію в Криму, що дало їй можливости для розгортання подальшого наступу. Тут зосередились усі сили похідної групи і почали трьома частинами просуватися далі: перша частина, що складалася з піхоти, автопанцирників та артилерії просувалася східним боком залізниці за маршрутом Джанкой-Сімферополь, друга частина (Гордієнківський полк та кінно-гірська гарматна дивізія) рушила у напрямку Євпаторії, а третя частина вирушила на Теодосію. Головні сили групи Болбочана були скеровані на Сімферополь, який був захоплений майже без опору ранком 24 квітня 1918 року. Приблизно у той самий час Гордієнківський полк захопив Бахчисарай.
26 квітня 1918 року 15-та німецька дивізія з наказу генерала фон Коша оточила всі місця дислокації українських військ та головні стратегічні пункти Сімферополя. Полковнику Петру Болбочану оголошено ультиматум негайно скласти зброю, залишити все військове майно і виїхати з міста й території Криму під охороною німецького конвою на правах інтернованих, розпустивши при цьому добровольчі загони. Пояснюючи причину своїх вимог, генерал фон Кош заявляв, що згідно з умовами Берестейської угоди Крим не належить до території України і для перебування українського війська на цій землі немає жодних підстав.
27 квітня 1918 року міністр військових справ УНР Олександр Жуківський телефоном віддав наказ про негайний відхід Запорізької дивізії з Криму, який оголошено в присутності генерала фон Коша. Отаманові Олександру Натієву висловили незадоволення тим, що він залишив групу, яка здійснювала військову операцію в Донбасі, а генералові фон Кошу повідомлено, що попередня заява уряду УНР, яка стверджувала, що в Тавриді немає українських військових частин, «була просто непорозумінням». Як наслідок, кримське угруповання української армії, якому загрожувало роззброєння німцями, було виведене з Тавриди й розташоване поблизу Олександрівська.
Після укладення перемир'я з Польщею на польському фронті радянський уряд перегрупував свої армії та зосередився на захоплені Криму. 21 вересня 1920 був утворений Південний фронт під командуванням М. В. Фрунзе, якому було поставлено завдання «не допустити нової зимової кампанії». 11 листопада 1920, коли білі були вибиті і з Ішуньських позицій, Головнокомандувач та Правитель Півдня Росії П. Н. Врангель видав наказ про евакуацію. 13 листопада 1920 частини увійшли до Сімферополя, до 17 листопада 1920 всі кримські міста були під владою більшовиків.
Червоний терор
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Червоний терор.
В Україні червоний терор розпочався у січні 1918 року із вторгненням червоногвардійських загонів Муравйова, який під час і після штурму Києва влаштував у Києві різанину. За різними підрахунками жертвами різанини стали від 2 до 3 тисяч осіб. З цього моменту насильство і терор стали основними методами утвердження тут Радянської влади. За висловом В. Г. Короленка, арешти і позасудові розстріли політичних опонентів під приводом боротьби з контрреволюціонерами тут стали звичним, «побутовим явищем» радянської дійсности.
Дії червоногвардійців в Україні відрізнялися особливою жорстокістю. Наприклад, Харківське ЧК використовувало скальпування і «знімання рукавичок з кистей рук», в Полтаві і Кременчуці священнослужителів саджали на кіл. У Катеринославі застосовували розп'яття й побивання каміннями, в Одесі офіцерів прив'язували ланцюгами до дощок, вставляючи в топлення й смажачи, або розривали навпіл колесами лебідок, або опускали по черзі в казан з окропом й у море.
Чисельною є група матеріалів преси про діяльність ВНК або Червоний терор більшовиків в Україні 1919 р. Про розстріли в Києві, Харкові, Вінниці, Житомирі та інших містах України, про жертви «чрезвичайки», як називали цю комісію в народі, свідчили майже всі періодичні видання в Україні. Єврейські погроми в Україні були явищем, повз яке не могла пройти жодна газета. Жертвами більшовицького терору в Києві, Одесі та інших містах стали: ректор Української академії мистецтва Олександр Мурашко, письменник Дмитро Маркович, поет Григорій Чупринка, композитор Микола Леонтович, актор і письменник Олелько Островський й тисячі інших, про що писала газета «Рідне слово» в статті «Жертви „чрезвичайки“ серед українців».
Інші газети наводять факти діяльності ВНК в Україні за даними Головної ліквідаційно-слідчої комісії, яка була створена при Уряді Директорії в 1919 році. Так, в замітках «Жертви більшовизму» та «Розкопки могил розстріляних більшовиками» газета «Громадянин» вказувала, що «за приблизними підрахунками у Вінниці більшовицькою „чрезвичайкою“ було розстріляно до 3 тис. чол.». Про розстріли в Києві та постанови Київської губернської «чрезвичайки» інформує також газета «Трудова громада» та інші видання.
Серед жертв червоного терору кінця чимало відомих діячів. 23 січня 1921 року агентом ВНК був вбитий український композитор Микола Леонтович, а у серпні 1921 російський поет Микола Гумільов. Три тижні під арештом ЧК знаходився російський вчений Костянтин Ціолковський.
у 1929 р. почався сфабрикований процес проти вигаданої «Спілки Визволення України». У належності до таємної націоналістичної організації під назвою «Спілка визволення України» (СВУ) було звинувачено 45 провідних учених, письменників та інших представників інтелігенції, включаючи Сергія Єфремова, Володимира Чехівського, Андрія Ніковського, Йосипа Гермайзе, Михайла Слабченка, Григорія Голоскевича та Людмилу Старицьку-Черняхівську. «Виявленій» організації приписувалася мета: за допомогою чужоземних держав, емігрантських сил, підбурювання селянства проти колективізації, вбивства Сталіна та його соратників, відокремити Україну від СРСР.
Депортації українців
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Депортації українців у часи СРСР.
У 1925—1928 роках провадила роботу так звана тристороння комісія УРСР, БРСР та РРФСР щодо перерозподілу кордонів, і як наслідок роботи тієї комісії та розподілу кордонів з українських земель Стародубщині, Білгородщини, Орловщини, Дону були депортовані на Зелений, Малиновий та Сірий Клин сотні тисяч українців.
1930 року СРСР розпочав зачистку західних кордонів — і знову депортації українців. Так звана «куркульська» висилка 1930-36 рр. забрала знову десятки тисяч українців.
Із захопленням Радянським Союзом Західної України, Західної Білорусі та країн Балтії у 1939—1940 роках, депортації торкнулись і народів, що мешкали на цих землях.
Уже восени 1939 р. перша хвиля депортації охопила польських осадників, які виселялися разом із сім'ями. Протягом грудня 1939 — березня 1940 рр. із Західної України та Західної Білорусі було депортовано понад 137 тисяч осіб. Їх виселяли в північно-східні області РРФСР, Комі АРСР і Казахстану.
Друга хвиля депортації прокотилась у квітні 1940 р., коли було вивезено заможних селян — «куркулів» (до 6 тис. сімей із Західної України та Західної Білорусі). Всього із Західної України в 1939—1940 рр. було вислано до Сибіру, Поволжя, Казахстану та на Північ, за різними підрахунками, від 10 до 20 % населення. Чимало невинних людей, яких німецько-радянська війна застала в місцевих тюрмах, було знищено.
На Західній Україні у червні 1941 року органи НКВС провели чергову, вже четверту за два роки депортацію із Західної України, якою було охоплено понад 300 тисяч осіб.
У Північній Буковині депортації проходили у два етапи — перший відбувся 23 травня, другий — 13 червня 1941 року. У травні вивозили в основному так званих зрадників Батьківщини, засуджених Особливою нарадою при НКВС СРСР. До цієї категорії належали ті, хто прагнув виїхати за кордон чи робив спроби перейти кордон нелегально, а також члени ОУН. Депортації підлягала 181 буковинська родина (306 дорослих осіб і 210 неповнолітніх). У 36 вагонах їх направили у Кіровську область, Красноярський край та Комі АРСР. У червні до «зрадників батьківщини», згідно з постановою об'єднаного засідання бюро Чернівецького обкому КП(б)У та обвликонкому від 8 червня 1941 року, доєднали «поміщиків, фабрикантів, активних діячів контрреволюційних партій, крупних торговців». В результаті червневої акції з Буковини було виселено 2279 родин — 7116 осіб, ще 604 особи було заарештовано.
Голодомор 1921—1923 рр.
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Голодомор в Україні (1921—1923).
Під час інтервенції Росії 1919 року по селах був розпочатий грабунок селян, а забране збіжжя та худоба вивозились до Росії. О. Шліхтер, на той час більшовицький комісар, писав, що з України було забрано 8,5 мільйона пудів хліба замість 50 (на які більшовики сподівались). На цьому політичному і насильницькому фоні державного тероризму і розвинувся голод. Його поширенню сприяли також посуха і неврожай, що 1921 року охопили найважливіші зернові регіони Росії — Поволжя, Північний Кавказ, а в Україні її південні степові райони. На півдні України восени 1920, взимку і весною 1921 випало лише 3/4 звичайної норми опадів. Катастрофічне становище було у Катеринославщині, Донеччині, Запоріжжі, Одещині, Миколаївщині і Харківщині. За рахунок північних і правобережних районів, які менше постраждали від неврожаю в Україні було зібрано 300 млн пудів зернових або 30 % врожаю 1916 р.
Про голод в Україні почав заявляти на весь світ уряд УНР в екзилі вже восени 1921 року. Так, у вересні 1921 року повноважний представник УНР Олександр Шульгин звернувся з проханням про допомогу голодуючому українському населенню до Нансена, а через місяць це питання місія УНР порушила в Парижі. На жаль, тоді західний світ так і не перейнявся трагедією українського селянства. І на початку січня 1922 року кількість голодуючих тут сягнула 1 890 000 осіб, у березні — 3 250 000, в червні — 4 103 000. За доповіддю представника Комітету Нансена, акредитованого у Женеві, на півдні України взимку 1922 року голодували 8 000 000 селян. Представник допоміжної організації Нансена капітан В. Квіслінг, очевидець того голоду, засвідчив у своїй телеграмі в лютому 1922 року, що «в Україні близько 7 мільйонів людей вмирають з голоду в усьому страшному розумінні цих слів». Це, до речі, підкреслював Квіслінг, без інших українських територій, до яких він відносив, у першу чергу, Кубань.
12 травня 1921 р. Ленін підписав телеграму РНК УСРР до Харкова — з вимогою вжити заходів для відправки впродовж травня 1921 не менше 1 мільйона пудів хліба в центральні губернії РСФРР.
6 серпня 1921 р. В. І. Ленін обмінявся телефонограмами з наркомом продовольства УСРР М. Владіміровим у Харкові. Надано вказівку про продаж солі виключно в обмін на хліб і тільки тим селянам, які внесли не менше 1/4 продподатку. 9 серпня РНК УСРР прийняла постанову «Про порядок провозу продуктів по залізницях і водних шляхах», зазначалося, що до складу дозволених до провозу пасажирами 3 пудів продуктів, могли входити: не більше 10 фунтів солі та 5 фунтів цукру.
20 вересня 1921 р. Політбюро ЦК КП(б)У ухвалило план вивозу продовольства для РСФРР у розмірі 57 мільйонів пудів із застереженням, що через два місяці планове завдання мало бути збільшеним. 23 вересня, не маючи важелів впливу на реальний стан справ, РНК УСРР прийняла постанову про оголошення частини України територією державних заготівель по товарообміну та оголосити Чернігівську, Подільську, Полтавську, Київську та Кременчуцьку губернії територією державних заготівель на хліб, збіжжя-фураж та олійне насіння.
Політбюро ЦК КП(б)У ухвалює спеціальне рішення про забезпечення пайками комуністів у голодуючих губерніях. І кошти для цього виділяються з державного бюджету, в який уже оприходувано й цінності з пограбованих церков за підказкою з ЦК. Некомуністам з голодуючих регіонів допомога не надавалася. В той же час керівники компартії організовують для себе санаторії в Німеччині та рахунки в швейцарських банках. 7 чи 8 жовтня 1921 р. Ленін підписав проєкти постанов і постанови Ради праці та оборони від 7 жовтня 1921 про вивіз 57 млн пудів хліба з УСРР. 12 жовтня 1921 р. Політбюро ЦК КП(б)У поширило на територію УСРР всі постанови ЦК РКП(б) про розстріли. 11 листопада 1921 р. в Запорізькій губернії проведено облік голодуючих, за попередніми даними, голодували близько 175 тисяч осіб, населення харчувалося сурогатами, переважно макухою; найбільше постраждали від голоду 7 волостей Запорізького повіту, 5 Мелітопольського, 2 Гуляйпільського. 19 грудня органи влади звітували, що у Верхньодніпровському повіті Одеської губернії голодувало до 35 тис. осіб, а в 11 повітах Катеринославської губернії голодували близько 75 % населення.
7 жовтня 1922 р. в Харкові комісія, відряджена ВУЦВК для обстеження становища у голодуючих місцевостях (голова В. Єрмощенко): становище у голодуючих місцевостях, окрім Одеського повіту, буде скрутнішим, ніж у минулому році. На середину жовтня 1922 р в Катеринославській губернії голодували 200 тисяч осіб, з них — 96 тисяч дітей, 40 тис. селянських господарств потребували насіннєвої допомоги. Чотири повіти благали на негайну допомогу. По спецдонесенню на 15 листопада 1922 року в Донецькій губернії голодували 500 тисяч осіб, з них чверть у Маріупольському повіті, американська адміністрація допомоги працювала виключно у Маріупольському повіті, де годувала 11 тис. дітей; за даними губернської комісії допомоги голодуючим, на голодну смерть була приречена половина голодуючих.
3 січня 1923 року за пропозицією народного комісара закордонних справ СРСР Чичеріна уряд СРСР запропонував радянській пресі та газетам, що одержували субсидії від уряду СРСР, тимчасово, до припинення Лозаннської конференції й повернення Чичеріна з-за кордону, утриматися від публікації звісток про голод на півдні України, Північному Кавказі й у Криму. Протягом багатьох десятиліть у радянських шкільних підручниках стверджувалося, що на початку 20-х років голод охопив лише райони Поволжя. Так оголошувалося тоді і перед західним світом, звідки Ленін і його соратники просили продовольчої допомоги саме в названий регіон. Про те, що такий же голод охопив усю Південну Україну, звідки масово вивозився хліб на Північ Росії і на експорт, Москва мовчала.
- Морг. Тіла дітей, які загинули від Голодомору. Миколаївський район Миколаївської області. 1922 р.
- Діти - жертви Голодомору. Харківська область. 1923 р.
- Діти - жертви Голодомору. Харківська область. 1923 р.
Голодомор 1932—1933 рр.
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Голодомор в Україні (1932—1933).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkzTDBodmJHOWtiMjF2Y2t0b1lYSnJhWFpmTVRrek0xOVhhV1Z1WlhKaVpYSm5aWEl1YW5Cbkx6UXdNSEI0TFVodmJHOWtiMjF2Y2t0b1lYSnJhWFpmTVRrek0xOVhhV1Z1WlhKaVpYSm5aWEl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З відомих на наш час документів (зокрема) випливає висновок про свідому організацію керівництвом Радянської Росії (пізніше — СРСР) винищення голодом саме українців. Голод організовувався на всіх їхніх етнічних землях, а не лише в межах УСРР. Організаційні дії та відкритий грабунок селян, який спричинював голод серед селянства, із застосуванням війська, розпочалися не пізніше 1920 року, із часу, коли Україна була, як зараз відверто пишуть, — «завоевана Красной армией в 1920». І першими організаторами й керівниками цих дій були В. Ульянов-Ленін і Л. Троцький.
19 квітня 1932 року Політбюро ЦК ВКП(б) прийняло постанову «про насіннєву позику Україні». Як виняток, позика відпускалась безвідсотково, але з «централізованих ресурсів всередині України». Держава забрала зерно, а потім дозволила використати зерно, зібране в Українській СРР, для потреб Української СРР, не залучаючи зовнішні ресурси. Аж 12 тис. тонн і лише 3 тис. тонн для продовольчої допомоги колгоспникам. 7 серпня 1932 року з'явилася постанова ВЦВК і РНК СРСР «Про охорону майна державних підприємств, колгоспів і кооперативів та про зміцнення суспільної (соціалістичної) власности», відома під назвою «Закон про п'ять колосків». Розкрадання майна колгоспів каралося розстрілом, за «пом'якшуючих обставин» — позбавленням волі на строк не менше 10 років. «Законом про п'ять колосків» фактично людям було заборонено володіння їжею. Станом на 14 вересня після прийняття закону від 7 серпня (Закон про п'ять колосків) Наркомюст УСРР у доповідній записці констатував про 250 вироків на розстріли.
1 грудня Раднарком УСРР заборонив торгувати картоплею у районах, які не виконують зобов'язань по контрактації і перевірці наявних фондів картоплі у колгоспах. 3 грудня у ряді районів заборонено торгувати м'ясом і тваринами. Із 6 грудня ці райони, а також окремі села, почали заноситися на «Чорні дошки». Згодом села абсолютно ізолювалися від зовнішнього світу. 11 грудня керівництву УСРР надходить шифрограма В. Молотова і Й. Сталіна з вимогою «негайно судити і дати п'ять, краще десять років тюремного ув'язнення» за невиконання хлібозаготівельних планів колгоспами та селянами.
16 січня 1933 року Політбюро ЦК ВКП(б) затвердило остаточний план хлібозаготівель для України — 260 мільйонів пудів без мірчука, котрий підлягав «безумовному і повному виконанню» та «за будь-яку ціну». Після запровадження всіх цих заходів і обмежень, вже на початок 1933 року більшість селян України залишилися без їжі.
22 січня 1933 року. Директива ЦК ВКП(б) і РНК СРСР «Про запобігання масового виїзду селян, які голодують»: заборонявся виїзд за межі території Радянської України та Кубані.
Навесні 1933 року селян привчали працювати в громадському господарстві шляхом організації харчувальних пунктів на польових станах. Для цього держава виділила частину раніше відібраного зерна. З метою налагодження життя у враженому голодомором селі були організовані надзвичайні органи компартійної диктатури — політвідділи МТС і радгоспів. У СРСР сам факт масових смертей від голоду замовчувався комуністичним режимом і навіть старанно приховувався. Кремлівське керівництво заборонило державним органам та закладам фіксувати в документах справжню причину смерті людей від голоду.
27 вересня 1933 року представник Уряду УНР в еміграції Олександр Шульгин звернувся до 14-ї Асамблеї Ліги Націй з листом, у якому приверталася увага світової спільноти до голоду в Україні. На знак протесту проти дій уряду СРСР та щоб привернути увагу світової громадськости до трагедії України, ОУН організувала замах на консула СРСР у Львові. Виконати вирок ОУН зголосився 19-річний гімназист Микола Лемик. 21 жовтня (22 жовтня) 1933 року він застрелив начальника канцелярії консулату СРСР у Львові Олексія Майлова (емісара ГПУ, особистого представника Й. Сталіна). Негайний суд у Львові, який відбувся в жовтні-листопаді 1933 року, засудив Лемика до смертної кари. Через деякий час смертну кару замінили на довічне ув'язнення. Керівництво ВКП(б) та уряд СРСР відхиляли будь-яку допомогу з-за кордону голодуючим в Україні. На звернення Української торговельно-кредитної організації Галичини «Центроспілка» до радянського консула у Львові з пропозицією дозволити відправити голодуючим Радянської України один мільйон центнерів зерна, за кілька днів із Москви надійшла категорична відмова.
Під час проведення міжнародної науково-практичної конференції «Голодомор 1932—1933 років: втрати української нації», яка пройшла 4 жовтня 2016 року в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка конференція вирішила вважати науково встановленими на сьогодні втрати від Голодомору-геноциду 1932—1933 років щонайменше 7 мільйонів — в УСРР і 3 мільйони — за межами УСРР: на Кубані, в Центрально-Чорноземній області, Поволжі та Казахстані.
Розстріляне відродження
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhrTHlWRU1DVTVRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01ERTVNalF1YW5Cbkx6TXdNSEI0TFNWRU1DVTVRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01ERTVNalF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
12-13 травня 1933 року розпочався Червоний ренесанс, коли відбулися арешт Михайла Ялового і самогубство Миколи Хвильового, у недоброї пам'яті харківському будинку «Слово». Кульмінацією дій радянського репресивного режиму стали масові розстріли «контрреволюціонерів», вчинені напередодні 20-річчя жовтневого перевороту. Так, 3 листопада 1937 року в урочищі Сандармох (Карелія) за рішенням трійки було страчено велику групу в'язнів Соловецької тюрми. У списку («українських буржуазних націоналістів»), розстріляних 3 листопада, були Лесь Курбас, Микола Куліш, Матвій Яворський, Володимир Чеховський, Валер'ян Підмогильний, Павло Филипович, Валер'ян Поліщук, Григорій Епік, Мирослав Ірчан, Марко Вороний, Михайло Козоріс, Олекса Слісаренко, Михайло Яловий та інші. Загалом в один день за рішенням несудових органів було страчено десятки представників української інтелігенції — цвіту української нації.
Не відомі точні дані щодо кількости репресованих українських інтелігентів у часи сталінських репресій періоду Розстріляного відродження. За деякими даними, це число сягало 30 000 осіб.
Гоніння релігій
За рішенням ЦВК від 20 липня 1921 року Агітпроп і його національні відділення повинні були приступити до всебічної антирелігійної пропаганди. При підвідділі пропаганди агітпропотділа ЦК для координації антирелігійної боротьби виникла антицерковна комісія. До складу комісії входили чиновники з Агітпропу, Московського комітету РКП (б), VIII ліквідаційного відділу Народного комісаріату юстиції, ЦК РКСМ союзу комуністичної молоді, а також Народного комісаріату освіти і Головного політичного управління.
Після короткого часу толерантности щодо Української автокефальної православної церкви, більшовики розпочали терор проти неї. Циркуляр від 4 вересня 1926 року «Про український сепаратизм» оголошував «Українську автокефальну церкву могутнім оплотом націоналізму і відмінним агітаційним знаряддям». 25 лютого 1926 р політбюро ЦК КП (б) У на закритому засіданні схвалив рішення про репресії проти активістів УАПЦ. За даними ГПУ УРСР, 214 священників УАПЦ були в минулому військовослужбовцями армії УНР, 55 — членами українських національних партій, 46 — колишніми царськими офіцерами, 22 — білогвардійцями, 17 — жандармами і поліцейськими. До лютого 1926 р на думку ГПУ, 59 % кліру УАПЦ (331 осіб) перебували на «ворожих позиціях», а 70 % парафій ведуть політичну агітацію. У 1925 р. в УРСР нараховувалося 989 парафій УАПЦ (680 тис. прихожан). Після відсторонення (за вказівкою ГПУ і через її агентуру в УАПЦ) В. Липковского і його прихильників від керівництва УАПЦ на її Другому Всеукраїнському Церковному соборі в жовтні 1927 р верхівка автокефалії стала повністю підконтрольна чекістам, УАПЦ об'єдналася з власними ж розкольниками з ДХЦ. 29-30 січня 1930 р. 40 єпископів на Надзвичайному з'їзді оголосили про розпуск УАПЦ за «контрреволюційну діяльність», оголосивши заодно В. Липковского «юдохристопродавцем». Митрополит доживав решту до розстрілу роки в передмісті Києва, в бідності, під постійним наглядом ГПУ — НКВД, писав «Історію Української церкви» і проповіді, листувався з українськими церковними діячами за кордоном, робив українські переклади богослужбової літератури.
На початку 1929 року був розісланий цілком таємний циркуляр «Про заходи щодо посилення антирелігійної роботи», який боротьбу з релігією прирівнював до класово-політичної, що відкривало новий етап наступу на релігію. У травні 1929 року на XIV Всеросійському з'їзді Рад була прийнята нова редакція статті 4-ї Конституції РРФСР: замість «свободи релігійної та антирелігійної пропаганди» визнавалася «свобода релігійних сповідань і антирелігійної пропаганди», що законодавчо ставило віруючих в нерівне з іншими громадянами положення.
Так як наприкінці 1920-х — 1930-х років був закритий ряд культових будівель, то було вилучено безліч релігійних предметів. Частина цих предметів була з дорогоцінних металів. Багато предметів надійшли в музеї, де і збереглися. Частина предметів залишилася в руках населення, яке намагалося здати культові предмети з дорогоцінних металів в Торгзін. Історик Олена Осокіна зазначає, що Торгзін не мав права приймати церковні цінності, так як вони за законом вважалися власністю держави і підлягали конфіскації (втім, Осокіна наводить приклади, коли ця заборона порушувався працівниками Торгзінів, які брали гроші за церковні цінності).
У ході війни 1941—1945 років політичне керівництво СРСР остаточно відмовилося від планів якнайшвидшого знищення релігії і церкви і перейшло до політики часткового відродження релігійного життя в країні під жорстким державним контролем.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsyTDBac1lXZGZiMlpmUjNKbFpXNWZWV3R5WVdsdVpTNXpkbWN2TWpBd2NIZ3RSbXhoWjE5dlpsOUhjbVZsYmw5VmEzSmhhVzVsTG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
6 квітня 1920 року більшовиками утворено буферну державу Далекосхідна республіка. Це стає початком окупації Української Далекосхідної Республіки. До складу ДСР були включені Забайкальська, Амурська, Приморська, Камчатська області і Північний Сахалін, хоча фактично на той період ДСР контролювала Амурську область, Хабаровський округ і Прибайкалля.
Радянська Росія офіційно визнала ДСР вже 14 травня 1920 року, надавши їй з самого початку всебічну допомогу, і створила Народно-революційну армію ДСР (НРА) на базі червоних дивізій.
На переговорах, що відбулися на станції Гонгота (24 травня — 15 липня 1920), японська делегація була змушена погодитися на евакуацію своїх військ з Забайкалля. 22 жовтня 1920 після тривалих боїв частини НРА і партизани зайняли Читу, яка стала новою столицею ДСР. В цей же час японські війська евакуювалися з Хабаровська, що привело до дійсного об'єднання далекосхідних областей в рамках Далекосхідної республіки.
В 1922 Український Далекосхідний Рух припинив існування.
Німецька окупація (1941—1944)
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Україна в Другій світовій війні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTDFkdmFuTnJZVjlCY20xcGFWOURlbVZ5ZDI5dVpXcGZibUZmZFd4cFkyRmphRjlNZDI5M1lWOTNaVjkzY25wbGMyNXBkVjh4T1RNNUxsOUdiM1F1UVVsUVRpNXFjR2N2TWpRd2NIZ3RWMjlxYzJ0aFgwRnliV2xwWDBONlpYSjNiMjVsYWw5dVlWOTFiR2xqWVdOb1gweDNiM2RoWDNkbFgzZHllbVZ6Ym1sMVh6RTVNemt1WDBadmRDNUJTVkJPTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
30 червня 1941 року, після відступу радянських військ з міста Львова входження в нього вранці того ж дня перших підрозділів вермахту, Організація українських націоналістів (ОУН (б) / ОУН (р)) на чолі зі Степаном Бандерою проголосила створення Української держави. Головою уряду — «Українського державного правління» — був призначений Ярослав Стецько. Пізніше, після окупації вермахтом Києва, конкурувала ОУН (м) Андрія Мельника проголосила створення Української національної ради. Проте влада Третього рейху не визнали ні одного урядів. 5 липня 1941 р. терміновій нараді у Адольфа Гітлера шеф політичної поліції Генріх Гіммлер отримав завдання розібратися з ситуацією щодо Української держави. Згодом Гестапо заарештувало Степана Бандеру і відправило в концтабори. 11—12 липня 1941 р. айнзацгруппою СС на чолі з проф. Баєром з Головного Штабу Г. Гіммлера та А. Кольфом були заарештовані Ярослав Стецько, Володимир Стахів, Дмитро Яців, Лев Ребет, Степан Ленкавський, Іван Ґабрусевич. Коли Українське державне правління перестало діяти, Рада Сеньйорів перебрала на себе роль тимчасової української репрезентації; згодом перетворилася на Українську Національну Раду у Львові. 17 липня 1941 р. Дружини Українських Націоналістів отримали наказ відійти з фронту біля Вінниці, були роззброєні і під охороною відіслані до Німеччини. Того ж дня за наказом А. Гітлера був утворений Райхскомісаріат Україна на чолі з Еріхом Кохом. Але місцеві органи влади Української держави в деяких місцевостях продовжували діяти аж до вересня 1941 р. 11 серпня 1941 р. представниками рехсміністерства у справах східних територій були викликані на розмову Степан Бандера, Ярослав Стецько, Ріхард Ярий та Володимир Стахів, яким було поставлено ультиматум щодо негайного відкликання Акту відновлення Української Держави. 14 серпня 1941 р. райсхміністр у справах східних територій Альфред Розенберг отримав від Степана Бандери офіційну відмову у виконанні ультиматуму. У вересні 1941 р. на І конференції ОУН(б) з огляду на вищезазначені події було вирішено вважати Німеччину як ворога на рівні з СРСР.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkxTDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFNE15MU1Namt5TURnbE1rTmZWV3R5WVdsdVpTVXlRMTlMYVdWM0pUSkRYMlJsZFhSelkyaGxYMUJoYTE5aGRXWmZaR1Z5WDFwcGRHRmtaV3hzWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFuVnVaR1Z6WVhKamFHbDJYMEpwYkdSZk1UZ3pMVXd5T1RJd09DVXlRMTlWYTNKaGFXNWxKVEpEWDB0cFpYY2xNa05mWkdWMWRITmphR1ZmVUdGclgyRjFabDlrWlhKZldtbDBZV1JsYkd4bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
20 серпня 1941 декретом Адольфа Гітлера був заснований рейхскомісаріат Україна, зі столицею в місті Рівне, як адміністративна одиниця Великонімецького рейху. Райхскомісаріат включав в себе захоплені військами нацистської Німеччини території Української РСР за вирахуванням дистрикту Галичина (передавався під контроль Генерал-губернаторства), Трансністрії (Задністров'я) і Північної Буковини, які відходили Румунії, і, пізніше, виділення Таврії (Криму), включеної Німеччиною під майбутню німецьку колонізацію як Готія (Готенгау). Крім того, рейхскомісаріат Україна мав пізніше охопити також області РРФСР: Курську, Воронезьку, Орловську, Ростовську, Тамбовську, Саратовську і Сталінградську. Протягом всього періоду окупації, аж до повернення Червоної армії території Української РСР від німецької окупації в листопаді 1944 року, посаду рейхскомісара займав Еріх Кох.
З кінця 1941 року німецький окупаційний режим почав розправлятися з усіма проявами української національної активности, ліквідував Українську національну раду, газету «Українське слово», розстріляв склад редакції, до якого входила поетеса Олена Теліга. У межах такої політики у лютому 1942 року окупанти заборонили діяльність Всеукраїнської православної церковної ради.
Під час Другої світової війни Україна втратила щонайменше вісім мільйонів людей. Серед них п'ять мільйонів, за його даними, були мирними мешканцями, які загинули від рук нацистів. 1,6 мільйона жертв були українськими євреями, яких знищили під час Голокосту. 2,4 мільйона чоловіків і жінок нацисти вивозили на примусові роботи до Німеччини як «остарбайтерів». 400 тисяч українців потрапили під час війни до німецьких концентраційних таборів. Після перемоги, нацисти згідно плану «Ост» планували впродовж 30 років збільшити кількість населення, що підлягало виселенню. Виселити 65 % населення заходу України, 75 % населення Білорусі, значну частину населення Литви, Латвії, Естонії. На вивільненій території мали плани поселити 45 млн німців. Корінне населення (за розрахунками есесівців, 14 млн чоловік), що залишилося б на даних територіях, планувалося поступово онімечити і використовувати як некваліфіковану робочу силу. Хоча слід зазначити, що значною проблемою було небажання масового переселення німців на Схід.
Післявоєнний період (1944—1991)
Після Курської битви почалися бої за Білоруську РСР і Українську РСР. У битві за Дніпро радянська армія зайняла Лівобережну Україну і Крим. Наприкінці 1943 — у першій половині 1944 року основні бойові дії проходили на південній ділянці фронту. Німці відступили з території Української РСР. Червона армія зайняла землі Правобережної України, Крим, вийшла до Карпат, вступила на територію Румунського королівства.
У жовтні-листопаді 1944 року радянські війська зайняли територію Закарпаття, і в Мукачеві був сформований маріонетковий «національний комітет Закарпатської України», який проголосив «волю українського народу» відокремитися від Чехословаччини і приєднатися до УРСР. 29 червня 1945 року у Москві був підписаний Радянсько-чехословацький договір про вихід Закарпатської України зі складу Чехословаччини та про її приєднання з радянською УРСР. 22 листопада 1945 року договір між ЧСР і СРСР був ратифікований Тимчасовими національними зборами Чехословаччини, а 27 листопада — Президією Верховної Ради СРСР. Захоплення цих територій СРСР стала важливою подією, адже що вона привела до об'єднання в одній держві більшости українських етнічних територій та возз'єднання раніше на довгі століття розділеного українського народу. Таким чином українці, тимчасово об'єднані в цей час в межах УСРС з часом змогли відновити свою незалежність у 1991 році. Питання про належність західноукраїнських земель на користь СРСР було вирішене союзниками на Ялтинській конференції та згодом закріплене на Потсдамській конференції.
Після завершення другої світової війни в СРСР відбулися певні зміни, пов'язані зі станом суспільства, значна частина якого під час воєнних дій у Європі перейшла за «залізну завісу». Після смерті Сталіна до влади прийшов Микита Хрущов, однак провал економічної політики, її непередбачуваність та непослідовність змістили Хрущова з поста глави в 1964 році. Новим першим секретарем ЦК КПРС став Леонід Брежнєв, за правління якого українській землі зайшли в епоху «застою». Його наступник Юрій Андропов та Костянтин Черненко помирають після приблизно року на посаді, що було названо як «парадом генсеків».
Репресії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tnk4M09TOGxSREFsT1RBbFJERWxPREFsUkRBbFFqVWxSREVsT0RnbFJERWxPRElsUkRBbFFrVWxSREFsUWpJbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pUZzJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVYeVZFTUNVNU5DVkVNQ1ZDTnlWRU1TVTRSU1ZFTUNWQ01TVkVNQ1ZDTUY4eE9UY3lMbXB3Wldjdk1qVXdjSGd0SlVRd0pUa3dKVVF4SlRnd0pVUXdKVUkxSlVReEpUZzRKVVF4SlRneUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNVh5VkVNQ1U0TmlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkY4bFJEQWxPVFFsUkRBbFFqY2xSREVsT0VVbFJEQWxRakVsUkRBbFFqQmZNVGszTWk1cWNHVm4uanBlZw==.jpeg)
У 1948 була розпочата «Справа лікарів» проти групи високопоставлених еврейских лікарів, звинувачених у змові і вбивстві ряду радянських лідерів. У 1951—1952 році до розстрілу та значних термінів ув'язнення була засуджена група єврейської молоді (студенти молодших курсів вишів та школярі) з організації «Союз боротьби за справу революції», які створили молодіжну ліворадикальну антисталінську підпільну організацію та виступали з критикою чинного режиму. Напередодні та в добу Другої світової війни в Червоній армії не припинялися політичні репресії. Більшість із військовослужбовців притягалися до відповідальности за вигаданими необґрунтованими обвинуваченнями. У 1949 році, перед святкуванням 70-річчя ювілею Сталіна, у СРСР були репресовані фронтовики, інваліди Другої світової війни. Частину з них розстріляли, іншу частину вивезли на далекі острови Півночі та у глухі кути Сибіру. Широко відомий Валаам — табір інвалідів другої світової війни розташований на острові Валаам (північна частина Ладожського озера), куди після другої світової війни в 1950—1984 звозили інвалідів війни.
12-14 січня 1972 року КГБ УРСР розпочав операцію «Блок», заарештувавши велику групу українських дисидентів: Василя Стуса, Івана Світлична, Євгена Сверстюка, Леоніда Плюща, Данила Шумука, Миколу Плахотнюка, Зіновія Антонюка, Олеся Сергієнка, Івана Коваленка, В'ячеслава Чорновіла, Михайла Осадчого, Івана Геля, Стефанію Шабатура, Ірину Стасів-Калинець. 20 січня був заарештований священник Василь Романюк (згодом патріарх УПЦ КП Володимир) та багато інших українських діячів. Загалом по Україні 1972 року заарештовано 100 осіб. За даними Людмили Алексєєвої, у 1972—1974 за участь в українському національно-демократичному русі було заарештовано більше 122 осіб.
Депортації
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Операція Вісла.
У 1944—1945 рр. почалися депортації західноукраїнського населення з земель, що відійшли до Польської Народної Республіки. У Польщі нарахували 460,500 українців, які підлягали депортації. При розселенні основну їх масу планували спрямувати на Східну Україну (316 324 осіб, або 68,7 % від загальної кількости депортованих). Дещо пізніше в Польській Народній Республіці було усього взято на облік 497 682 українців (125,949 родин). До липня 1946 р. було евакуйовано 482, 880 чол. (122, 622 родини), тобто 97 %. Саме виселення українців із їх споконвічних земель розпочався 1 листопада 1944 р. відправленням першого ешелону з жителями села Стрільці Грубешівського повіту. Ешелон складався з 28 вагонів, що повезли в УРСР перші 78 господарств з 290 осіб. На початку основна маса депортованих спрямовувалась у східні області. На 10 грудня 1944 р. в Запорізьку, Одеську, Дніпропетровську, Херсонську та Миколаївську області було спрямовано 81 % депортованих або 3 121 родина з 11 735 осіб. Наприкінці березня 1945 р. у вищезазначені області, а також у Полтавську, Сумську, Сталінську, Кіровоградську, Вінницьку та Харківську області прибуло 93,1 % депортованих або 19796 родин з 71839 осіб. Надалі кількість переселенців у Східну Україну постійно зменшувалась. «Евакуйованих» розселяли по всій території Української РСР, проте до кінця 1947 року більшість людей оселилася в західній її частині і, зокрема, в Тернопільській області. Переважна більшість депортованих опинилася в селах і тільки незначна їх частина була задіяна у промисловості.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk16TDA5d1pYSmhkR2x2Ymw5WGFYTWxRelVsT0RKaExsOHhPVFEzTG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxUGNHVnlZWFJwYjI1ZlYybHpKVU0xSlRneVlTNWZNVGswTnk1cWNHYz0uanBn.jpg)
28 квітня — 29 липня 1947 року відбулась Операція «Вісла», яка полягала у примусовій, з використанням військ СРСР, Польської Народної Республіки, ЧСР, депортації українців з їхніх етнічних територій, — Лемківщини, Надсяння, Підляшшя і Холмщини, — на території у західній та північній частині польської держави, що до 1945 року належали Німеччині, так звані «Повернені території» з метою асиміляції українського населення під маніпулятивним приводом обмеження підтримки українського підпілля місцевим населенням. Акція супроводжувалась масовим насильством над українським населенням. Було насильно переселено 140 575 осіб, ув'язнено в концтаборі Явожно 3936 людей, убито 655 осіб, заарештовано 2800 членів українського руху ОУН і УПА на Закерзонні. З квітня до липня 1947 року оперативна група «Вісла» провела 357 бойових акцій, вбила 1509 українських повстанців, знищила 1178 бункерів і криївок.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpoTDBGclkycGhYM2RwYzJ4aFgyTnRNREV1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVGclkycGhYM2RwYzJ4aFgyTnRNREV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
21 жовтня 1947 року відбулась каральна акція уряду СРСР проти УПА, примусова наймасовіша депортація населення операція «Захід». Командував нею заступник міністра внутрішніх справ УРСР Микола Дятлов. До виконання операції були залучені: оперсклад МГБ — 6859 осіб, збройні сили (солдати внутрішніх військ МГБ і корпус охорони МГБ, особовий склад МВД і прикордонних військ, «стрибки») — 46 509, радянський партактив — 15 556, армійські шофери — 1227 осіб. У ході операції використовували гужовий та автотранспорт, бронетехніку, трактори, залізничний транспорт. Депортація охоплювала Волинську, тодішні Дрогобицьку та Станіславську, Львівську, Рівненську, Тернопільську й Чернівецьку області.
Верховна Рада України 22 грудня 2016 року ухвалила постанову № 1807 щодо відзначення пам'ятних дат і ювілеїв у 2017 році, відповідно до якої 21 жовтня 2017 року вшановується 70-ті роковини з дня масової депортації населення Західної України до Сибіру.28 листопада 1947 міністр внутрішніх справ СРСР С.Круглов направив заступнику голови Ради міністрів СРСР Л.Берії повідомлення про переселення з західних областей України 26460 сімей (76268 осіб) «активних націоналістів і бандитів». 21197 сімей (61066 осіб) на роботу у вугільній промисловості східних районів СРСР, інші 5264 сім'ї (15202 особи) в Омську область.
Голодомор 1946—1947 рр.
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Голодомор в Україні (1946—1947).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkzTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTROU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRSbDhsUkRBbFFrVWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRa0VsUkRFbE9UWWxSREFsUWpKZk5qQXlYeVZFTVNVNE1pVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRbDhsUkRBbFFrTWxSREFsUWpVbFJERWxPRGdsUkRBbFFrRWxSREFsUWpBbFJEQWxRa1FsUkRFbE9EWWxSREVsT1RZbFJEQWxRakpmSlVRd0pUa3hKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSXhKVVF4SlRrMkpVUXhKVGszWHlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01GOGxSREFsT1RFbFJERWxPRE1sUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbFJEQWxRamhmSlVVeUpUZ3dKVGswWHlWRU1DVkNOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01sOGxSREFsT1RNbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrSWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtNbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREVsT0ROZkpVUXhKVGsyWHlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUmlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0TVNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ09TNXFjR2N2TWpZd2NIZ3RkR2gxYldKdVlXbHNMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Стан сільського господарства після закінчення Другої світової війни був дуже складний. Було пограбовано і зруйновано близько 30 тисяч колгоспів, радгоспів і МТС, тисячі сіл, з яких понад 250 зазнали долі Корюківки. Різко скоротилося поголів'я худоби та значно постраждали тракторний і комбайновий парки. Так, 1946-го з СРСР вивезено 350 тисяч тонн зерна до Румунського королівства, у 1947 — 600 тисяч тонн зерна — до Чехословацької республіки, за тих два роки Польська республіка отримала з Радянського Союзу 900 тисяч тонн хліба. А в Молдавській РСР й південних областях Української РСР стрімко поширювався голод, і лише за перше півріччя 1947 офіційно зареєстровано 130 випадків людоїдства.
7 січня Міністерство держбезпеки УРСР повідомило МДБ СРСР і ЦК КП(б)У про важкий продовольчий стан колгоспів Кіровоградської області. Приблизно 1223 сім'ї не мали продуктів харчування і перебували у виснаженому стані з ознаками дистрофії. Особливо постраждали сім'ї колгоспників, загиблих на фронті, багатодітні, сім'ї інвалідів Другої світової війни Червонокам'янського, Олександрійського, Піщано-Бродського, Устинівського, Підвисоцького, Новогеоргієвського, Великовисківського і Добровеличківського районів.17 лютого УМВС Ізмаїльської області доповіло МВС УРСР про продовольчі труднощі та людоїдство на території області. Внаслідок недоїдання збільшилась смертність і захворювання на дистрофію. За січень 1947 р. в області померло 4533 особи, народилося — 1258. З числа померлих — 1568 осіб померло від дистрофії. За першу декаду лютого 1947 р. померло 2625 осіб, із них від дистрофії — 978. В області налічувалося приблизно 16 тис. хворих на дистрофію. Особливо велика смертність спостерігалась в Новоіванівському і Болградському районах. Протягом січня-лютого 1947 р. виявлено випадки канібалізму.
21 серпня 1946 року сільськогосподарський відділ ЦК КП(б)У повідомляв ЦК КП(б)У про заходи боротьби з перевезенням хліба із західних областей України. Відмічалося, що органи транспортної міліції УРСР у зв'язку з постановою Ради міністрів РРФСР від 31 липня 1946 р. про заборону продажу зерна на ринку колгоспами, колгоспниками й одноосібниками до виконання ними плану хлібозаготівлі з урожаю 1945—1946 рр. організували на великих залізничних станціях Української РСР оперативні загороджувальні загони, які боролися з продажем і купівлею зерна та борошна на базарах. У червні транспортна міліція УРСР зняла з товарних потягів 62,4 тис. осіб, що добиралися в Західну Україну по хліб. За дві останні декади липня було знято 97633 особи.
Таким чином для Української РСР план хлібозаготівель було збільшено до 362 млн. 750 тис. пудів. Незважаючи на жорстку дію вертикалі: центр — республіка — область — район — сільрада — колгосп, діяльність партійно-командного апарату, десятків тисяч спеціальних уповноважених з хлібозаготівель, зерно до державної «комори» надходило не тими темпами, на які розраховував центр.
Найлютішим голод був узимку та навесні 1947 року, перетворившись на голодомор. 6 лютого 1947 МДБ УРСР повідомляло МДБ СРСР про випадки канібалізму та трупоїдства у Дніпропетровській та Ізмаїльській областях. 25 лютого МДБ УРСР повідомляло — за два місяці 1947 зафіксовано 16 випадків вживання в їжу людських трупів, у тому числі: в Ізмаїльській області 13 випадків. Страждали і помирали у селах і містах Української РСР люди різних національностей — українці, росіяни, євреї, болгари, гагаузи, ін. Від штучного рукотворного голоду за неповними даними загинуло в Українській РСР понад 1 млн людей. Тоталітарною владою голод замовчувався.
Гоніння релігії
Коли в 1944—1945 рр. Україна була знову зайнята радянськими військами, священники Української автокефальної православної церкви, що залишились в Україні були репресовані та знищені. Багато єпископів, рятуючись від переслідувань, переїхали до Західної Німеччини, згодом до США, Канади та інших країн, де очолили різні юрисдикції.
11 квітня 1945 радянська влада заарештувала архиєпископа Йосифа Сліпого, а згодом було репресовано і всіх інших владик Української греко-католицької церкви. У травні 1945 була створена «Ініціативна група з возз'єднання греко-католицької церкви з православною», про роботу якої Микита Хрущов особисто доповідав Йосипу Сталіну. У березні 1946 року у Львові відбувся псевдособор, на якому проголошено ліквідацію УГКЦ, значну частину її майна передано Московському патріархату. У 1946—1989 рр. УГКЦ була змушена діяти в підпіллі.
У 1964 році було створено Інститут наукового атеїзму. У 1965 році РСРПЦ і СДРК були об'єднані в Раду у справах релігій (РСР) при Раді Міністрів СРСР, вперше було оприлюднено положення про РСР. Рада мала право сама приймати рішення про реєстрацію та зняття з реєстрації релігійних об'єднань, про відкриття і закриття молитовних будинків, перевіряти діяльність релігійних організацій.
Конституція СРСР 1977 року зберігала фактичну нерівноправність громадян залежно від їх ставлення до релігії: атеїсти могли вільно пропагувати свої переконання, а віруючі мали лише право «відправляти релігійні культи» (стаття 52-я). Поширення «наукового атеїзму» з марксистської підкладкою ставилося в обов'язок викладачам в школах і вузах, в комітетах партії на місцях існували штатні посади пропагандистів. Разом з тим, у відсутності ідеологічної конкуренції рівень підготовки такого роду кадрів був невисокий.
У перші роки правління М. С. Горбачова (1985-1987) офіційне ставлення радянської держави до релігії залишалося прохолодним. Зокрема, 24 листопада 1986 року під час візиту в Ташкент, Горбачов закликав вести рішучу боротьбу з проявами релігійности. Однак у міру розвитку процесів «перебудови» відбувається поступовий перегляд релігійної політики держави, перехід від атеїстичної пропаганди до співпраці з релігійними організаціями. Найбільш значні зміни почалися з 1988—1989 років. У 1988 році Рада у справах релігії при Раді міністрів СРСР скасувала норму про те, що молитовні будівлі є власністю держави.
Зі зустрічю Папи Івана Павла II з президентом СРСР Михайлом Горбачовим почався процес відродження УГКЦ. Однак на жаль, початок 1990-х був позначений міжконфесійним протистоянням на тлі майнових суперечок, ускладнений розколом всередині українського православ'я.
22 жовтня 1989 р. на Соборі священників і мирян у Львові було проголошено відродження Української автокефальної православної церкви. Очолив відроджену Церкву позаштатний єпископ Московського Патріархату Іван (Боднарчук). 2 жовтня 1990 року органи влади УРСР офіційно зареєстрували УАПЦ.
У 1990 році був прийнятий закон СРСР «Про свободу совісті та релігійні організації», який радикально змінив характер відносин держави і релігійних організацій. Стаття 5 цього закону припиняла державну підтримку атеїзму, встановлюючи, що «держава не фінансує діяльність релігійних організацій і діяльність по пропаганді атеїзму». Закон надав релігійним організаціям права юридичної особи, дозволив їм міжнародні контакти без державного посередництва.
Зросійщення
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Русифікація України.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh5THpJMEwxVnJjbE5qYUc5dmJDNXFjR1ZuLmpwZWc=.jpeg)
Знезросійщення України розпочалось з революцією 1917 і відродженням української державности встановленням Української Народньої Республіки, була перервана окупацією України радянським військом у 1919–1920. Встановлення радянської влади відновило панівне становище росіян в Україні, що виявилося зокрема в пануванні російської мови. Російською мовою здійснювалось діловодство партійних і державних установ; нею ж друкувалася більшість офіційних органів преси, декретів, відозв тощо. Книжкова продукція 1919–1923 за мовою була переважно російською.
У 1933 році відбулась правописна реформа, яка скасувала Український правопис 1928 року й здійснила в істеричній атмосфері штучне зближення української мови, як і білоруської мови (див. Наркомівка) з російською з метою «боротьби з націоналізмом на мовному фронті». Наприклад, була заборонена прадавня граматична форма двоїни як «архаїчна форма та провінціалізм», навіть писали наукові статі про неї і закінчення -и в іменники на -ть жіночого роду III відміни в родовому відмінку однини, що було дуже важливом, адже воно дає змогу відрізняти родовий відмінок від давального й місцевого. Так писали українські класики: «Поет не боїться від ворога смерти, Бо вільная пісня не може умерти» (Леся Українка).
1938 вийшла постанова РНК СРСР і ЦК ВКП(б) «Об обязательном изучении русского языка в школах национальных республик и областей». В цій постанові не було прямих вказівок про якісь особливі привілеї для російської мови, але реалізація цієї постанови на практиці в різних регіонах СРСР призвела до поступового обмеження сфер функціонування місцевих національних мов різних народів СРСР.
Зросійщення, особливо посилене у 1940–1950-х роках (зокрема на приєднаних до УРСР західноукраїнських землях), викликала з початку 1960-х років рух опору, що охопив певні кола українські інтелігенції, а почасти й робітництва. Тоді були висловлені домагання, щоб вести українською мовою навчання в усіх вищих і середніх спеціальних школах і виховання в усіх дошкільних закладах, перевести на українську діловодство в установах і на підприємствах, залізницях, торгівлі і збільшити кількість видань АН УРСР, університетів і видавництв українською мовою, а також українських кінофільмів. Проте відповіддю на ці домагання було посилення репресій проти діячів опору, і в УРСР далі продовжував діяти «потужний і добре налагоджений механізм зросійщення» (І. Дзюба). Російською мовою велися усі справи партійного, державного і громадського життя, всі галузі господарського життя та їхнє діловодство, вища, середня технічна і професійна освіта. У Києві та інших школи з українською мовою навчання були нечисленні, в них навчалося 20 % дітей. Такий же стан був у культурно-освітній роботі. Одним з головних чинників зросійщення залишалася радянська армія.
Опоненти або противники зросійщення і, навіть, її критики зазнавали адміністративних і судових репресій: звільнення з роботи, ув'язнення у тюрмах і таборах суворого режиму, заслання. Головною метою зросійщення було створення єдиного так званого радянського народу з російською мовою й культурою. Ініціаторами й пропагаторами зросійщення в УРСР були партійні й радянські діячі українського роду, що, керуючись мотивами кар'єризму й прислужництва, ставали ворогами власного народу на керівних посадах у партійно-урядовій ієрархії, (Кравцев, Маланчук, Білодід, Скаба та ін.).
Опір українців радянському режиму
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUwTDFOb2FYTjBaR1Z6ZVdGMGJubHJlVjh0WDBsMllXNWZVM1pwZEd4cFkyaHVlVjlUZEdGdGNITmZiMlpmVld0eVlXbHVaVjh5TURFNUxtcHdaeTh5TkRCd2VDMVRhR2x6ZEdSbGMzbGhkRzU1YTNsZkxWOUpkbUZ1WDFOMmFYUnNhV05vYm5sZlUzUmhiWEJ6WDI5bVgxVnJjbUZwYm1WZk1qQXhPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
У 1960—1970-х роках XX століття утворилось покоління української національної інтелігенції, яке було внутрішньою моральною опозицією до радянського тоталітарного державного режиму (політичні в'язні та «в'язні совісті», дисиденти) «шістдесятники». Їхній рух виразно протримався лише одне десятиліття. Навіть уже в 1962 на спеціально скликаній нараді-зустрічі творчої інтелігенції з керівництвом держави їх гостро розкритикували. Після внутрішнього перевороту в КПРС у 1964 тиск державної цензури на інтелігенцію різко посилився, а коли була видана постанова ЦК КПРС «Про цензуру» й відбулось введенення військ СРСР у Чехословаччину КПРС взяла курс на реставрацію тоталітаризму. Шістдесятники розвивали активну культурницьку діяльність, яка виходила за межі офіціозу: влаштовували неформальні літературні читання та художні виставки, вечори пам'яті репресованих митців, ставили замовчувані театральні п'єси, складали петиції на захист української культури. Культурницька діяльність, яка не вписувалась у рамки дозволеного, викликала незадоволення влади.
У час згортання «відлиги» влада повела боротьбу із шістдесятництвом, оскільки таке середовище сприяло формуванню політичної опозиції, яка не допускалась у СРСР. В українському культурно-просвітницькому русі дедалі інтенсивніше поширювався самвидав, широко розповсюджувалися видання української діаспори.1972 року в Україні сфальсифіковано . 12—14 січня 1972 року КГБ УРСР розпочав операцію («Блок»). Протягом року заарештували близько ста осіб, провели тисячі обшуків, допитали десятки тисяч людей, вигнали з роботи або вишів найактивніших шістдесятників. Після придушення українського відродження 1960-х років влада запровадила політику ліквідації мовної, культурної та історичної національної ідентичности в Україні. Поступово витіснялись україномовна система освіти, газети і часописи. Регулярно проводились політичні чистки.
Коли СРСР підписав Гельсінську угоду дисиденти організували відкриті й, на їхню думку, юридичне санкціоновані групи, завдання яких полягало в тому, щоб наглядати за дотриманням громадянських прав з боку Кремля. Очолив Українську Гельсінську групу, письменник Микола Руденко — політичний комісар у роки Другої світової війни та колишній партійний чиновник у письменницькій організації. Діяльність Української гельсінської групи засвідчила про перехід дисидентського руху в нову, більш зрілу стадію з сформованою організаційною структурою та політичною програмою. Основним новим моментом цієї програми був перехід українських дисидентів на самостійницькі позиції. У документах дисидентського руху все частіше звучала вимога виходу України зі складу СРСР і створення незалежної демократичної української держави. Після відновлення діяльності групи у 1988 р. на її базі було створено «Українську республіканську партію» у 1990 році.
Чорнобильська катастрофа
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Чорнобильська катастрофа.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WlM5bFpDOGxSREFsT1RJbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpBbFJEQWxRa1FsUkRBbFFrVWxSREFsUWpJbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqVWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1FsUkRFbE9FWmZKVVF3SlVJM0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd6WHlVeU1pVkVNQ1U1TnlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ01TVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRamNsUkRBbFFrVWxSREFsUWtRbFJEQWxRakFsTWpJdWFuQm5MekkxTUhCNExTVkVNQ1U1TWlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFJsOGxSREFsUWpjbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqQWxSREFsUWtFbFJERWxPRE5mSlRJeUpVUXdKVGszSlVRd0pVSXdKVVF3SlVJeEpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVkNOeVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNNQ1V5TWk1cWNHYz0uanBn.jpg)
26 квітня 1986 року через випробування на Чорнобильській атомній електростанції, помилки під час проєктування самої станції та будівництва, ігнорування проблем, що виникали на станції відбулась Чорнобильська катастрофа. 1 травня у Києві проходив парад, Кремль змусив керівників УРСР проводити його, щоб не сіяти паніку.
Після оцінки масштабів радіоактивного забруднення була запланована евакуація, однак її затримали за рішенням уряду СРСР та ЦК КПРС. Чорнобильська катастрофа мала великий вплив на соціально-політичне життя, дехто називає її початком кінця Радянського Союзу.
Відновлення незалежности
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tnk4M1ppOUJhM1JmY0hKdmFGOU9aWHBoYkdWNmFHNXZjM1I1TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxQmEzUmZjSEp2YUY5T1pYcGhiR1Y2YUc1dmMzUjVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
16 липня 1990 року Верховною Радою була прийнята Декларація про державний суверенітет України.
2-17 жовтня 1990 року в Україні відбулась Революція на граніті, головною метою акції було недопущення підписання нового союзного договору СРСР. Вимоги студентів були задоволені підписанням постанови Верховної Ради, яка гарантувала їх виконання.
Після невдачі Серпневого путчу, 24 серпня 1991 р. Верховна Рада України ухвалила Акт проголошення незалежности України. Текст акту написав і проголосив Левко Лук'яненко. Українська Радянська Соціалістична Республіка перестала існувати, а геополітичній карті світу з'явилась сучасна Україна.
За результатами Всеукраїнського референдуму 1991 90,32 % громадян України проголосували за Акт проголошення незалежности України, також було обрано першого Президента України, яким став Леонід Кравчук. Наступного дня після референдуму, Україну визнали Канада та Польща, а до кінця січня 1992 року — 91 держава.
8 грудня у Біловезькій пущі президент України Леонід Кравчук, президент РРФСР Борис Єльцин та голова Верховної Ради Республіки Білорусь Станіслав Шушкевич підписали угоду про утворення Співдружності Незалежних Держав. Але Верховна Рада України не ратифікувала вступ, тобто не була членкинею СНД. Хоча мала асоційоване членство, припинене у 2018 році згідно указу Президента України Петра Порошенка.25 грудня 1991 року Президент СРСР Михайло Горбачов склав повноваження, і факт припинення існування Союзу Радянських Соціалістичних Республік був констатовано остаточно.
Державна спадкоємність України
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Правонаступництво України.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTDFWcmNtRnBibWxoYmw5UVpXOXdiR1VsTWpkelgxSmxjSFZpYkdsalgybHVYMk52YlhCaGNtbHpiMjVmZDJsMGFGOVZhM0poYVc1bFgybHVYMFYxY205d1pTNXpkbWN2TWpJd2NIZ3RWV3R5WVdsdWFXRnVYMUJsYjNCc1pTVXlOM05mVW1Wd2RXSnNhV05mYVc1ZlkyOXRjR0Z5YVhOdmJsOTNhWFJvWDFWcmNtRnBibVZmYVc1ZlJYVnliM0JsTG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemczTDBOdllYUmZiMlpmUVhKdGMxOXZabDlWVGxJdE1pNXpkbWN2TWpJd2NIZ3RRMjloZEY5dlpsOUJjbTF6WDI5bVgxVk9VaTB5TG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDFwVlRsSmZZMjloTG5OMlp5OHlNakJ3ZUMxYVZVNVNYMk52WVM1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
Наразі сучасна Україна юридично визначена в Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року та в Законі України від 12 вересня 1991 р. «Про правонаступництво» як правонаступниця УРСР. Після 1991 року лунали законодавчі ініціативи змінити це правонаступництво на УНР для того, щоб відновити історичну справедливість. Також деякі документи містять неформальні визначення, що прямо або непрямо проголошують правонаступництво України від інших держав українського народу: Київської Руси, Королівства Руського, Гетьманщини, Української Народної Республіки, Української Держави та Західноукраїнської Народної Республіки. Неформальність такого правонаступництва також підтверджується передачею Президентом УНР у вигнанні Миколою Плав'юком 22 січня 1992 року клейнодів новообраному Президенту України Леоніду Кравчуку та складання з себе повноважень Президента УНР. Ця подія наразі вважається символічною, оскільки вона не мала жодних правових наслідків, хоча Кравчук запевнив делегацію УНР, що незабаром буде розроблено регламент використання державних символів, і, що важливо, наголосив:
![]() | Цей акт має нагадати усім, що Україна веде свій родовід, свою політичну, державницьку біографію від історичних часів, які надають силу і велич нашому народові, – від часів Київської Русі, Козацько-Гетьманської держави й Української Народної Республіки. | ![]() |
22 січня 2018 року у заходах присвячених 100-річчю проголошення незалежности Української Народної Республіки 5-й Президент України під час виступів неодноразово наголосив на спадковості державної традиції.
![]() | Сучасна Україна – спадкоємиця багатовікових державно-національних традицій, відроджених під час та внаслідок Української революції 1917 – 1921 років. Ідея державної самостійності, поставлена на порядок денний та загартована під час Революції, стала потужною матеріальною силою. Вона визначила увесь подальший перебіг історії України. | ![]() |
У той же день, групою депутатів до Верховної Ради України було подано проєкт закону № 7521 «Про правонаступництво України щодо Української Народної Республіки». Суть цього документу зводиться до того, що сучасна українська держава повинна проголосити себе правонаступницею УНР, а не УРСР, як це є формально зараз, з усіма похідними від цього наслідками.
3 жовтня 2019 року у Верховній Раді України було зареєстровано проєкт постанови, яким пропонувалося перенести дату святкування Дня Незалежности на дату проголошення IV Універсалу УНР — 22 січня, а 24 серпня залишити вихідним днем, перейменувавши на День відновлення Незалежности України. На думку нардепки Оксани Савчук, святкування Дня Незалежности потрібно перенести 22 січня — на день проголошення у 1918 році IV Універсалу. До того ж, дата проголошення незалежности УНР, співпадає з Днем соборности, коли 22 січня 1919 році відбулося об'єднання Української Народної Республіки та Західноукраїнської Народної Республіки.
УЦОЯО в програмі ЗНО з історії України вказує подію 24 серпня саме як відновлення незалежности України.
Наслідки
Республіка Білорусь
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTDBac1lXZGZiMlpmUW1Wc1lYSjFjMThsTWpoM0xYSXRkeVV5T1Y5M2FYUm9YMEZ5YlhOZkpUSTRNakF5TUNVeU9TNXpkbWN2TWpJd2NIZ3RSbXhoWjE5dlpsOUNaV3hoY25Welh5VXlPSGN0Y2kxM0pUSTVYM2RwZEdoZlFYSnRjMThsTWpneU1ESXdKVEk1TG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
3 жовтня 2020 року білоруський державний телеканал СТБ («Сталічнае тэлебачанне») підписав Україну як «колишню Українську Радянську Соціалістичну Республіку», що викликало обурення в українському суспільстві. Причиною цієї політичної провокації було погіршення відносин між Білоруссю та Україною після того, як українська влада засудила фальсифікацію президентських виборів у Білорусі 2020 року, їх результати та самопроголошення президента Олександра Лукашенка та придушення протестів у Білорусі.
Крім того, державний телеканал підготував сюжет про литовців, яких цікавлять витрати білоруської опозиції Світлани Тихановської, яка живе «в найкращому готелі країни», а не в центрі для біженців. У цьому випадку Литву називали «колишньою Радянською Литовською Республікою». Інший сюжет програми присвячений Польщі, яка була підписана як «колишня Польська Народна Республіка». У ньому розглядаються питання порушення прав дитини.
Росія
Керівництво Російської Федерації не визнає окупацію територій колишньої Російською Імперії, після розпаду якої утворились національні держави. Офіційною позицією Росії є те, що всі території, точніше маріонеткові держави, добровільно приєдналися до СРСР.
В інтерв'ю в червні 2021 року Владімір Путін розкритикував вступ України до НАТО, заявивши, що українці — це єдиний народ з росіянами, а Україна — це радянсько-більшовицьке утворення:
![]() | Варто згадати, як виникла Україна як держава. Це породження радянського періоду. Більшовики створили Радянський союз, створили зокрема союзні республіки і Україну. Можна згадати, що ці території прийшли у склад російської держави або процес їхнього возз'єднання з Росією розпочався у 1654 році, після Ярославської ради. Тоді ті люди, які проживали на тій території - ті люди вважали себе і називали себе росіянами. Можливо, підготую окрему статтю на цю тему [...] Я подумаю над цим. | ![]() |
Звичайно, з огляду на тисячолітню державність України, а саме Київську Русь, Королівство Русь, Запорізьку Січ, Гетьманщину та Українську Народну Республіку, ці твердження є частиною російської пропаганди для внутрішнього споживання. Щодо українського етноніма, то до XX ст. українці вживали назву Русь, Русини, Козаки, а на Заході українців називали рутенами (rutheny, ruteny). Однак не росіянами / московитами. Крім того, президент Росії Володимир Путін назвав Переяславську Раду «Ярославською Радою».
12 липня 2021 року на вебсайті Президента Російської Федерації російською і навіть українською мовою була опублікована скандальна стаття «Про історичну єдність росіян та українців». Стаття була включена до переліку обов'язкових тем військово-політичної підготовки в російській армії.
Згідно з опитуванням, проведеним Центром Разумкова, навіть виборці проросійської Опозиційної платформи за життя не погоджуються з тезою Путіна про те, що не існувало і не могло бути жодного історичного підґрунтя для ідеї відокремлення українців від росіян і відокремлення українців і білорусів як окремих націй, і, що це було результатом радянської національної політики. Лише 12,5 % громадян України погоджуються з тезами Президента Російської Федерації, 70 % не погоджуються, і ще 17 % не визначилися. На думку політологів, стаття Володимира Путіна «Про історичну єдність росіян та українців» адресована не українцям, а світовим лідерам як демонстрація того, що Росія як наступниця СРСР має намір відновити контроль над Україною.
Україна
Радянська окупація на офіційному рівні в Україні не визнана. Визнається, що Україна є правонаступницею УРСР, а не УНР[].
Станом на 2001 р. процесуальні дії з репросованих жертв незаконних репресій було в цілому завершено, переглянуто 307.450 архівних кримінальних та слідчих справ. За ними реабілітовано 248.710 осіб, відмовлено в реабілітації, відповідно до чинного законодавства України, 117.243 особам. Лише до 1 січня 1998 р. органами прокуратури розглянуто 122,8 тис. звернення громадян з питань реабілітації. Загалом в Україні реабілітовано до 440 тис. осіб (з них 132 тис. — за «хрущовської відлиги»). У рамках державної політики пам'яті офіційне вшанування жертв політичних репресій (День пам'яті жертв голодомору та політичних репресій) уперше запроваджено указом президента України від 31 жовтня 2000 р. № 1181.
У 2003 році в Києві був створений музей совєтської окупації, який відображає злочини комуністичного режиму в період 1917–1991 рр. в Україні. Метою музею є інформування української та світової громадськости про досі маловідомі сторінки трагічної історії України комуністичного періоду. Також у Києві є просто неба.
Указом Президента України від 21 травня 2007 р. № 431 встановлено щорічне відзначення у третю неділю травня Дня пам'яті жертв політичних репресій «з метою належного вшанування пам'яті жертв політичних репресій, привернення уваги суспільства до трагічних подій в історії України, викликаних насильницьким впровадженням комуністичної ідеології, відродження національної пам'яті, утвердження нетерпимости до будь-яких проявів насильства проти людства».
Для закріплення у національній пам'яті проблеми незаконних Р. особливе значення має виявлення та меморіалізація відповідних місць пам'яті — місць масових страт та поховання жертв. В Україні станом на 2010 р. виявлено щонайменш 18 місць масових поховань жертв політичних репресій.
У 2015 році Україна засудила злочини комуністичного тоталітарного режиму Законом «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганд їхньої символіки».
Директор Українського інституту національної пам'яті Володимир В'ятрович заявляв у 2016 році про те, що українці повинні говорити про радянську окупацію. У 2016 році він ствердно заяив, що радянський період української історії є окупацією, і на його думку, Україна має заявити про те, що є наступницею Української Народної Республіки, яка існувала в 1917—1921 роках. Було зазначено, що Акт проголошення незалежности України від 1991 року потрібно розглядати саме як відновлення незалежности України, що роблять Естонія, Латвія та Литва. Ці держави відзначають свої дні незалежности, починаючи відлік з 1918 року, а не 1990—1991 рр.
![]() | Коли ми говоримо про основу радянської влади в Україні, треба розуміти, що в Україні вона була встановлена силою, вона була експортована ззовні. Нам важливо говорити, що українська держава - це не щось випадкове, що з'явилося в 1991 році. Українська держава - це досить тривалий результат боротьби українців за свою незалежність. | ![]() |
Чехія
Операція «Дунай»
В інтерв'ю британському щоденникові, який цікавився ставленням сьогоднішніх чеських комуністів до подій 50-літньої давнини, голова Компартії Чехії та Моравії (КПЧМ) заявив:
![]() | Історія була фальсифікована на сто відсотків. Ніхто не пише, що вся ця ідея поставлена на антиросійській позиції. У той час у Політбюро Радянського Союзу був лише один чистий росіянин, і він проголосував проти вторгнення. Брежнєв був з України. Головною силою армії вторгнення були українці. | ![]() |
— Войтех Філіп |
Ці слова викликали бурхливу реакцію в чеському суспільстві, особливо на тлі підготовки до відзначення 50-річниці радянської окупації Чехословаччини, що відбувалась наступного тижня. Тож коли Чеське радіо звернулося до лідера комуністів за роз'ясненнями, він уточнив, що нібито:
![]() | Моральну відповідальність за вторгнення військ Варшавського договору несуть всі країни колишнього Радянського Союзу, включно з країнами Балтії та Україною. | ![]() |
— Войтех Філіп |
За словами Філіпа, нинішня Росія не несе відповідальности за дії СРСР, і ті, хто вважають інакше, виходять просто з власної антиросійської позиції, а не з історичних фактів, які, на думку чеського комуніста, «тотально фальсифікуються».
Чеський історик Петр Блажек з Інституту вивчення тоталітарних режимів заяивив, що лідер чеських комуністів намагається заплутати ситуацію:
![]() | Радянським блоком тоді керував Радянський Союз. Принципом комуністичної системи є централізація. Це як в армії: не має значення, хто якої національності, бо вся система закладалася на комуністичній номенклатурі. Абсурдно звинувачувати Україну і країни Балтії в діях Радянського Союзу, бо вони самі були жертвами радянської окупації. Це були окуповані країни – країни Балтії були окуповані Радянським Союзом від 1939 року, а Україна – від 1920-х років. Це – абсурд! Войтєх Філіп використовує таку ж логіку, як ті, хто говорить про «польські табори смерті» замість того, щоб казати «нацистські табори смерті». Це – просто абсурд. | ![]() |
— Петр Блажек |
Посольство України в Чехії висловило впевненість, що це робиться на замовлення російського керівництва: «Цілком зрозуміло, що ця спроба була зроблена на замовлення Кремля саме зараз, щоб він міг позбутися відповідальности за свої злочини саме в той час, коли чехи та словаки відзначають 50-річчя великої трагедії обох народів», — мовиться у заяві посольства України в Чехії.
Див. також
- Окупація балтійських країн
- Радянська окупація балтійських країн (1940)
- Радянська окупація Литви (1940)
- Радянська окупація Латвії (1940)
- Радянська окупація Естонії (1940)
- Радянська окупація балтійських країн (1944)
- Радянська окупація Латвії (1944)
- Радянська окупація Західної України і Західної Білорусі
Примітки
- РАДЯНСЬКА ОКУПАЦІЯ
- David James Smith, Estonia: independence and European integration, Routledge, 2001, , pXIX
- Parrott, Bruce (1995). Reversing Soviet Military Occupation. State building and military power in Russia and the new states of Eurasia. M.E. Sharpe. с. 112–115. ISBN .
- Gennady Charodeyev, Russia Rejects Latvia's Territorial Claim, Izvestia, (CDPSP, Vol XLIV, No 12.), 20 March 1992, p.3
- Велика війна 1914—1918 pp. і Україна. У двох книгах. Книга 1. Історичні нариси.— К.: TOB «Видавництво „КЛІО“», 2014.— С. 670—671.
- Incognita, Газета День, День, всеукраїнська газета, історичний сайт, Ukraina Incognita, Україна. . incognita.day.kiev.ua. Архів оригіналу за 19 травня 2019. Процитовано 16 вересня 2017.
- Четвертий Універсал Української Центральної Ради
- Ленин В. И. Полное собрание сочинений. — Т. 37. — С. 234(рос.)
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 20 листопад 2015. Процитовано 2 листопад 2015.
- Гунчак Тарас. Україна: перша половина XX століття: Нариси політичної історії.— К.: Либідь, 1993.— С. 182.
- . Архів оригіналу за 27 грудня 2016. Процитовано 9 серпня 2021.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Єфіменко, Геннадій (20 липня 2012). Забуте свято. 6 липня 1923 року - день народження СРСР. Історична правда. оригіналу за 1 січня 2023. Процитовано 15 жовтня 2023.
- . Архів оригіналу за 21 квітень 2012. Процитовано 20 травень 2012.
- Ростислав Камеристов. Союз, которого не было. Почему СССР оказался фантомом
- Литвин Микола, ЗУНР і Галицька СРР у геостратегії більшовицької Росії // Україна: культурна спадщина, національна свідомість, державність. 18/2009. — С. 101—118.
- Геннадій Єфіменко (20 вересня 2017). Цей день в історії : 21 вересня : Падіння Галицької СРР.
- Сборник законов СССР и указов Президиума Верховного Совета СССР. 1938 г. — июль 1956 г. — под ред. к. ю. н. Мандельштам Ю. И. — М. : Государственное издательство юридической литературы, 1956. — С. 21. з джерела 9 березня 2016 (рос.)
- Російський державний військовий архів. — Ф. 9. — Оп. 39. — Спр. 73. — Арк. 244.
- Закон про прийняття Західної України до складу Української Радянської Соціалістичної Республіки (15 листопада 1939 р.). Підручники онлайн. Архів оригіналу за 16 липня 2013. Процитовано 20 травня 2013.
- Олег Романів, Інна Федущак. «Перші совєти»: Західна Україна під большевиками (1939–1941) // Західноукраїнська трагедія 1941. — Львів, Нью-Йорк : Наукове товариство ім. Шевченка. Українознавча бібліотека НТШ, 1958. — 430 с.
- Ультимативная нота советского правительства румынскому правительству 26 июня 1940 г. файл формату rtf [ 1 лютий 2014 у Wayback Machine.] (рос.)
- Зарубін (2008). Без переможців. З історії Громадянської війни в Криму. ISBN .
- Крип'якевич Іван Історія українського війська. — Львів, 1936. — с. 418
- Савченко В. А. Первая война большевиков против Украинской Народной Республики (декабрь 1917 — февраль 1918) / Двенадцать войн за Украину. — Харьков: Фолио, 2006. — 415 с. — . (рос.)
- В. Я. Ревегук. Повстанський рух на Полтавщині. Червоний терор
- С. П. Мельгунов. «Красный террор» в Россіи 1918 — 1923
- П. Губа. Періодична преса про погроми в період української революції (1917—1920 рр.)
- Рідне слово. — 1919. — 30 вересня.
- Страхіття Харківської ЧК // Шлях. — 1919. — 3 жовтня.
- Страхіття Харківської ЧК // Шлях. — 1919. — 9 жовтня.
- Жертви більшовизму // Громадянин. — 1919. — 28 серпня; Там же. — 5 вересня
- Трудова громада (Кам'янець-Подільський). — 1920. — 18 лютого
- Архів оригіналу за 17 лютого 2009. Процитовано 9 серпня 2021.
- Україна-Польща важкі питання. — Т. 5./ Ред. Є. Місило. Світовий союз воїнів Армії Крайової; Об'єднання українців у Польщі. — Варшава, 2001. — с. 20.
- В. Парсаданова. Депортація населення із Західної України і Західної Білорусії в 1939—1941 рр. — Нова і новітня історія. — 1990. — № 2. — с. 32.
- Стяжкіна Олена. Рокада: чотири нариси з історії Другої Світової. — К.: Дух і Літера, 2020. — с. 89-104. .
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 9 серпня 2021. Процитовано 9 серпня 2021.
- Самійленко І. Соціополітичне тло голодового геноциду в Україні. — Київ: Просвіта, 1998. — С.16.
- Інститут історії України (12 травня)
- http://www.history.org.ua/?hrono&inyear=1919
- Володимир Сергійчук. Голод 1921—1923 років [ 28 грудень 2008 у Wayback Machine.]
- Джерело фотографії «Жертви голоду на вулицях Харкова». оригіналу за 1 вересень 2010. Процитовано 13 вересень 2010.
- Улянич, Володимир. Терор голодом і повстанська боротьба проти геноциду українців у 1921—1933 роках. — К.: МАУП, 2004. — 84 с.
-
Украина / Лидин Р. (ред.). Краткий энциклопедический словарь — М.: «ООО Издательство АСТ», ООО «Издательство Астрель», 2002. — 1136 с. (С. 954—955.)"Украина (Украинская Республика)... Независимая Народная Республика провозглашена в 1918, завоевана Красной армией в 1920"
- Марочко В. Голодомор 1932—1933 років в Україні: Хроніка. — К. : Вид. дім «Києво-Могилянська академія», 2008. — 294 с. — С. 135.
- № 116. ПОСТАНОВА ПОЛІТБЮРО ЦК КП(б)У ТА РАДНАРКОМУ УСРР ПРО ЗАНЕСЕННЯ НА «ЧОРНУ ДОШКУ» СІЛ, ЯКІ ЗЛІСНО САБОТУЮТЬ ХЛІБОЗАГОТІВЛІ. 6 грудня 1932 р. [ 15 серпня 2012 у Wayback Machine.] // Голод 1932—1933 років на Україні: очима істориків, мовою документів / Кер. кол. упоряд. Р. Я. Пиріг. — К.: Політвидав України, 1990. — 605 с. — Офіційний вебпортал Державної архівної служби України
- Марочко В. Голодомор 1932—1933 років в Україні: Хроніка. — К. : Вид. дім «Києво-Могилянська академія», 2008. — 294 с. — С. 169.
- Улянич Володимир. Терор голодом і повстанська боротьба проти геноциду українців у 1921—1933 роках. — К.: МАУП, 2004. — 84 с. — С. 69.
- Василенко В. Голодомор 1932—1933 років в Україні як злочин геноциду: правова оцінка. — К.: Вид-во імені Олени Теліги, 2009. — 48 с. — ISBN 978-966-355-027-5. ст. 31 (PDF). (PDF) оригіналу за 8 квітень 2017. Процитовано 8 квітень 2017.
- . Архів оригіналу за 15 грудень 2009. Процитовано 24 грудень 2009.
- Міжнародна науково-практична конференція «Голодомор 1932—1933 років: втрати української нації» — Освіта і наука. memorialholodomor.org.ua. оригіналу за 19 листопада 2017. Процитовано 18 січня 2018.
- Червоний ренесанс. Фільм третій: Безодня (1930—1934). — Кіностудія «Контакт». 2004. — 12:06/51:33.
- Была ли безбожная пятилетка?. nvo.ng.ru (Російською) . Процитовано 9 серпня 2019.
- Мусієнко І. В. Політичні репресії проти буковинців і бессарабців у Червоній армії в 1941—1945 рр. // Питання історії України: Збірник наукових статей. — Чернівці: Золоті литаври, 1999. — Т.3. — С. 304—320.
- http://www.khpg.org/index.php?id=1368537165 Як в СРСР знищували ветеранів інвалідів війни
- http://www.ukurier.gov.ua/uk/articles/do-specinternativ-invalidiv-frontovikiv-zabirali-p/p/ «До спецінтернатів інвалідів-фронтовиків забирали прямо з вулиць»
- Хроника текущих событий, вып. 28. — Нью-Йорк: «Хроника», 1974. — С. 18—24
- Алексеева Л. История инакомыслия в СССР. Новейший период. — М.: ЗАО РИЦ «Зацепа», 2001. — С. 24
- УКРАЇНА ВШАНОВУЄ ЖЕРТВ МАСОВОЇ ДЕПОРТАЦІЇ НАСЕЛЕННЯ ЗАХІДНИХ ОБЛАСТЕЙ 21 ЖОВТНЯ 1947 РОКУ, 5 канал, 21.10.2017
- УІНП. 21 жовтня виповнюється 72 роки Операції «Запад»: за один день до Сибіру та Казахстану було вивезено близько 78 тисяч українців. УІНП (укр.). Процитовано 21 жовтня 2019.
- 21 ЖОВТНЯ — 70-ТІ РОКОВИНИ З ДНЯ МАСОВОЇ ДЕПОРТАЦІЇ НАСЕЛЕННЯ ЗАХІДНОЇ УКРАЇНИ ДО СИБІРУ
- Голод в Україні. 1946—1947. Документи і матеріали. — К. — Нью-Йорк, 1996. — С. 156—157. ОЛЕГ РАБЕНЧУК
- Волков И. М. Засуха, голод 1946—1947 годов // История СССР. — 1991. № 4. С. 3-19. (рос.)
- Веселова О. М. Післявоєнна трагедія: голод 1946—1947 рр. в Україні // Український історичний журнал. — 2006. № 6. С. 98-124.
- Голод в Україні. 1946—1947. Документи і матеріали. — К. — Нью-Йорк, 1996. — С. 184. ОЛЕГ РАБЕНЧУК
- Інститут історії України. Хронологія за 1946 рік.
- Голод 1946—1947 років в УРСР. Стаття в Енциклопедії історії України: Т. 2: Г-Д / Редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. НАН України. Інститут історії України. — К.: «Наукова думка», 2004.
- В. В. Коротенко, Т. П. Пустовіт Голод 1945—1947 років на Полтавщині. Висвітлення ходу хлібозаготівельної кампанії 1946—1947 років на шпальтах обласної газети «Зоря Полтавщини» [ 20 жовтень 2013 у Wayback Machine.]
- Інститут історії України. Хронологія за 1947 рік.
- http://litopys.org.ua/sporl/sh03.htm
- http://litopys.org.ua/ohukr/ohu.htm
- Олександр Рибалко ДВІ СЛОВІ ПРО ДВОЇНУ, Пам'ятки України: Історія та культура, № 1-2, 2001 р. [ 2013-10-15 у Wayback Machine.]
- Блог Пономарева: чому я пишу «радости», а не «радості» — BBC News Україна
- Русский язык в межнациональном общении [ 2010-12-10 у Wayback Machine.] (рос.)
- 1947. Каганович провів чистку серед діячів української культури. Депортація в Сибір населення Західної України. План вивезення українців у Сибір зірвався через нестачу вагонів.
- . Архів оригіналу за 4 червень 2011. Процитовано 26 лютий 2012.
- Даниленко В. «Інтернаціоналізація» Радянської України[недоступне посилання з липня 2019]
- «Досить активно ішов процес зросійщення в повоєнний період»[недоступне посилання з липня 2019]
- . Архів оригіналу за 20 вересня 2010. Процитовано 9 серпня 2021.
- Енциклопедія українознавства. Т. 1–11
- Ярослав Секо ІСТОРИЧНИЙ ДИСКУРС УКРАЇНСЬКИХ ШІСТДЕСЯТНИКІВ / Україна–Європа–Світ. Міжнародний збірник наукових праць. Серія: Історія, міжнародні відносини / Гол. ред. Л. М. Алексієвець. — Тернопіль: Вид-во ТНПУ ім. В. Гнатюка, 2010. — Вип. 5. У 2 ч.: Україна–Європа–Світ: історико-політичні та гуманітарні аспекти розвитку / Міжнародний збірник наукових праць на пошану проф. М. М. Алексієвця. — Ч. 1. — 373 с.
- Перша хвиля арештів 1965 р. Дисидентський рух в Україні. Сайт учасників УГС та Харківської правозахисної групи.
- Друга хвиля арештів 1972-73 рр.
- Шістдесятники // Дисидентський рух в Україні. Сайт учасників УГС та Харківської правозахисної групи.
- Русначенко А. М. Національно-визвольний рух в Україні середина 1950-х — початок 1990-х років. — К., 1998.
- Валентин Згурський: Правду про чорнобильську аварію в перші дні знали всього три людини: Горбачов, Рижков і я. Інтерв'ю 2013 року. Частини I—III, — Гордон, 27 жовтня 2016 (рос.)
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 4 березень 2016. Процитовано 26 квітень 2018.
- Про розгляд вимог студентів, які проводять голодування … | від 17.10.1990 № 402-XII
- АКТ ПРОГОЛОШЕННЯ НЕЗАЛЕЖНОСТІ УКРАЇНИ. resource.history.org.ua. Процитовано 29 липня 2019.
- «Україні не потрібно виходити із СНД — вона ніколи не була і не є зараз членом цієї структури» – Павло Клімкін
- Порошенко опублікував указ про вихід України із міжнародних договорів СНД | Українська правда (pravda.com.ua)
- Декларація про державний суверенітет Україн
- Закон України Про правонаступництво України // Закон України
- 1992: останній президент УНР передає Кравчуку клейноди. http://www.istpravda.com.ua/. Історична правда. 22 січня 2012. Процитовано 14 листопада 2017.
- Сьогодні ми значно сильніші та об’єднані, загартовані століттям боротьби, спираємося на вагому міжнародну підтримку – Президент на відкритті виставки «Українське коло» до Дня Соборності України та 100-річчя проголошення незалежності УНР. http://www.president.gov.ua/. Адміністрація Президента України. 22 січня 2018. Процитовано 22 січня 2018.
- Виступ Президента України на урочистому зібранні з нагоди Дня Соборності України та 100-річчя проголошення незалежності УНР. http://www.president.gov.ua/. Адміністрація Президента України. 22 січня 2018. Процитовано 22 січня 2018.
- Олег Баган (31 січня 2018). Правонаступництво України щодо УНР – це кінець «легальної» українофобії. http://www.vgolos.com.ua/. Вголос. Процитовано 6 лютого 2018.
- Проект Закону про правонаступництво України щодо Української Народної Республіки. http://w1.c1.rada.gov.ua/. Верховна Рада України. 22 січня 2018. Процитовано 6 лютого 2018.
- Олег Тягнибок (22 січня 2018). Україна – правонаступниця УНР. Проект закону. https://blogs.pravda.com.ua/. Українська правда. Процитовано 6 лютого 2018.
- УЦОЯО і відновлення незалежности (30 тема, сторінка 33)
- Беларускі дзяржаўны тэлеканал падпісаў Украіну «былым СССР»
- Russia denies Baltic 'occupation' (брит.). 5 травня 2005. Процитовано 27 червня 2020.
- Kremlin fires back at critics. The New York Times (амер.). 6 травня 2005. ISSN 0362-4331. Процитовано 27 червня 2020.
- Putin, Vladimir (18 червня 2020). Vladimir Putin: The Real Lessons of the 75th Anniversary of World War II. The National Interest (англ.). Процитовано 27 червня 2020.
- Путін напише статтю з історії України. Порівняв проєкт Зеленського з нацистами — BBC News Україна
- Vladimir Putin's article «On the historical unity of Russians and Ukrainians» • President of Russia (kremlin.ru)
- Putin's article on Ukraine has become mandatory for study in the army (svoboda.org)
- Even Opposition Platform — For Life voters do not agree with the theses from Putin's article
- Citizens' assessment of the main theses of Putin's article «On the historical unity of Russians and Ukrainians» (July-August 2021) (razumkov.org.ua)
- Putin's article is not addressed to Ukrainians, but to world leaders — a political scientist
- У КИЄВІ З'ЯВИТЬСЯ МУЗЕЙ РАДЯНСЬКОЇ ОКУПАЦІЇ
- В'ЯТРОВИЧ: ПЕРІОД РАДЯНСЬКОЇ ВЛАДИ В УКРАЇНІ МОЖНА ВВАЖАТИ ОКУПАЦІЄЮ
- Перебування України у складі СРСР було окупацією, — В'ятрович
- Czech communists confront bitter legacy of Prague Spring. the Guardian (англ.). 12 серпня 2018. Процитовано 8 червня 2021.
- Za invazi viňme všechny bývalé státy SSSR, dovysvětluje Filip. ‚Absurdní logika,‘ reaguje historik (чес.).
- «Україна була окупованою країною, а не окупантом» — чеський історик пояснює комуністам
- Upřímně řečeno, ani trochu nás nepřekvapuje, že se KSČM pokouší dostat do mediálního prostoru nepravdivé zprávy a vyprovokovat ve společnosti pochybení nad nespornými historickými skutečnostmi. Je nám naprosto zřejmé, že se tento pokus načasoval na objednávku Kremlu, který se tak snaží zbavit se odpovědnosti za své zločiny v době, kdy si Češi a Slováci připomínají 50. výročí velké tragédie obou národů.
Джерела
- Радянська окупація 1944—1991 рр
- Алфьоров М. А. рр: Монографія / М. А. Алфьоров. — Донецьк : Донецьке відділення НТШ ім. Шевченка, ТОВ «Східний видавничий дім» 2012. — 552 с.
- Операція Захід
- Бажан О. Г. Дисидентські (опозиційні) рухи 1960—1980-х років в Україні // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2004. — Т. 2 : Г — Д. — С. 395. — .
- Обличча Незалежності де жила українська незалежність під час окупації СРСР
Література
- Депортації українців та поляків: кінець 1939 — початок 50-х років: (До 50-річчя операції «Вісла»): [Матеріали Міжнар. наук. конф.] / упоряд.: Ю. Сливка; НАН України. Ін-т українознав. ім. І.Крип'якевича. — Л., 1998. — 132 c.
Посилання
- ПЕРША ВІЙНА РАДЯНСЬКОЇ РОСІЇ ПРОТИ УНР 1917—1918
- УЦОЯО програма ЗНО з Історії України (30 тема)
- Дисиденти // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 1998. — Т. 2 : Д — Й. — 744 с. — .
- Як Ставитися До Радянської України? | Історія України від імені Т. Г. Шевченка
- Обличча Незалежності де жила українська незалежність під час окупації СРСР
- Відео
- Спотворені українські герої, "ждановщина" та культ Переяслава | Як СРСР вигадував історію України
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Radya nska okupa ciya Ukrayi ni proces vijskovogo politichnogo ta kulturnogo zahoplennya ukrayinskih zemel Radyanskim Soyuzom RRFSR protyagom 1917 1991 rokiv pislya povalennya monarhiyi v Rosijskij imperiyi prograshu UNR u radyansko ukrayinskij vijni ta priyednannyam zahidnoukrayinskih zemel do skladu SRSR zgidno z domovlenostyami 1939 roku za paktom Molotova Ribbentropa z nacistskoyu Nimechchinoyu Harakterizuyetsya stvorennyam na yiyi teritoriyah bilshovicko radyanskih marionetkovih derzhav RUNR USRR GSRR Proces suprovodzhuvavsya chervonim terorom golodomorami represiyami deportaciyami rozstrilyanim vidrodzhennyam totalnim zrosijshennyam tosho 22 chervnya 1941 roku nacistska Nimechchina napala na Radyanskij Soyuz i okupuvala Ukrayinu 17 lipnya 1941 r Tretij Rejh stvoriv na teritoriyi Ukrayini Rajhskomisariat Ukrayina na choli z Erihom Kohom U rezultati vstupu Chervonoyi Armiyi v Ukrayinu v 1943 1944 rr Radyanskij Soyuz vidvoyuvav usi ukrayinski teritoriyi povernuvshi yih do svogo skladu Radyanska aneksijna okupaciya Ukrayini trivala do serpnya 1991 roku koli Ukrayina vidnovila svoyu nezalezhnist uhvalivshi Akt progoloshennya nezalezhnosti Ukrayini Radyanska okupaciya UkrayiniChervonogvardijskij zagin yakij brav uchast u zahoplenni Kiyeva pid chas pershoyi radyansko ukrayinskoyi vijni1921 1991Teritoriya suchasnoyi Ukrayini pid radyanskoyu vladoyuNe plutati z rosijskoyu okupaciyeyu Ukrayini Zaraz v Ukrayini v akademichnomu i publichnomu diskursah vzhivayutsya dva termini na oznachennya radyanskogo periodu radyanskij i sovickij Drugij vikoristovuyut shob pidkresliti chuzhist radyanskoyi politiki j kulturi ta primenshiti masshtab zaluchennya ukrayinskogo suspilstva do proyektu Radyanskoyi Ukrayini neavtoritetne dzherelo U 1992 ostannij prezident UNR v ekzili Mikola Plav yuk peredav povnovazhennya pershomu prezidentu suchasnoyi Ukrayini Leonidu Kravchuku pidkreslivshi spadkoyemnist Ukrayini vid UNR PeredumoviPlakat 1917 r Svoyij hati svoya pravda i sila i volya Z povalennyam vladi imperatora Mikoli II u lyutomu 1917 roku Pereyaslavska ugoda mizh Getmanshinoyu tobto Ukrayinoyu ta Moskoviyeyu tobto Rosiyeyu vtratila chinnist Pislya bilshovickogo perevorotu 7 listopada 1917 roku Ukrayinska Narodna Respublika bula progoloshena avtonomnoyu respublikoyu v skladi Rosijskoyi Respubliki 22 sichnya 1918 roku pislya pochatku radyansko ukrayinskoyi vijni vona bula progoloshena nezalezhnoyu derzhavoyu Plakat Svitovij mir na Ukrayini Georga Gasenka 1919 rik Naperedodni mirnih peregovoriv u Beresti nimecki eksperti z mizhnarodnogo prava zayavili sho v razi ukladennya mirnogo dogovoru z Rosiyeyu jogo polozhennya zastosovuvatimutsya i do Ukrayini Golova ukrayinskoyi delegaciyi Vsevolod Golubovich ce zaperechiv viklavshi taku argumentaciyu shodo vidnosin Ukrayini z Rosiyeyu peredbachalasya ugoda v Pereyaslavi oskilki odin z uchasnikiv ukladennya cogo aktu dinastiya Romanovih zalishilasya v minulomu vin vtrativ chinnist razom iz usima zobov yazannyami Ukrayini pered Rosiyeyu Nimecka storona pogodilasya iz zakonnistyu cih tverdzhen a progoloshennya UNR nezalezhnoyu derzhavoyu zmicnilo yiyi status rivnopravnogo uchasnika peregovoriv Rosijska delegaciya v osobi Lva Trockogo takozh zayavila sho ne bachit zhodnih pereshkod dlya nezalezhnoyi uchasti delegaciyi UNR u mirnih peregovorah Takim chinom faktichno glava rosijskoyi delegaciyi viznav pravo ukrayinciv na samoviznachennya Diplomatichni vidnosini buli vstanovleni z bilsh nizh 20 krayinami UNR koristuvalasya mizhnarodnoyu pidtrimkoyu Centralnih derzhav ale pislya yih porazki u Pershij svitovij vijni UNR zalishilasya bez yihnoyi dopomogi 29 kvitnya 1918 roku v Ukrayini vidbuvsya perevorot u rezultati yakogo do vladi prijshov Pavlo Skoropadskij a zamist UNR bula sformovana Ukrayinska Derzhava 14 grudnya 1918 roku v rezultati antigetmanskogo povstannya UNR bula vidnovlena 22 sichnya 1919 roku vidbuvsya Akt Zluki mizh Ukrayinskoyu Narodnoyu Respubliklyu i Zahidnoukrayinskoyu Narodnoyu Respublikoyu 15 lipnya 1919 roku otaman Zelenij razom zi svoyimi pereyaslavskimi soldatami zdijsniv vrazhayuchij simvolichnij akt i urochisto skasuvav rishennya kozackoyi radi pro ob yednannya Getmanshini z Moskovskim carstvom Radyanska okupaciya ta aneksiya 1917 1941 Ukrayinska Narodna Respublika Div takozh Radyansko ukrayinska vijna 1917 1921 Radyanske vtorgnennya v Ukrayinu 1919 ta Genocid ukrayinciv Situaciya u kolishnij Rosijskij imperiyi u veresni 1918 roku Progoloshennya Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki viklikalo nevdovolennya bilshovickogo uryadu Rosijskoyi Socialistichnoyi Federativnoyi Radyanskoyi Respubliki v Petrogradi Radi narodnih komisariv U nich z 29 listopada 11 grudnya na 30 listopada 12 grudnya 1917 roku bilshoviki sprobuvali pidnyati povstannya u Kiyevi proti Centralnoyi Radi ale zaznali porazki Ukrayinizovani chastini rozzbroyili yihni zagoni j vislali z Ukrayini U vidpovid 4 14 grudnya 1917 roku oficijnij Petrograd visunuv ukrayinskomu uryadu ultimatum vimagayuchi pripiniti rozzbroyennya i faktichno zdati vladu Odnochasno z cim bilshoviki vidkrili v Kiyevi Vseukrayinskij z yizd rad na yakomu planuvali zavoloditi Centralnoyu Radoyu shlyahom pereobrannya yiyi skladu i kerivnictva Popri tisk 6 19 grudnya delegati z yizdu vislovili pidtrimku chinnij Centralnij Radi i yiyi kursu progoloshenij III Universalom a 7 20 grudnya sama Centralna Rada vidhilila ultimatum Plani bilshovickogo kerivnictva buli zrujnovani j vono rozpochalo vidkritu agresiyu proti Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 9 22 grudnya 1917 roku chervonogvardijski zagoni pid komanduvannyam Volodimira Antonova Ovsiyenka nadislani rosijskim uryadom okupuvali ukrayinskij Harkiv 11 24 grudnya roku bilshoviki vidkrili u zavojovanomu misti alternativnij Vseukrayinskij z yizd rad sho progolosiv utvorennya Radyanskoyi Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki zi stoliceyu u Harkovi yak avtonomiyi radyanskoyi Rosiyi 17 30 grudnya 1917 roku kerivnij organ cogo utvorennya Centralnij vikonavchij komitet na choli z Yuhimom Medvedyevim vidav manifest pro skinennya vladi Centralnoyi Radi skasuvav zaboronu na viviz ukrayinskogo hliba do Rosiyi vstanovlenu ukrayinskim uryadom i oficijno zaklikav Radu narodnih komisariv na dopomogu 25 grudnya 1917 7 sichnya 1918 roku 30 tisyachna rosijska bilshovicka armiya rozpochala zagalnij nastup na Kiyiv Golova Centralnoyi Radi Mihajlo Grushevskij Pislya okupaciyi bilshovikami Harkova 11 24 grudnya 1917 roku ukrayinskij uryad zvernuvsya do mizhnarodnoyi spilnoti z notoyu v yakij zayaviv sho zdijsnyuvatime mizhnarodni vidnosini nezalezhno vid Rosiyi 28 grudnya 1917 10 sichnya 1918 roku Ukrayinska delegaciya ocholyuvana Vsevolodom Golubovichem a zgodom Oleksandrom Sevryukom priyednalasya do mirnih peregovoriv u Brest Litovsku sho velisya mizh krayinami Chetvernogo soyuzu ta bilshovikami Ukrayinci domagalisya zakinchennya Pershoyi svitovoyi vijni na ukrayinskij dilyanci frontu Takozh obgovoryuvalosya pitannya pro vhodzhennya Galichini Bukovini Zakarpattya Holmshini j Pidlyashshya do skladu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki abo utvorennya z cih zemel nacionalno teritorialnoyi avtonomiyi u skladi Avstro Ugorshini Cherez vorozhu politiku rosijskogo kerivnictva shodo Ukrayini 9 22 sichnya 1918 roku Centralna rada prijnyala IV Universal Vin progoloshuvav nezalezhnist Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki vid Rosiyi i zaklikav ukrayinciv na borotbu z bilshovikami Odnini Ukrayinska Narodna Respublika staye samostijnoyu ni vid kogo ne zalezhnoyu vilnoyu suverennoyu derzhavoyu ukrayinskogo narodu vsih gromadyan samostijnoyi Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki klichemo nepohitno stoyati na storozhi dobutoyi voli ta prav nashogo narodu i vsima silami boroniti svoyu dolyu vid usih vorogiv selyansko robitnichoyi samostijnoyi Respubliki Ukrayinskoyi 14 27 sichnya 1918 roku v Odesi ta Mikolayevi spalahnuli bilshovicki povstannya 16 29 sichnya 1918 roku vidbuvsya bij pid Krutami v yakomu Studentskij Kurin z 300 bijciv buv rozbitij 4 tisyachnim bilshovickim zagonom Nezvazhayuchi na taku perevagu muravjovci vtratili 350 voyakiv pislya chogo 50 studentiv dobrovolciv vzyatih u polon bulo rozstrilyano Togo zh dnya v Kiyevi spalahnulo bilshovicke povstannya robitnikiv na zavodi Arsenal 23 sichnya 4 lyutogo 1918 roku jogo pridushili voyaki kurenya Sichovih Strilciv ta Vilnogo Kozactva Pered licem bilshovickoyi zagrozi 2 lyutogo 1918 roku UCR i yiyi uryad perebralis z Kiyeva do Vinnici Nastup rosijskih chervonogvardijciv z Bahmacha i Luben na Kiyiv trivav i 08 02 ukrayinskij uryad zalishiv stolicyu 26 sichnya 8 lyutogo 1918 roku bilshovicki vijska pid komanduvannyam Muravjova zahopili Kiyiv stolicyu UNR Tri dni v misti trivav teror spryamovanij proti antibilshovickih sil Plakat UNR Chuzhogo ne hochu a svogo ne viddam Pislya ukladennya Berestejskogo miru 9 lyutogo 1918 i domovlenosti z nimeckim i avstrijskim uryadami pro zvilnennya Ukrayini vid bilshovickoyi okupaciyi ukrayinski chastini pid provodom generala K Prisovskogo i S Petlyuri razom z nimeckimi z 24 02 1918 i avstrijskimi z 27 02 chastinami poveli uspishni boyi na Pravoberezhzhi pid Zhitomirom Berdichevom Kozyatinom Bucheyu i 01 03 1918 zvilnili Kiyiv Vnochi z 21 na 22 lyutogo 1918 Zvenigorodskij kish Yurka Tyutyunnika rozbiv perevazhayuchi sili bilshovikiv na stanciyi Bobrinska Uprodovzh bereznya kvitnya nimecki i avstrijski vijska zvilnili Livoberezhnu Ukrayinu a vijskovi zagoni otamana P Bolbochana i V Sikevicha Krim i Donechchinu Perelyakanij nimeckim nastupom V Lenin doruchiv 14 03 1918 svoyemu predstavnikovi v Ukrayini S Ordzhonikidze udavano ukrayinizuvati rosijski zagoni V Antonova i Muravjova odnak i cej manevr ne mav uspihu U toj chas boyi vidbuvalisya za zaliznichni vuzli a prosuvannya vijskovih chastin zdijsnyuvalosya pancernikami zaliznichnimi koliyami Tim chasom radyanska Rosiya zmushena bula viznati umovi Berestejskogo miru i zgodom 12 06 1918 pidpisala z Ukrayinskoyu Derzhavoyu preliminarnij mir Druga faza radyansko ukrayinskoyi vijni rozpochalasya pid chas antigetmanskogo povstannya ocholyuvanogo Direktoriyeyu UNR 17 listopada 1918 u Moskvi stvoreno Timchasovij Robitnicho Selyanskij Uryad Ukrayini yakij z dopomogoyu chastin Chervonoyi armiyi na choli z V Antonovim Ovsiyenko J Stalinom i V Zatonskim bez ogoloshennya vijni u grudni 1918 pochav z Kurska nastup na Ukrayinu U nich na 18 listopada 1918 z Chernigivshini povidomili pro ovolodinnya bilshovikami Gluhivskim povitom 19 listopada radyanski vijska ovolodili Yampolem ta hutorom Mihajlivskim stiskayut kilce navkolo Gluhova 20 listopada do stanciyi Korenyevo nini Kurska oblast RF 26 listopada pochavsya nastup avangardu radyanskih chastin u napryamku Mozir Kalinkovichi 7 grudnya kordonna varta i getmanski sili polishili Novgorod Siverskij pereyihavshi do Gorodni Proti ciyeyi agresiyi Direktoriya vislala radyanskomu uryadovi noti protestu 31 12 1918 3 4 i 9 1 1919 5 sichnya 1919 z Moskvi nadijshla nota narodnogo komisara zakordonnih sprav RSFRR G Chicherina u vidpovid na radiotelegrami uryadu UNR vid 31 grudnya 3 4 sichnya U nij stverdzhuvalosya sho vijsk RSFRR v Ukrayini nema a proti Direktoriyi voyuye armiya ukrayinskogo radyanskogo uryadu yakij ye cilkom nezalezhnij Pid chas vijni na okupovanij nimi ukrayinskij teritoriyi bilshoviki stvorili marionetkovij radyanskij uryad USRR Golova Radi narodnih komisariv RSFRR Volodimir Lenin zaznachav sho stvorennya miscevih radyanskih uryadiv na okupovanih teritoriyah nacionalnih respublik zabiraye mozhlivist v shovinistiv Ukrayini Litvi Latviyi Estoniyi rozglyadati ruh nashih chastin yak okupaciyu Pislya Direktoriya 16 1 1919 ogolosila vijnu radyanskij Rosiyi Vprodovzh grudnya 1918 sichnya 1919 bilshovicki vijska za spivpraci deyakih otamaniv zajnyali Livoberezhzhya a 5 2 1919 pidijshli do Kiyeva i ukrayinskij uryad znovu buv primushenij zalishiti stolicyu U lyutomu 1919 bilshoviki poveli podvijnij nastup na pivnochi po liniyi Mozir Korosten Luninec Sarni Rivne namagayuchis vidtyagti viddili Armiyi UNR vid UGA i na pivdni z rajonu Kremenchuk Katerinoslav cherez Znam yanku na Birzulu Zhmerinku z metoyu izolyuvati ukrayinski vijskovi chastini vid desantu Antanti Na comu vidtinku Armiya UNR zaznala porazki bo v pevnij moment otaman M Grigoriyiv nezadovolenij postuplivistyu Direktoriyi suproti Antanti perejshov na bilshovickij bik Tretya bilshovicka grupa povela nastup z Kiyeva v napryami Berdichiv Kozyatin Zhmerinka shob ne dopustiti z yednannya mizh pivnichnimi i pivdennimi chastinami Armiyi UNR U Zimovomu pohodi 6 grudnya 1919 6 travnya 1920 Armiya UNR pid provodom M Omelyanovicha Pavlenka operuvala v zapilli bilshovikiv na Yelisavetshini z lyutogo 1920 za Dniprom na Zolotonoshini de voyuvala z 14 radyanskoyu armiyeyu Pislya pidpisannya Varshavskogo dogovoru 22 kvitnya 1920 pochavsya polsko ukrayinskij nastup na bilshovikiv Polska armiya i dvi ukrayinski diviziyi a takozh armiya sho povernulasya z Zimovogo pohodu pochali nastup proti bilshovikiv Uzhe 7 travnya 1920 diviziya M Bezruchka razom z polskimi chastinami uvijshla do Kiyeva Kiyivska operaciya vijska polskogo Odnak ci pochatkovi uspihi buli perekresleni kontrnastupom bilshovickoyi armiyi S Budonnogo yakij za cherven serpen zdobuv teritoriyu bilya richki Zbruch i zgodom zajnyav veliku chastinu Galichini i Volini ta cherez Zamostya pryamuvav na Varshavu Pislya rozgromu bilshovikiv pid Varshavoyu 15 veresnya 1920 pochavsya chergovij nastup polsko ukrayinskih armij yaki vidtisnuvshi bilshovicki zagoni dijshli na Podilli do liniyi Yaruga nad Dnistrom Shargorod Bar Litin Ci operaciyi buli pripineni 18 zhovtnya 1920 r koli polskij uryad pidpisav zaproponovane rosijskoyu storonoyu peremir ya Todi Armiya UNR v chisli 23 000 bijciv sama prodovzhuvala borotbu proti bilshovickih vijsk do 21 listopada 1920 koli pid tiskom perevazhayuchih vijsk musila perejti Zbruch na teritoriyu polskoyi derzhavi de bula internovana Ostannij zbrojnij vistup dobrovolciv z pomizh internovanih u Polshi voyakiv UNR proti bilshovikiv pid komanduvannyam generala Yu Tyutyunnika vidbuvsya v listopadi 1921 Zavdannyam cogo tak zvanogo Drugogo Zimovogo pohodu bulo rejdom pidpillya proti bilshovikiv z metoyu skoordinuvati partizanski zagoni diyi yakih mali viklikati povalennya radyanskogo rezhimu v Ukrayini Organizovani tri grupi podilska 400 bijciv volinska 800 bijciv i bessarabska do 300 bijciv perejshli radyanskij kordon i operuvali na Pravoberezhzhi Podilska grupa 25 zhovtnya perejshla cherez Zbruch u rajoni Gusyatina projshla z uspishnimi boyami Podillya i dijshla do s Vahnivki na Kiyivshini zvidki povernula cherez Volin do polskogo kordonu i peretnula jogo 29 listopada Volinska grupa peretnula radyanskij kordon 4 listopada 7 listopada zahopila Korosten i dijshla do s Leonivki na Kiyivshini ale ne z yednavshis iz podilskoyu grupoyu takozh podalasya na Zahid Otochena kinnotoyu G Kotovskogo volinska grupa bula rozbita u boyu pid Malimi Minkami 17 listopada a 359 bijciv sho potrapili do polonu buli 21 listopada 1921 rozstrilyani pid Bazarom 150 voyakiv iz Volinskoyi grupi prorvalis do polskogo kordonu 18 bereznya 1921 roku pislya diva na Visli i katastrofi Chervonoyi Armiyi RRFSR USRR j Polsha pidpisali Rizkij mirnij dogovir zgidno z yakim teritoriya Ukrayini rozdilyalasya richkoyu Zbruch Uryad UNR ne buv dopushenij do peregovoriv Nezabarom uryad ZOUNR bulo formalno rozpusheno a uryad UNR virushiv u vignannya do vidnovlennya nezalezhnosti Ukrayini koli Prezident UNR v ekzili Mikola Plav yuk peredav gramotu Derzhavnogo Centru UNR Prezidentovi Ukrayini Leonidu Kravchuku sho Ukrayina progoloshena 24 serpnya 1991 roku ye pravonastupniceyu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Pislya nevdalogo zavershennya vijni regulyarnimi chastinami armiyi UNR do spravi vzyalisya partizanski zagoni She kilka rokiv velasya golovnim chinom na Pravoberezhzhi partizanska borotba proti bilshovickoyi vladi Komandiri povstanskih zagoniv yaki formalno ne pidporyadkovuvalisya ukrayinskomu vijskovomu kerivnictvu yake na toj chas vzhe perebuvalo u ekzili prodovzhuvali spodivatisya na nove zagalne vijskove zrushennya yake dozvolit zvilniti Ukrayinu z pid radyanskoyi okupaciyi 30 grudnya 1922 roku RSFRR USRR BSRR i ZSFRR uklali dogovir pro utvorennya SRSR Odnak dogovir po suti ne bulo ratifikovano ta pidpisalo z RSFRR Zahidnoukrayinski zemli Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Radyanska aneksiya zahidnoukrayinskih zemel Antonij Listovskij ta Simon Petlyura na bilshovickomu fronti Pislya rozpadu Avstro Ugorskoyi Imperiyi kerivnictvo RSFRR bachilo Zahidnoukrayinsku Narodnu Respubliku yak mozhlivij placdarm dlya poshirennya komunistichnoyi ideologiyi ta vladi dali na zahid na centralnu Yevropu Lenin hotiv shob Chervona armiya projshla cherez teritoriyu zahidnoyi Ukrayini ta Karpat do Ugorshini pislya progoloshennya Ugorskoyi Radyanskoyi Respubliki u kvitni 1919 go 7 travnya Radnarkom Ukrayini nadislav vidpovidnu notu uryadu ZUNR na yaku zahidnoukrayinskij uryad virishiv ne vidpovidati Ulitku pislya vidstupu zahidnoukrayinskih vijsk pid tiskom polyakiv komandiri galickoyi armiyi provodili tayemni peregovori z radyanskim komanduvannyam pro mozhlivij soyuz proti polyakiv odnak bezrezultatno Pid chas polsko radyanskoyi vijni 1920 roku kerivnictvo RSFRR stvorilo Galicku Socialistichnu Radyansku Respubliku yak politichnu strukturu ta placdarm dlya podalshoyi komunistichnoyi eksanciyi na Zahid Naprikinci lipnya Chervona armiya okupuvala teritoriyu Galichini a 1 serpnya Galrevkom perebravsya v Ternopil de uhvaliv dekret 1 Pro vstanovlennya radyanskoyi vladi v Galichini Pid vechir 15 veresnya pochavsya zagalnij nastup Diyevoyi armiyi UNR na liniyi antibilshovickogo frontu 19 veresnya do Ternopolya uvijshli sili 6 yi polskoyi armiyi ta Diyevoyi armiyi UNR a 21 veresnya vidbuvsya postfaktum rozpusk Galrevkomu i povitrevkomiv Galicka SRR bula ostannoyu z marionetkovoyu radyanskih respublik stvorenih za mezhami kolishnoyi Rosijskoyi imperiyi Voyenni diyi na polsko radyanskomu fronti buli pripineni pislya ukladennya 9 listopada 1920 roku polskim i bilshovickim kerivnictvom peremir ya Prote vzhe nastupnogo dnya v rajoni Shargoroda chervonoarmijci pidstupno kontratakuvali ukrayinski diviziyi proriv frontu u napryamku na Kopajgorod na prave krilo yake trimala 5 a Hersonska diviziya armiyi UNR ta u napryamku na Luchinec de znahodilasya 2 a Zalizna diviziya ta Kulemetna diviziya armiyi UNR 15 listopada chervonoarmijci vstupili v podilske mistechko Litin 18 listopada vidbuvsya vstup sil Chervonoyi armiyi do Proskurova ta stanciyi Derazhnya 20 listopada do Chornogo Ostrova ta Leticheva Pislya dvoh tizhniv krovoprolitnih boyiv cherez brak naboyiv i vijskovogo sporyadzhennya 21 listopada buli zmusheni vidstupiti u Galichinu Perehid Diyevoyi armiyi UNR do 27 tisyach voyakiv cherez richku Zbruch vidbuvsya v rajoni Volochiska ta sela Ozhigivci Togo zh dnya zgidno z umovami preliminarnogo polsko radyanskogo dogovoru polski vijska zalishili misto Novograd Volinskij 22 listopada radyanski chastini vstupili u Volochisk U berezni 1921 roku u Rizi mizh Polskoyu respublikoyu z odnogo boku ta RSFRR i URSR z drugogo pidpisano Rizkij mirnij dogovir 1921 roku yakij zakripiv vklyuchennya shidnoyi Galichini do skladu Polskoyi Respubliki Prote yakim chinom na cih peregovorah reprezentuvali interesi Ukrayini chleni radyanskoyi delegaciyi nevidomo adzhe zmist traktatu ukrayinskoyu movoyu musiv skladati predstavnik polskoyi delegaciyi Leon Vasilevskij Sho cikavo 12 veresnya u vidpovid na zapit ministra zakordonnih sprav Polskoyi respubliki pro uchast delegaciyi UNR u roboti Rizkoyi konferenciyi narkom zakordonnih sprav RSFRR vidpoviv Ukrayinskoyi demokratichnoyi respubliki vzagali ne isnuye oskilki Ukrayina ye nezalezhnoyu radyanskoyu Respublikoyu soyuznoyu z Rosiyeyu i bere razom iz neyu uchast u peregovorah v Minsku i Rizi 16 veresnya uryad UNR opublikuvav svoyu notu protestu z privodu zayavi narkoma zakordonnih sprav RSFRR vid 12 veresnya shodo UNR Molotov pidpisuye nimecko radyanskij pakt pro nenapad 17 veresnya 1939 roku peretnuli polskij derzhavnij kordon na pidstavi sekretnogo punktu paktu Molotova Ribbentropa mizh Radyanskim Soyuzom ta nacistskoyu Nimechchinoyu okupuvavshi ukrayinski teritoriyi z metoyu nibito zahistiti ukrayinsku i bilorusku menshini v chas rozpadu polskoyi derzhavi Vidrazu pislya peretinu radyansko polskogo kordonu vijskovi politichni organami rozgornuli aktivnu propagandistsku kampaniya Miscevi politichni intelektualni ta tvorchi eliti vidnosilisya do prihodu sovitiv nastorozheno Narodni Zbori odnogolosno progolosuvali podyakuvati Stalinu za vizvolennya i napravili delegaciyu na choli z Studinskim do Moskvi bo same tam v Kremli a azh niyak ne v Kiyevi faktichno virishuvalas podalsha dolya Zahidnoyi Ukrayini shob poprositi oficijnogo vklyuchennya teritorij do skladu URSR Verhovna Rada SRSR progolosuvala za ce rishennya 1 listopada 1939 roku koli V Pozachergovoyu sesiyeyu Verhovnoyi Radi SRSR prijnyato Zakon SRSR Pro vklyuchennya Zahidnoyi Ukrayini do skladu Soyuzu RSR iz vozz yednannyam yiyi z Ukrayinskoyu RSR Cej derzhavnij akt viklikav neodnoznachnu reakciyu navit sered chervonoarmijciv Os yak pid chas politzanyattya na rozpovid armijskogo agitatora pro plach vid shastya odnogo selyanina z Zahidnoyi Ukrayini pislya prijnyattya cogo zakonu vidreaguvav boyec 170 go strileckogo polku 58 yi diviziyi Ukrayinskogo frontu Rasevich Ce voni plachut odnim okom prote koli yih radyanska vlada pritisne plakatimut oboma Lishe cherez pivmisyacya 15 listopada v Kiyevi buv prijnyatij svij zakon yakij vslid za Moskvoyu pidtverdiv ce vklyuchennya tretya Pozachergova sesiya Verhovnoyi Radi URSR postanovila Prijnyati Zahidnu Ukrayinu do skladu Ukrayinskoyi Radyanskoyi Socialistichnoyi Respubliki i vozz yednati tim samim velikij ukrayinskij narod v yedinij ukrayinskij derzhavi Zemli zahopleni SRSR u Polshi buli administrativno reorganizovani v shist oblastej za analogiyeyu z reshtoyu Radyanskogo Soyuzu Drogobicka Lvivska Rivnenska Stanislavska Ternopilska ta Volinska oblast Civilnu administraciyu v regionah aneksovanih vid Polshi bulo organizovano v grudni 1939 roku j sformovano v osnovnomu z vihidciv zi Rosiyi i lishe 20 derzhavnih sluzhbovciv pohodilo z miscevogo naselennya Pislya pochatku vtorgnennya SRSR do Polshi bilsh nizh 30 tisyach ukrayinciv z chisla inteligenciyi ta aktivistiv nacionalnoyi spravi riznimi sposobami spishno pokinuli Galichinu znajshovshi pritulok na zahidnij okrayini etnichnih ukrayinskih zemel v Polshi Zakerzonnya sho opinilisya na drugomu boci novogo radyansko nimeckogo kordonu v ramkah Generalnogo Gubernatorstva Pochinayuchi z kvitnya 1940 roku radyanska vlada na priyednanih teritoriyah stala poshiryuvati svoyi represivni zahodi stosovno vsogo ukrayinskogo naselennya yihnoyi kulturi ta religiyi Bessarabiya ta Bukovina Vijskovosluzhbovci Chervonoyi armiyi ta vermahtu v Lyublini 3 zhovtnya 1939 roku 26 chervnya 1940 roku radyanskij narodnij komisar zakordonnih sprav V yacheslav Molotov vruchiv poslanniku Rumuniyi v Moskvi George Davidesku notu radyanskogo uryadu v yakij Radyanskij Soyuz v ultimativnij formi vimagav povernuti Bessarabiyu ta pivnichnu chastinu Bukovini Radyanskomu Soyuzu Rumuniya shob uniknuti povnomasshtabnogo vijskovogo konfliktu shvidko pogodilasya piti z cih teritorij Popri te sho prichinoyu rumunskogo pohodu radyanska propaganda nazivala zahist chiselnoyi ukrayinskoyi gromadi po zajnyatti tereniv politika zminilas Jshlosya vzhe ne pro priyednannya zemel i meshkanciv do URSR ta jogo naselennya a pro povernennya teritoriyi materi vitchizni SRSR odnochasno do chisla yedinokrovnih brativ 2 serpnya 1940 roku rishennyam Verhovnoyi Radi SRSR ci teritoriyi uvijshli do skladu Radyanskogo Soyuzu Pivnichna Bukovina Pivdenna Bessarabiya ta region Gerca vvijshli do skladu URSR Pislya nacistskoyi okupaciyi Tretim Rejhom usi ci regioni znovu bulo okupovano Chervonoyu Armiyeyu i reintegrovano v URSR v 1944 roci Krim Dokladnishe Krimska operaciya 1918 Ukrayinski vijskovi korabli v portu Sevastopolya 1918 rik Gromadyanska vijna na teritoriyi Krimu pochalasya na pochatku 1918 roku bojovi zitknennya mizh vijskami SNP osnovnimi zbrojnimi silami yakogo buli stvoreni she pri Timchasovomu uryadu nacionalni chastini z krimskih tatar ta bilshovizovani chastinami vidbuvalisya v Yalti Yevpatoriyi Simferopoli inshih krimskih mistah Do seredini sichnya 1918 vijskovi diyi sho nosili yaskrave nacionalne zabarvlennya rosiyani prihilniki rad proti tatar prihilniki krajovogo uryadu jshli vzhe na vsomu pivostrovi U sichni 1918 roku Chornomorskij flot i najbilshe misto Krimu Sevastopol perebuvali pid kontrolem bilshovikiv Za prikladom Sevastopolya bilshoviki pochali utvoryuvati Vijskovo revolyucijni komiteti VRK po vsomu Krimu Za tayemnim usnim nakazom uryadu j Ministerstva vijskovih sprav UNR 10 kvitnya 1918 roku Ukrayina pochala Krimsku operaciyu Generalovi Oleksandru Natiyevu nalezhalo vidiliti z korpusu okremu grupu zabezpechenu vsima vidami zbroyi na pravah diviziyi pid komanduvannyam polkovnika Bolbochana Uvecheri 22 kvitnya 1918 roku Krimska grupa z boyem zahopila misto Dzhankoj pershu vuzlovu stanciyu v Krimu sho dalo yij mozhlivosti dlya rozgortannya podalshogo nastupu Tut zoseredilis usi sili pohidnoyi grupi i pochali troma chastinami prosuvatisya dali persha chastina sho skladalasya z pihoti avtopancirnikiv ta artileriyi prosuvalasya shidnim bokom zaliznici za marshrutom Dzhankoj Simferopol druga chastina Gordiyenkivskij polk ta kinno girska garmatna diviziya rushila u napryamku Yevpatoriyi a tretya chastina virushila na Teodosiyu Golovni sili grupi Bolbochana buli skerovani na Simferopol yakij buv zahoplenij majzhe bez oporu rankom 24 kvitnya 1918 roku Priblizno u toj samij chas Gordiyenkivskij polk zahopiv Bahchisaraj 26 kvitnya 1918 roku 15 ta nimecka diviziya z nakazu generala fon Kosha otochila vsi miscya dislokaciyi ukrayinskih vijsk ta golovni strategichni punkti Simferopolya Polkovniku Petru Bolbochanu ogolosheno ultimatum negajno sklasti zbroyu zalishiti vse vijskove majno i viyihati z mista j teritoriyi Krimu pid ohoronoyu nimeckogo konvoyu na pravah internovanih rozpustivshi pri comu dobrovolchi zagoni Poyasnyuyuchi prichinu svoyih vimog general fon Kosh zayavlyav sho zgidno z umovami Berestejskoyi ugodi Krim ne nalezhit do teritoriyi Ukrayini i dlya perebuvannya ukrayinskogo vijska na cij zemli nemaye zhodnih pidstav 27 kvitnya 1918 roku ministr vijskovih sprav UNR Oleksandr Zhukivskij telefonom viddav nakaz pro negajnij vidhid Zaporizkoyi diviziyi z Krimu yakij ogolosheno v prisutnosti generala fon Kosha Otamanovi Oleksandru Natiyevu vislovili nezadovolennya tim sho vin zalishiv grupu yaka zdijsnyuvala vijskovu operaciyu v Donbasi a generalovi fon Koshu povidomleno sho poperednya zayava uryadu UNR yaka stverdzhuvala sho v Tavridi nemaye ukrayinskih vijskovih chastin bula prosto neporozuminnyam Yak naslidok krimske ugrupovannya ukrayinskoyi armiyi yakomu zagrozhuvalo rozzbroyennya nimcyami bulo vivedene z Tavridi j roztashovane poblizu Oleksandrivska Pislya ukladennya peremir ya z Polsheyu na polskomu fronti radyanskij uryad peregrupuvav svoyi armiyi ta zoseredivsya na zahopleni Krimu 21 veresnya 1920 buv utvorenij Pivdennij front pid komanduvannyam M V Frunze yakomu bulo postavleno zavdannya ne dopustiti novoyi zimovoyi kampaniyi 11 listopada 1920 koli bili buli vibiti i z Ishunskih pozicij Golovnokomanduvach ta Pravitel Pivdnya Rosiyi P N Vrangel vidav nakaz pro evakuaciyu 13 listopada 1920 chastini uvijshli do Simferopolya do 17 listopada 1920 vsi krimski mista buli pid vladoyu bilshovikiv Chervonij teror Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Chervonij teror Bilshovicka svoboda polskij plakat z karikaturoyu na Leva Trockogo V Ukrayini chervonij teror rozpochavsya u sichni 1918 roku iz vtorgnennyam chervonogvardijskih zagoniv Muravjova yakij pid chas i pislya shturmu Kiyeva vlashtuvav u Kiyevi rizaninu Za riznimi pidrahunkami zhertvami rizanini stali vid 2 do 3 tisyach osib Z cogo momentu nasilstvo i teror stali osnovnimi metodami utverdzhennya tut Radyanskoyi vladi Za vislovom V G Korolenka areshti i pozasudovi rozstrili politichnih oponentiv pid privodom borotbi z kontrrevolyucionerami tut stali zvichnim pobutovim yavishem radyanskoyi dijsnosti Diyi chervonogvardijciv v Ukrayini vidriznyalisya osoblivoyu zhorstokistyu Napriklad Harkivske ChK vikoristovuvalo skalpuvannya i znimannya rukavichok z kistej ruk v Poltavi i Kremenchuci svyashennosluzhiteliv sadzhali na kil U Katerinoslavi zastosovuvali rozp yattya j pobivannya kaminnyami v Odesi oficeriv priv yazuvali lancyugami do doshok vstavlyayuchi v toplennya j smazhachi abo rozrivali navpil kolesami lebidok abo opuskali po cherzi v kazan z okropom j u more Chiselnoyu ye grupa materialiv presi pro diyalnist VNK abo Chervonij teror bilshovikiv v Ukrayini 1919 r Pro rozstrili v Kiyevi Harkovi Vinnici Zhitomiri ta inshih mistah Ukrayini pro zhertvi chrezvichajki yak nazivali cyu komisiyu v narodi svidchili majzhe vsi periodichni vidannya v Ukrayini Yevrejski pogromi v Ukrayini buli yavishem povz yake ne mogla projti zhodna gazeta Zhertvami bilshovickogo teroru v Kiyevi Odesi ta inshih mistah stali rektor Ukrayinskoyi akademiyi mistectva Oleksandr Murashko pismennik Dmitro Markovich poet Grigorij Chuprinka kompozitor Mikola Leontovich aktor i pismennik Olelko Ostrovskij j tisyachi inshih pro sho pisala gazeta Ridne slovo v statti Zhertvi chrezvichajki sered ukrayinciv Inshi gazeti navodyat fakti diyalnosti VNK v Ukrayini za danimi Golovnoyi likvidacijno slidchoyi komisiyi yaka bula stvorena pri Uryadi Direktoriyi v 1919 roci Tak v zamitkah Zhertvi bilshovizmu ta Rozkopki mogil rozstrilyanih bilshovikami gazeta Gromadyanin vkazuvala sho za pribliznimi pidrahunkami u Vinnici bilshovickoyu chrezvichajkoyu bulo rozstrilyano do 3 tis chol Pro rozstrili v Kiyevi ta postanovi Kiyivskoyi gubernskoyi chrezvichajki informuye takozh gazeta Trudova gromada ta inshi vidannya Sered zhertv chervonogo teroru kincya chimalo vidomih diyachiv 23 sichnya 1921 roku agentom VNK buv vbitij ukrayinskij kompozitor Mikola Leontovich a u serpni 1921 rosijskij poet Mikola Gumilov Tri tizhni pid areshtom ChK znahodivsya rosijskij vchenij Kostyantin Ciolkovskij u 1929 r pochavsya sfabrikovanij proces proti vigadanoyi Spilki Vizvolennya Ukrayini U nalezhnosti do tayemnoyi nacionalistichnoyi organizaciyi pid nazvoyu Spilka vizvolennya Ukrayini SVU bulo zvinuvacheno 45 providnih uchenih pismennikiv ta inshih predstavnikiv inteligenciyi vklyuchayuchi Sergiya Yefremova Volodimira Chehivskogo Andriya Nikovskogo Josipa Germajze Mihajla Slabchenka Grigoriya Goloskevicha ta Lyudmilu Staricku Chernyahivsku Viyavlenij organizaciyi pripisuvalasya meta za dopomogoyu chuzhozemnih derzhav emigrantskih sil pidburyuvannya selyanstva proti kolektivizaciyi vbivstva Stalina ta jogo soratnikiv vidokremiti Ukrayinu vid SRSR Deportaciyi ukrayinciv Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Deportaciyi ukrayinciv u chasi SRSR U 1925 1928 rokah provadila robotu tak zvana tristoronnya komisiya URSR BRSR ta RRFSR shodo pererozpodilu kordoniv i yak naslidok roboti tiyeyi komisiyi ta rozpodilu kordoniv z ukrayinskih zemel Starodubshini Bilgorodshini Orlovshini Donu buli deportovani na Zelenij Malinovij ta Sirij Klin sotni tisyach ukrayinciv 1930 roku SRSR rozpochav zachistku zahidnih kordoniv i znovu deportaciyi ukrayinciv Tak zvana kurkulska visilka 1930 36 rr zabrala znovu desyatki tisyach ukrayinciv Iz zahoplennyam Radyanskim Soyuzom Zahidnoyi Ukrayini Zahidnoyi Bilorusi ta krayin Baltiyi u 1939 1940 rokah deportaciyi torknulis i narodiv sho meshkali na cih zemlyah Uzhe voseni 1939 r persha hvilya deportaciyi ohopila polskih osadnikiv yaki viselyalisya razom iz sim yami Protyagom grudnya 1939 bereznya 1940 rr iz Zahidnoyi Ukrayini ta Zahidnoyi Bilorusi bulo deportovano ponad 137 tisyach osib Yih viselyali v pivnichno shidni oblasti RRFSR Komi ARSR i Kazahstanu Druga hvilya deportaciyi prokotilas u kvitni 1940 r koli bulo vivezeno zamozhnih selyan kurkuliv do 6 tis simej iz Zahidnoyi Ukrayini ta Zahidnoyi Bilorusi Vsogo iz Zahidnoyi Ukrayini v 1939 1940 rr bulo vislano do Sibiru Povolzhya Kazahstanu ta na Pivnich za riznimi pidrahunkami vid 10 do 20 naselennya Chimalo nevinnih lyudej yakih nimecko radyanska vijna zastala v miscevih tyurmah bulo znisheno Na Zahidnij Ukrayini u chervni 1941 roku organi NKVS proveli chergovu vzhe chetvertu za dva roki deportaciyu iz Zahidnoyi Ukrayini yakoyu bulo ohopleno ponad 300 tisyach osib U Pivnichnij Bukovini deportaciyi prohodili u dva etapi pershij vidbuvsya 23 travnya drugij 13 chervnya 1941 roku U travni vivozili v osnovnomu tak zvanih zradnikiv Batkivshini zasudzhenih Osoblivoyu naradoyu pri NKVS SRSR Do ciyeyi kategoriyi nalezhali ti hto pragnuv viyihati za kordon chi robiv sprobi perejti kordon nelegalno a takozh chleni OUN Deportaciyi pidlyagala 181 bukovinska rodina 306 doroslih osib i 210 nepovnolitnih U 36 vagonah yih napravili u Kirovsku oblast Krasnoyarskij kraj ta Komi ARSR U chervni do zradnikiv batkivshini zgidno z postanovoyu ob yednanogo zasidannya byuro Cherniveckogo obkomu KP b U ta obvlikonkomu vid 8 chervnya 1941 roku doyednali pomishikiv fabrikantiv aktivnih diyachiv kontrrevolyucijnih partij krupnih torgovciv V rezultati chervnevoyi akciyi z Bukovini bulo viseleno 2279 rodin 7116 osib she 604 osobi bulo zaareshtovano Golodomor 1921 1923 rr Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Golodomor v Ukrayini 1921 1923 Pid chas intervenciyi Rosiyi 1919 roku po selah buv rozpochatij grabunok selyan a zabrane zbizhzhya ta hudoba vivozilis do Rosiyi O Shlihter na toj chas bilshovickij komisar pisav sho z Ukrayini bulo zabrano 8 5 miljona pudiv hliba zamist 50 na yaki bilshoviki spodivalis Na comu politichnomu i nasilnickomu foni derzhavnogo terorizmu i rozvinuvsya golod Jogo poshirennyu spriyali takozh posuha i nevrozhaj sho 1921 roku ohopili najvazhlivishi zernovi regioni Rosiyi Povolzhya Pivnichnij Kavkaz a v Ukrayini yiyi pivdenni stepovi rajoni Na pivdni Ukrayini voseni 1920 vzimku i vesnoyu 1921 vipalo lishe 3 4 zvichajnoyi normi opadiv Katastrofichne stanovishe bulo u Katerinoslavshini Donechchini Zaporizhzhi Odeshini Mikolayivshini i Harkivshini Za rahunok pivnichnih i pravoberezhnih rajoniv yaki menshe postrazhdali vid nevrozhayu v Ukrayini bulo zibrano 300 mln pudiv zernovih abo 30 vrozhayu 1916 r Pro golod v Ukrayini pochav zayavlyati na ves svit uryad UNR v ekzili vzhe voseni 1921 roku Tak u veresni 1921 roku povnovazhnij predstavnik UNR Oleksandr Shulgin zvernuvsya z prohannyam pro dopomogu goloduyuchomu ukrayinskomu naselennyu do Nansena a cherez misyac ce pitannya misiya UNR porushila v Parizhi Na zhal todi zahidnij svit tak i ne perejnyavsya tragediyeyu ukrayinskogo selyanstva I na pochatku sichnya 1922 roku kilkist goloduyuchih tut syagnula 1 890 000 osib u berezni 3 250 000 v chervni 4 103 000 Za dopoviddyu predstavnika Komitetu Nansena akreditovanogo u Zhenevi na pivdni Ukrayini vzimku 1922 roku goloduvali 8 000 000 selyan Predstavnik dopomizhnoyi organizaciyi Nansena kapitan V Kvisling ochevidec togo golodu zasvidchiv u svoyij telegrami v lyutomu 1922 roku sho v Ukrayini blizko 7 miljoniv lyudej vmirayut z golodu v usomu strashnomu rozuminni cih sliv Ce do rechi pidkreslyuvav Kvisling bez inshih ukrayinskih teritorij do yakih vin vidnosiv u pershu chergu Kuban 12 travnya 1921 r Lenin pidpisav telegramu RNK USRR do Harkova z vimogoyu vzhiti zahodiv dlya vidpravki vprodovzh travnya 1921 ne menshe 1 miljona pudiv hliba v centralni guberniyi RSFRR 6 serpnya 1921 r V I Lenin obminyavsya telefonogramami z narkomom prodovolstva USRR M Vladimirovim u Harkovi Nadano vkazivku pro prodazh soli viklyuchno v obmin na hlib i tilki tim selyanam yaki vnesli ne menshe 1 4 prodpodatku 9 serpnya RNK USRR prijnyala postanovu Pro poryadok provozu produktiv po zaliznicyah i vodnih shlyahah zaznachalosya sho do skladu dozvolenih do provozu pasazhirami 3 pudiv produktiv mogli vhoditi ne bilshe 10 funtiv soli ta 5 funtiv cukru 20 veresnya 1921 r Politbyuro CK KP b U uhvalilo plan vivozu prodovolstva dlya RSFRR u rozmiri 57 miljoniv pudiv iz zasterezhennyam sho cherez dva misyaci planove zavdannya malo buti zbilshenim 23 veresnya ne mayuchi vazheliv vplivu na realnij stan sprav RNK USRR prijnyala postanovu pro ogoloshennya chastini Ukrayini teritoriyeyu derzhavnih zagotivel po tovaroobminu ta ogolositi Chernigivsku Podilsku Poltavsku Kiyivsku ta Kremenchucku guberniyi teritoriyeyu derzhavnih zagotivel na hlib zbizhzhya furazh ta olijne nasinnya Politbyuro CK KP b U uhvalyuye specialne rishennya pro zabezpechennya pajkami komunistiv u goloduyuchih guberniyah I koshti dlya cogo vidilyayutsya z derzhavnogo byudzhetu v yakij uzhe oprihoduvano j cinnosti z pograbovanih cerkov za pidkazkoyu z CK Nekomunistam z goloduyuchih regioniv dopomoga ne nadavalasya V toj zhe chas kerivniki kompartiyi organizovuyut dlya sebe sanatoriyi v Nimechchini ta rahunki v shvejcarskih bankah 7 chi 8 zhovtnya 1921 r Lenin pidpisav proyekti postanov i postanovi Radi praci ta oboroni vid 7 zhovtnya 1921 pro viviz 57 mln pudiv hliba z USRR 12 zhovtnya 1921 r Politbyuro CK KP b U poshirilo na teritoriyu USRR vsi postanovi CK RKP b pro rozstrili 11 listopada 1921 r v Zaporizkij guberniyi provedeno oblik goloduyuchih za poperednimi danimi goloduvali blizko 175 tisyach osib naselennya harchuvalosya surogatami perevazhno makuhoyu najbilshe postrazhdali vid golodu 7 volostej Zaporizkogo povitu 5 Melitopolskogo 2 Gulyajpilskogo 19 grudnya organi vladi zvituvali sho u Verhnodniprovskomu poviti Odeskoyi guberniyi goloduvalo do 35 tis osib a v 11 povitah Katerinoslavskoyi guberniyi goloduvali blizko 75 naselennya 7 zhovtnya 1922 r v Harkovi komisiya vidryadzhena VUCVK dlya obstezhennya stanovisha u goloduyuchih miscevostyah golova V Yermoshenko stanovishe u goloduyuchih miscevostyah okrim Odeskogo povitu bude skrutnishim nizh u minulomu roci Na seredinu zhovtnya 1922 r v Katerinoslavskij guberniyi goloduvali 200 tisyach osib z nih 96 tisyach ditej 40 tis selyanskih gospodarstv potrebuvali nasinnyevoyi dopomogi Chotiri poviti blagali na negajnu dopomogu Po specdonesennyu na 15 listopada 1922 roku v Doneckij guberniyi goloduvali 500 tisyach osib z nih chvert u Mariupolskomu poviti amerikanska administraciya dopomogi pracyuvala viklyuchno u Mariupolskomu poviti de goduvala 11 tis ditej za danimi gubernskoyi komisiyi dopomogi goloduyuchim na golodnu smert bula prirechena polovina goloduyuchih 3 sichnya 1923 roku za propoziciyeyu narodnogo komisara zakordonnih sprav SRSR Chicherina uryad SRSR zaproponuvav radyanskij presi ta gazetam sho oderzhuvali subsidiyi vid uryadu SRSR timchasovo do pripinennya Lozannskoyi konferenciyi j povernennya Chicherina z za kordonu utrimatisya vid publikaciyi zvistok pro golod na pivdni Ukrayini Pivnichnomu Kavkazi j u Krimu Protyagom bagatoh desyatilit u radyanskih shkilnih pidruchnikah stverdzhuvalosya sho na pochatku 20 h rokiv golod ohopiv lishe rajoni Povolzhya Tak ogoloshuvalosya todi i pered zahidnim svitom zvidki Lenin i jogo soratniki prosili prodovolchoyi dopomogi same v nazvanij region Pro te sho takij zhe golod ohopiv usyu Pivdennu Ukrayinu zvidki masovo vivozivsya hlib na Pivnich Rosiyi i na eksport Moskva movchala Morg Tila ditej yaki zaginuli vid Golodomoru Mikolayivskij rajon Mikolayivskoyi oblasti 1922 r Diti zhertvi Golodomoru Harkivska oblast 1923 r Diti zhertvi Golodomoru Harkivska oblast 1923 r Golodomor 1932 1933 rr Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Golodomor v Ukrayini 1932 1933 Zhertvi golodu na vulicyah Harkova stolici USRR 1933 Avtor foto Aleksandr Vinerberger Z vidomih na nash chas dokumentiv zokrema viplivaye visnovok pro svidomu organizaciyu kerivnictvom Radyanskoyi Rosiyi piznishe SRSR vinishennya golodom same ukrayinciv Golod organizovuvavsya na vsih yihnih etnichnih zemlyah a ne lishe v mezhah USRR Organizacijni diyi ta vidkritij grabunok selyan yakij sprichinyuvav golod sered selyanstva iz zastosuvannyam vijska rozpochalisya ne piznishe 1920 roku iz chasu koli Ukrayina bula yak zaraz vidverto pishut zavoevana Krasnoj armiej v 1920 I pershimi organizatorami j kerivnikami cih dij buli V Ulyanov Lenin i L Trockij 19 kvitnya 1932 roku Politbyuro CK VKP b prijnyalo postanovu pro nasinnyevu poziku Ukrayini Yak vinyatok pozika vidpuskalas bezvidsotkovo ale z centralizovanih resursiv vseredini Ukrayini Derzhava zabrala zerno a potim dozvolila vikoristati zerno zibrane v Ukrayinskij SRR dlya potreb Ukrayinskoyi SRR ne zaluchayuchi zovnishni resursi Azh 12 tis tonn i lishe 3 tis tonn dlya prodovolchoyi dopomogi kolgospnikam 7 serpnya 1932 roku z yavilasya postanova VCVK i RNK SRSR Pro ohoronu majna derzhavnih pidpriyemstv kolgospiv i kooperativiv ta pro zmicnennya suspilnoyi socialistichnoyi vlasnosti vidoma pid nazvoyu Zakon pro p yat koloskiv Rozkradannya majna kolgospiv karalosya rozstrilom za pom yakshuyuchih obstavin pozbavlennyam voli na strok ne menshe 10 rokiv Zakonom pro p yat koloskiv faktichno lyudyam bulo zaboroneno volodinnya yizheyu Stanom na 14 veresnya pislya prijnyattya zakonu vid 7 serpnya Zakon pro p yat koloskiv Narkomyust USRR u dopovidnij zapisci konstatuvav pro 250 virokiv na rozstrili 1 grudnya Radnarkom USRR zaboroniv torguvati kartopleyu u rajonah yaki ne vikonuyut zobov yazan po kontraktaciyi i perevirci nayavnih fondiv kartopli u kolgospah 3 grudnya u ryadi rajoniv zaboroneno torguvati m yasom i tvarinami Iz 6 grudnya ci rajoni a takozh okremi sela pochali zanositisya na Chorni doshki Zgodom sela absolyutno izolyuvalisya vid zovnishnogo svitu 11 grudnya kerivnictvu USRR nadhodit shifrograma V Molotova i J Stalina z vimogoyu negajno suditi i dati p yat krashe desyat rokiv tyuremnogo uv yaznennya za nevikonannya hlibozagotivelnih planiv kolgospami ta selyanami 16 sichnya 1933 roku Politbyuro CK VKP b zatverdilo ostatochnij plan hlibozagotivel dlya Ukrayini 260 miljoniv pudiv bez mirchuka kotrij pidlyagav bezumovnomu i povnomu vikonannyu ta za bud yaku cinu Pislya zaprovadzhennya vsih cih zahodiv i obmezhen vzhe na pochatok 1933 roku bilshist selyan Ukrayini zalishilisya bez yizhi 22 sichnya 1933 roku Direktiva CK VKP b i RNK SRSR Pro zapobigannya masovogo viyizdu selyan yaki goloduyut zaboronyavsya viyizd za mezhi teritoriyi Radyanskoyi Ukrayini ta Kubani Navesni 1933 roku selyan privchali pracyuvati v gromadskomu gospodarstvi shlyahom organizaciyi harchuvalnih punktiv na polovih stanah Dlya cogo derzhava vidilila chastinu ranishe vidibranogo zerna Z metoyu nalagodzhennya zhittya u vrazhenomu golodomorom seli buli organizovani nadzvichajni organi kompartijnoyi diktaturi politviddili MTS i radgospiv U SRSR sam fakt masovih smertej vid golodu zamovchuvavsya komunistichnim rezhimom i navit staranno prihovuvavsya Kremlivske kerivnictvo zaboronilo derzhavnim organam ta zakladam fiksuvati v dokumentah spravzhnyu prichinu smerti lyudej vid golodu 27 veresnya 1933 roku predstavnik Uryadu UNR v emigraciyi Oleksandr Shulgin zvernuvsya do 14 yi Asambleyi Ligi Nacij z listom u yakomu privertalasya uvaga svitovoyi spilnoti do golodu v Ukrayini Na znak protestu proti dij uryadu SRSR ta shob privernuti uvagu svitovoyi gromadskosti do tragediyi Ukrayini OUN organizuvala zamah na konsula SRSR u Lvovi Vikonati virok OUN zgolosivsya 19 richnij gimnazist Mikola Lemik 21 zhovtnya 22 zhovtnya 1933 roku vin zastreliv nachalnika kancelyariyi konsulatu SRSR u Lvovi Oleksiya Majlova emisara GPU osobistogo predstavnika J Stalina Negajnij sud u Lvovi yakij vidbuvsya v zhovtni listopadi 1933 roku zasudiv Lemika do smertnoyi kari Cherez deyakij chas smertnu karu zaminili na dovichne uv yaznennya Kerivnictvo VKP b ta uryad SRSR vidhilyali bud yaku dopomogu z za kordonu goloduyuchim v Ukrayini Na zvernennya Ukrayinskoyi torgovelno kreditnoyi organizaciyi Galichini Centrospilka do radyanskogo konsula u Lvovi z propoziciyeyu dozvoliti vidpraviti goloduyuchim Radyanskoyi Ukrayini odin miljon centneriv zerna za kilka dniv iz Moskvi nadijshla kategorichna vidmova Pid chas provedennya mizhnarodnoyi naukovo praktichnoyi konferenciyi Golodomor 1932 1933 rokiv vtrati ukrayinskoyi naciyi yaka projshla 4 zhovtnya 2016 roku v Kiyivskomu nacionalnomu universiteti imeni Tarasa Shevchenka konferenciya virishila vvazhati naukovo vstanovlenimi na sogodni vtrati vid Golodomoru genocidu 1932 1933 rokiv shonajmenshe 7 miljoniv v USRR i 3 miljoni za mezhami USRR na Kubani v Centralno Chornozemnij oblasti Povolzhi ta Kazahstani Rozstrilyane vidrodzhennya Div takozh Rozstrilyane vidrodzhennya ta Velikij teror Chleni literaturnogo ob yednannya Lanka Zliva napravo Boris Antonenko Davidovich Grigorij Kosinka Mariya Galich Yevgen Pluzhnik Valer yan Pidmogilnij Todos Osmachka 1925 rik 12 13 travnya 1933 roku rozpochavsya Chervonij renesans koli vidbulisya aresht Mihajla Yalovogo i samogubstvo Mikoli Hvilovogo u nedobroyi pam yati harkivskomu budinku Slovo Kulminaciyeyu dij radyanskogo represivnogo rezhimu stali masovi rozstrili kontrrevolyucioneriv vchineni naperedodni 20 richchya zhovtnevogo perevorotu Tak 3 listopada 1937 roku v urochishi Sandarmoh Kareliya za rishennyam trijki bulo stracheno veliku grupu v yazniv Soloveckoyi tyurmi U spisku ukrayinskih burzhuaznih nacionalistiv rozstrilyanih 3 listopada buli Les Kurbas Mikola Kulish Matvij Yavorskij Volodimir Chehovskij Valer yan Pidmogilnij Pavlo Filipovich Valer yan Polishuk Grigorij Epik Miroslav Irchan Marko Voronij Mihajlo Kozoris Oleksa Slisarenko Mihajlo Yalovij ta inshi Zagalom v odin den za rishennyam nesudovih organiv bulo stracheno desyatki predstavnikiv ukrayinskoyi inteligenciyi cvitu ukrayinskoyi naciyi Ne vidomi tochni dani shodo kilkosti represovanih ukrayinskih inteligentiv u chasi stalinskih represij periodu Rozstrilyanogo vidrodzhennya Za deyakimi danimi ce chislo syagalo 30 000 osib Goninnya religij Priklad revolyucijnoyi propagandi karikatura D Moora Povz nashogo sela de z divchatami tancyuyut p yani svyasheniki i monahi 1917 rik Za rishennyam CVK vid 20 lipnya 1921 roku Agitprop i jogo nacionalni viddilennya povinni buli pristupiti do vsebichnoyi antireligijnoyi propagandi Pri pidviddili propagandi agitpropotdila CK dlya koordinaciyi antireligijnoyi borotbi vinikla anticerkovna komisiya Do skladu komisiyi vhodili chinovniki z Agitpropu Moskovskogo komitetu RKP b VIII likvidacijnogo viddilu Narodnogo komisariatu yusticiyi CK RKSM soyuzu komunistichnoyi molodi a takozh Narodnogo komisariatu osviti i Golovnogo politichnogo upravlinnya Pislya korotkogo chasu tolerantnosti shodo Ukrayinskoyi avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi bilshoviki rozpochali teror proti neyi Cirkulyar vid 4 veresnya 1926 roku Pro ukrayinskij separatizm ogoloshuvav Ukrayinsku avtokefalnu cerkvu mogutnim oplotom nacionalizmu i vidminnim agitacijnim znaryaddyam 25 lyutogo 1926 r politbyuro CK KP b U na zakritomu zasidanni shvaliv rishennya pro represiyi proti aktivistiv UAPC Za danimi GPU URSR 214 svyashennikiv UAPC buli v minulomu vijskovosluzhbovcyami armiyi UNR 55 chlenami ukrayinskih nacionalnih partij 46 kolishnimi carskimi oficerami 22 bilogvardijcyami 17 zhandarmami i policejskimi Do lyutogo 1926 r na dumku GPU 59 kliru UAPC 331 osib perebuvali na vorozhih poziciyah a 70 parafij vedut politichnu agitaciyu U 1925 r v URSR narahovuvalosya 989 parafij UAPC 680 tis prihozhan Pislya vidstoronennya za vkazivkoyu GPU i cherez yiyi agenturu v UAPC V Lipkovskogo i jogo prihilnikiv vid kerivnictva UAPC na yiyi Drugomu Vseukrayinskomu Cerkovnomu sobori v zhovtni 1927 r verhivka avtokefaliyi stala povnistyu pidkontrolna chekistam UAPC ob yednalasya z vlasnimi zh rozkolnikami z DHC 29 30 sichnya 1930 r 40 yepiskopiv na Nadzvichajnomu z yizdi ogolosili pro rozpusk UAPC za kontrrevolyucijnu diyalnist ogolosivshi zaodno V Lipkovskogo yudohristoprodavcem Mitropolit dozhivav reshtu do rozstrilu roki v peredmisti Kiyeva v bidnosti pid postijnim naglyadom GPU NKVD pisav Istoriyu Ukrayinskoyi cerkvi i propovidi listuvavsya z ukrayinskimi cerkovnimi diyachami za kordonom robiv ukrayinski perekladi bogosluzhbovoyi literaturi Na pochatku 1929 roku buv rozislanij cilkom tayemnij cirkulyar Pro zahodi shodo posilennya antireligijnoyi roboti yakij borotbu z religiyeyu pririvnyuvav do klasovo politichnoyi sho vidkrivalo novij etap nastupu na religiyu U travni 1929 roku na XIV Vserosijskomu z yizdi Rad bula prijnyata nova redakciya statti 4 yi Konstituciyi RRFSR zamist svobodi religijnoyi ta antireligijnoyi propagandi viznavalasya svoboda religijnih spovidan i antireligijnoyi propagandi sho zakonodavcho stavilo viruyuchih v nerivne z inshimi gromadyanami polozhennya Tak yak naprikinci 1920 h 1930 h rokiv buv zakritij ryad kultovih budivel to bulo vilucheno bezlich religijnih predmetiv Chastina cih predmetiv bula z dorogocinnih metaliv Bagato predmetiv nadijshli v muzeyi de i zbereglisya Chastina predmetiv zalishilasya v rukah naselennya yake namagalosya zdati kultovi predmeti z dorogocinnih metaliv v Torgzin Istorik Olena Osokina zaznachaye sho Torgzin ne mav prava prijmati cerkovni cinnosti tak yak voni za zakonom vvazhalisya vlasnistyu derzhavi i pidlyagali konfiskaciyi vtim Osokina navodit prikladi koli cya zaborona porushuvavsya pracivnikami Torgziniv yaki brali groshi za cerkovni cinnosti U hodi vijni 1941 1945 rokiv politichne kerivnictvo SRSR ostatochno vidmovilosya vid planiv yaknajshvidshogo znishennya religiyi i cerkvi i perejshlo do politiki chastkovogo vidrodzhennya religijnogo zhittya v krayini pid zhorstkim derzhavnim kontrolem Zelenij klin prapor Zelenoyi Ukrayini 6 kvitnya 1920 roku bilshovikami utvoreno bufernu derzhavu Dalekoshidna respublika Ce staye pochatkom okupaciyi Ukrayinskoyi Dalekoshidnoyi Respubliki Do skladu DSR buli vklyucheni Zabajkalska Amurska Primorska Kamchatska oblasti i Pivnichnij Sahalin hocha faktichno na toj period DSR kontrolyuvala Amursku oblast Habarovskij okrug i Pribajkallya Radyanska Rosiya oficijno viznala DSR vzhe 14 travnya 1920 roku nadavshi yij z samogo pochatku vsebichnu dopomogu i stvorila Narodno revolyucijnu armiyu DSR NRA na bazi chervonih divizij Na peregovorah sho vidbulisya na stanciyi Gongota 24 travnya 15 lipnya 1920 yaponska delegaciya bula zmushena pogoditisya na evakuaciyu svoyih vijsk z Zabajkallya 22 zhovtnya 1920 pislya trivalih boyiv chastini NRA i partizani zajnyali Chitu yaka stala novoyu stoliceyu DSR V cej zhe chas yaponski vijska evakuyuvalisya z Habarovska sho privelo do dijsnogo ob yednannya dalekoshidnih oblastej v ramkah Dalekoshidnoyi respubliki V 1922 Ukrayinskij Dalekoshidnij Ruh pripiniv isnuvannya Nimecka okupaciya 1941 1944 Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Ukrayina v Drugij svitovij vijni Chervona Armiya prohodit paradom po vulicyah mista spilno z Vermahtom 1939 30 chervnya 1941 roku pislya vidstupu radyanskih vijsk z mista Lvova vhodzhennya v nogo vranci togo zh dnya pershih pidrozdiliv vermahtu Organizaciya ukrayinskih nacionalistiv OUN b OUN r na choli zi Stepanom Banderoyu progolosila stvorennya Ukrayinskoyi derzhavi Golovoyu uryadu Ukrayinskogo derzhavnogo pravlinnya buv priznachenij Yaroslav Stecko Piznishe pislya okupaciyi vermahtom Kiyeva konkuruvala OUN m Andriya Melnika progolosila stvorennya Ukrayinskoyi nacionalnoyi radi Prote vlada Tretogo rejhu ne viznali ni odnogo uryadiv 5 lipnya 1941 r terminovij naradi u Adolfa Gitlera shef politichnoyi policiyi Genrih Gimmler otrimav zavdannya rozibratisya z situaciyeyu shodo Ukrayinskoyi derzhavi Zgodom Gestapo zaareshtuvalo Stepana Banderu i vidpravilo v konctabori 11 12 lipnya 1941 r ajnzacgruppoyu SS na choli z prof Bayerom z Golovnogo Shtabu G Gimmlera ta A Kolfom buli zaareshtovani Yaroslav Stecko Volodimir Stahiv Dmitro Yaciv Lev Rebet Stepan Lenkavskij Ivan Gabrusevich Koli Ukrayinske derzhavne pravlinnya perestalo diyati Rada Senjoriv perebrala na sebe rol timchasovoyi ukrayinskoyi reprezentaciyi zgodom peretvorilasya na Ukrayinsku Nacionalnu Radu u Lvovi 17 lipnya 1941 r Druzhini Ukrayinskih Nacionalistiv otrimali nakaz vidijti z frontu bilya Vinnici buli rozzbroyeni i pid ohoronoyu vidislani do Nimechchini Togo zh dnya za nakazom A Gitlera buv utvorenij Rajhskomisariat Ukrayina na choli z Erihom Kohom Ale miscevi organi vladi Ukrayinskoyi derzhavi v deyakih miscevostyah prodovzhuvali diyati azh do veresnya 1941 r 11 serpnya 1941 r predstavnikami rehsministerstva u spravah shidnih teritorij buli viklikani na rozmovu Stepan Bandera Yaroslav Stecko Rihard Yarij ta Volodimir Stahiv yakim bulo postavleno ultimatum shodo negajnogo vidklikannya Aktu vidnovlennya Ukrayinskoyi Derzhavi 14 serpnya 1941 r rajshministr u spravah shidnih teritorij Alfred Rozenberg otrimav vid Stepana Banderi oficijnu vidmovu u vikonanni ultimatumu U veresni 1941 r na I konferenciyi OUN b z oglyadu na vishezaznacheni podiyi bulo virisheno vvazhati Nimechchinu yak voroga na rivni z SRSR Zahoplennya Kiyeva Vermahtom Nimecka garmata Pak 35 36 na vognevij poziciyi v Kiyevi na krutomu berezi Dnipra 20 serpnya 1941 dekretom Adolfa Gitlera buv zasnovanij rejhskomisariat Ukrayina zi stoliceyu v misti Rivne yak administrativna odinicya Velikonimeckogo rejhu Rajhskomisariat vklyuchav v sebe zahopleni vijskami nacistskoyi Nimechchini teritoriyi Ukrayinskoyi RSR za virahuvannyam distriktu Galichina peredavavsya pid kontrol General gubernatorstva Transnistriyi Zadnistrov ya i Pivnichnoyi Bukovini yaki vidhodili Rumuniyi i piznishe vidilennya Tavriyi Krimu vklyuchenoyi Nimechchinoyu pid majbutnyu nimecku kolonizaciyu yak Gotiya Gotengau Krim togo rejhskomisariat Ukrayina mav piznishe ohopiti takozh oblasti RRFSR Kursku Voronezku Orlovsku Rostovsku Tambovsku Saratovsku i Stalingradsku Protyagom vsogo periodu okupaciyi azh do povernennya Chervonoyi armiyi teritoriyi Ukrayinskoyi RSR vid nimeckoyi okupaciyi v listopadi 1944 roku posadu rejhskomisara zajmav Erih Koh Z kincya 1941 roku nimeckij okupacijnij rezhim pochav rozpravlyatisya z usima proyavami ukrayinskoyi nacionalnoyi aktivnosti likviduvav Ukrayinsku nacionalnu radu gazetu Ukrayinske slovo rozstrilyav sklad redakciyi do yakogo vhodila poetesa Olena Teliga U mezhah takoyi politiki u lyutomu 1942 roku okupanti zaboronili diyalnist Vseukrayinskoyi pravoslavnoyi cerkovnoyi radi Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni Ukrayina vtratila shonajmenshe visim miljoniv lyudej Sered nih p yat miljoniv za jogo danimi buli mirnimi meshkancyami yaki zaginuli vid ruk nacistiv 1 6 miljona zhertv buli ukrayinskimi yevreyami yakih znishili pid chas Golokostu 2 4 miljona cholovikiv i zhinok nacisti vivozili na primusovi roboti do Nimechchini yak ostarbajteriv 400 tisyach ukrayinciv potrapili pid chas vijni do nimeckih koncentracijnih taboriv Pislya peremogi nacisti zgidno planu Ost planuvali vprodovzh 30 rokiv zbilshiti kilkist naselennya sho pidlyagalo viselennyu Viseliti 65 naselennya zahodu Ukrayini 75 naselennya Bilorusi znachnu chastinu naselennya Litvi Latviyi Estoniyi Na vivilnenij teritoriyi mali plani poseliti 45 mln nimciv Korinne naselennya za rozrahunkami esesivciv 14 mln cholovik sho zalishilosya b na danih teritoriyah planuvalosya postupovo onimechiti i vikoristovuvati yak nekvalifikovanu robochu silu Hocha slid zaznachiti sho znachnoyu problemoyu bulo nebazhannya masovogo pereselennya nimciv na Shid Pislyavoyennij period 1944 1991 Pislya Kurskoyi bitvi pochalisya boyi za Bilorusku RSR i Ukrayinsku RSR U bitvi za Dnipro radyanska armiya zajnyala Livoberezhnu Ukrayinu i Krim Naprikinci 1943 u pershij polovini 1944 roku osnovni bojovi diyi prohodili na pivdennij dilyanci frontu Nimci vidstupili z teritoriyi Ukrayinskoyi RSR Chervona armiya zajnyala zemli Pravoberezhnoyi Ukrayini Krim vijshla do Karpat vstupila na teritoriyu Rumunskogo korolivstva U zhovtni listopadi 1944 roku radyanski vijska zajnyali teritoriyu Zakarpattya i v Mukachevi buv sformovanij marionetkovij nacionalnij komitet Zakarpatskoyi Ukrayini yakij progolosiv volyu ukrayinskogo narodu vidokremitisya vid Chehoslovachchini i priyednatisya do URSR 29 chervnya 1945 roku u Moskvi buv pidpisanij Radyansko chehoslovackij dogovir pro vihid Zakarpatskoyi Ukrayini zi skladu Chehoslovachchini ta pro yiyi priyednannya z radyanskoyu URSR 22 listopada 1945 roku dogovir mizh ChSR i SRSR buv ratifikovanij Timchasovimi nacionalnimi zborami Chehoslovachchini a 27 listopada Prezidiyeyu Verhovnoyi Radi SRSR Zahoplennya cih teritorij SRSR stala vazhlivoyu podiyeyu adzhe sho vona privela do ob yednannya v odnij derzhvi bilshosti ukrayinskih etnichnih teritorij ta vozz yednannya ranishe na dovgi stolittya rozdilenogo ukrayinskogo narodu Takim chinom ukrayinci timchasovo ob yednani v cej chas v mezhah USRS z chasom zmogli vidnoviti svoyu nezalezhnist u 1991 roci Pitannya pro nalezhnist zahidnoukrayinskih zemel na korist SRSR bulo virishene soyuznikami na Yaltinskij konferenciyi ta zgodom zakriplene na Potsdamskij konferenciyi Pislya zavershennya drugoyi svitovoyi vijni v SRSR vidbulisya pevni zmini pov yazani zi stanom suspilstva znachna chastina yakogo pid chas voyennih dij u Yevropi perejshla za zaliznu zavisu Pislya smerti Stalina do vladi prijshov Mikita Hrushov odnak proval ekonomichnoyi politiki yiyi neperedbachuvanist ta neposlidovnist zmistili Hrushova z posta glavi v 1964 roci Novim pershim sekretarem CK KPRS stav Leonid Brezhnyev za pravlinnya yakogo ukrayinskij zemli zajshli v epohu zastoyu Jogo nastupnik Yurij Andropov ta Kostyantin Chernenko pomirayut pislya priblizno roku na posadi sho bulo nazvano yak paradom gensekiv Represiyi Div takozh Represiyi v Ukrayini 1972 ta Stalinski represiyiFoto Ivana Dzyubi zaareshtovanogo KDB pid chas operaciyi Blok 12 sichnya 1972 U 1948 bula rozpochata Sprava likariv proti grupi visokopostavlenih evrejskih likariv zvinuvachenih u zmovi i vbivstvi ryadu radyanskih lideriv U 1951 1952 roci do rozstrilu ta znachnih terminiv uv yaznennya bula zasudzhena grupa yevrejskoyi molodi studenti molodshih kursiv vishiv ta shkolyari z organizaciyi Soyuz borotbi za spravu revolyuciyi yaki stvorili molodizhnu livoradikalnu antistalinsku pidpilnu organizaciyu ta vistupali z kritikoyu chinnogo rezhimu Naperedodni ta v dobu Drugoyi svitovoyi vijni v Chervonij armiyi ne pripinyalisya politichni represiyi Bilshist iz vijskovosluzhbovciv prityagalisya do vidpovidalnosti za vigadanimi neobgruntovanimi obvinuvachennyami U 1949 roci pered svyatkuvannyam 70 richchya yuvileyu Stalina u SRSR buli represovani frontoviki invalidi Drugoyi svitovoyi vijni Chastinu z nih rozstrilyali inshu chastinu vivezli na daleki ostrovi Pivnochi ta u gluhi kuti Sibiru Shiroko vidomij Valaam tabir invalidiv drugoyi svitovoyi vijni roztashovanij na ostrovi Valaam pivnichna chastina Ladozhskogo ozera kudi pislya drugoyi svitovoyi vijni v 1950 1984 zvozili invalidiv vijni 12 14 sichnya 1972 roku KGB URSR rozpochav operaciyu Blok zaareshtuvavshi veliku grupu ukrayinskih disidentiv Vasilya Stusa Ivana Svitlichna Yevgena Sverstyuka Leonida Plyusha Danila Shumuka Mikolu Plahotnyuka Zinoviya Antonyuka Olesya Sergiyenka Ivana Kovalenka V yacheslava Chornovila Mihajla Osadchogo Ivana Gelya Stefaniyu Shabatura Irinu Stasiv Kalinec 20 sichnya buv zaareshtovanij svyashennik Vasil Romanyuk zgodom patriarh UPC KP Volodimir ta bagato inshih ukrayinskih diyachiv Zagalom po Ukrayini 1972 roku zaareshtovano 100 osib Za danimi Lyudmili Aleksyeyevoyi u 1972 1974 za uchast v ukrayinskomu nacionalno demokratichnomu rusi bulo zaareshtovano bilshe 122 osib Deportaciyi Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Operaciya Visla U 1944 1945 rr pochalisya deportaciyi zahidnoukrayinskogo naselennya z zemel sho vidijshli do Polskoyi Narodnoyi Respubliki U Polshi narahuvali 460 500 ukrayinciv yaki pidlyagali deportaciyi Pri rozselenni osnovnu yih masu planuvali spryamuvati na Shidnu Ukrayinu 316 324 osib abo 68 7 vid zagalnoyi kilkosti deportovanih Desho piznishe v Polskij Narodnij Respublici bulo usogo vzyato na oblik 497 682 ukrayinciv 125 949 rodin Do lipnya 1946 r bulo evakujovano 482 880 chol 122 622 rodini tobto 97 Same viselennya ukrayinciv iz yih spokonvichnih zemel rozpochavsya 1 listopada 1944 r vidpravlennyam pershogo eshelonu z zhitelyami sela Strilci Grubeshivskogo povitu Eshelon skladavsya z 28 vagoniv sho povezli v URSR pershi 78 gospodarstv z 290 osib Na pochatku osnovna masa deportovanih spryamovuvalas u shidni oblasti Na 10 grudnya 1944 r v Zaporizku Odesku Dnipropetrovsku Hersonsku ta Mikolayivsku oblasti bulo spryamovano 81 deportovanih abo 3 121 rodina z 11 735 osib Naprikinci bereznya 1945 r u vishezaznacheni oblasti a takozh u Poltavsku Sumsku Stalinsku Kirovogradsku Vinnicku ta Harkivsku oblasti pribulo 93 1 deportovanih abo 19796 rodin z 71839 osib Nadali kilkist pereselenciv u Shidnu Ukrayinu postijno zmenshuvalas Evakujovanih rozselyali po vsij teritoriyi Ukrayinskoyi RSR prote do kincya 1947 roku bilshist lyudej oselilasya v zahidnij yiyi chastini i zokrema v Ternopilskij oblasti Perevazhna bilshist deportovanih opinilasya v selah i tilki neznachna yih chastina bula zadiyana u promislovosti Viselennya ukrayinciv kviten 1947 roku 28 kvitnya 29 lipnya 1947 roku vidbulas Operaciya Visla yaka polyagala u primusovij z vikoristannyam vijsk SRSR Polskoyi Narodnoyi Respubliki ChSR deportaciyi ukrayinciv z yihnih etnichnih teritorij Lemkivshini Nadsyannya Pidlyashshya i Holmshini na teritoriyi u zahidnij ta pivnichnij chastini polskoyi derzhavi sho do 1945 roku nalezhali Nimechchini tak zvani Poverneni teritoriyi z metoyu asimilyaciyi ukrayinskogo naselennya pid manipulyativnim privodom obmezhennya pidtrimki ukrayinskogo pidpillya miscevim naselennyam Akciya suprovodzhuvalas masovim nasilstvom nad ukrayinskim naselennyam Bulo nasilno pereseleno 140 575 osib uv yazneno v konctabori Yavozhno 3936 lyudej ubito 655 osib zaareshtovano 2800 chleniv ukrayinskogo ruhu OUN i UPA na Zakerzonni Z kvitnya do lipnya 1947 roku operativna grupa Visla provela 357 bojovih akcij vbila 1509 ukrayinskih povstanciv znishila 1178 bunkeriv i kriyivok Pam yatnik zhertvam operaciyi Visla u Nizkih Beskidah 21 zhovtnya 1947 roku vidbulas karalna akciya uryadu SRSR proti UPA primusova najmasovisha deportaciya naselennya operaciya Zahid Komanduvav neyu zastupnik ministra vnutrishnih sprav URSR Mikola Dyatlov Do vikonannya operaciyi buli zalucheni opersklad MGB 6859 osib zbrojni sili soldati vnutrishnih vijsk MGB i korpus ohoroni MGB osobovij sklad MVD i prikordonnih vijsk stribki 46 509 radyanskij partaktiv 15 556 armijski shoferi 1227 osib U hodi operaciyi vikoristovuvali guzhovij ta avtotransport bronetehniku traktori zaliznichnij transport Deportaciya ohoplyuvala Volinsku todishni Drogobicku ta Stanislavsku Lvivsku Rivnensku Ternopilsku j Chernivecku oblasti Verhovna Rada Ukrayini 22 grudnya 2016 roku uhvalila postanovu 1807 shodo vidznachennya pam yatnih dat i yuvileyiv u 2017 roci vidpovidno do yakoyi 21 zhovtnya 2017 roku vshanovuyetsya 70 ti rokovini z dnya masovoyi deportaciyi naselennya Zahidnoyi Ukrayini do Sibiru 28 listopada 1947 ministr vnutrishnih sprav SRSR S Kruglov napraviv zastupniku golovi Radi ministriv SRSR L Beriyi povidomlennya pro pereselennya z zahidnih oblastej Ukrayini 26460 simej 76268 osib aktivnih nacionalistiv i banditiv 21197 simej 61066 osib na robotu u vugilnij promislovosti shidnih rajoniv SRSR inshi 5264 sim yi 15202 osobi v Omsku oblast Golodomor 1946 1947 rr Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Golodomor v Ukrayini 1946 1947 Perepohovannya ostankiv til zhertv Golodomoru i represij 1946 1947 rokiv Lichakivskij cvintar u Lvovi Stan silskogo gospodarstva pislya zakinchennya Drugoyi svitovoyi vijni buv duzhe skladnij Bulo pograbovano i zrujnovano blizko 30 tisyach kolgospiv radgospiv i MTS tisyachi sil z yakih ponad 250 zaznali doli Koryukivki Rizko skorotilosya pogoliv ya hudobi ta znachno postrazhdali traktornij i kombajnovij parki Tak 1946 go z SRSR vivezeno 350 tisyach tonn zerna do Rumunskogo korolivstva u 1947 600 tisyach tonn zerna do Chehoslovackoyi respubliki za tih dva roki Polska respublika otrimala z Radyanskogo Soyuzu 900 tisyach tonn hliba A v Moldavskij RSR j pivdennih oblastyah Ukrayinskoyi RSR strimko poshiryuvavsya golod i lishe za pershe pivrichchya 1947 oficijno zareyestrovano 130 vipadkiv lyudoyidstva 7 sichnya Ministerstvo derzhbezpeki URSR povidomilo MDB SRSR i CK KP b U pro vazhkij prodovolchij stan kolgospiv Kirovogradskoyi oblasti Priblizno 1223 sim yi ne mali produktiv harchuvannya i perebuvali u visnazhenomu stani z oznakami distrofiyi Osoblivo postrazhdali sim yi kolgospnikiv zagiblih na fronti bagatoditni sim yi invalidiv Drugoyi svitovoyi vijni Chervonokam yanskogo Oleksandrijskogo Pishano Brodskogo Ustinivskogo Pidvisockogo Novogeorgiyevskogo Velikoviskivskogo i Dobrovelichkivskogo rajoniv 17 lyutogo UMVS Izmayilskoyi oblasti dopovilo MVS URSR pro prodovolchi trudnoshi ta lyudoyidstvo na teritoriyi oblasti Vnaslidok nedoyidannya zbilshilas smertnist i zahvoryuvannya na distrofiyu Za sichen 1947 r v oblasti pomerlo 4533 osobi narodilosya 1258 Z chisla pomerlih 1568 osib pomerlo vid distrofiyi Za pershu dekadu lyutogo 1947 r pomerlo 2625 osib iz nih vid distrofiyi 978 V oblasti nalichuvalosya priblizno 16 tis hvorih na distrofiyu Osoblivo velika smertnist sposterigalas v Novoivanivskomu i Bolgradskomu rajonah Protyagom sichnya lyutogo 1947 r viyavleno vipadki kanibalizmu 21 serpnya 1946 roku silskogospodarskij viddil CK KP b U povidomlyav CK KP b U pro zahodi borotbi z perevezennyam hliba iz zahidnih oblastej Ukrayini Vidmichalosya sho organi transportnoyi miliciyi URSR u zv yazku z postanovoyu Radi ministriv RRFSR vid 31 lipnya 1946 r pro zaboronu prodazhu zerna na rinku kolgospami kolgospnikami j odnoosibnikami do vikonannya nimi planu hlibozagotivli z urozhayu 1945 1946 rr organizuvali na velikih zaliznichnih stanciyah Ukrayinskoyi RSR operativni zagorodzhuvalni zagoni yaki borolisya z prodazhem i kupivleyu zerna ta boroshna na bazarah U chervni transportna miliciya URSR znyala z tovarnih potyagiv 62 4 tis osib sho dobiralisya v Zahidnu Ukrayinu po hlib Za dvi ostanni dekadi lipnya bulo znyato 97633 osobi Takim chinom dlya Ukrayinskoyi RSR plan hlibozagotivel bulo zbilsheno do 362 mln 750 tis pudiv Nezvazhayuchi na zhorstku diyu vertikali centr respublika oblast rajon silrada kolgosp diyalnist partijno komandnogo aparatu desyatkiv tisyach specialnih upovnovazhenih z hlibozagotivel zerno do derzhavnoyi komori nadhodilo ne timi tempami na yaki rozrahovuvav centr Najlyutishim golod buv uzimku ta navesni 1947 roku peretvorivshis na golodomor 6 lyutogo 1947 MDB URSR povidomlyalo MDB SRSR pro vipadki kanibalizmu ta trupoyidstva u Dnipropetrovskij ta Izmayilskij oblastyah 25 lyutogo MDB URSR povidomlyalo za dva misyaci 1947 zafiksovano 16 vipadkiv vzhivannya v yizhu lyudskih trupiv u tomu chisli v Izmayilskij oblasti 13 vipadkiv Strazhdali i pomirali u selah i mistah Ukrayinskoyi RSR lyudi riznih nacionalnostej ukrayinci rosiyani yevreyi bolgari gagauzi in Vid shtuchnogo rukotvornogo golodu za nepovnimi danimi zaginulo v Ukrayinskij RSR ponad 1 mln lyudej Totalitarnoyu vladoyu golod zamovchuvavsya Goninnya religiyi Koli v 1944 1945 rr Ukrayina bula znovu zajnyata radyanskimi vijskami svyashenniki Ukrayinskoyi avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi sho zalishilis v Ukrayini buli represovani ta znisheni Bagato yepiskopiv ryatuyuchis vid peresliduvan pereyihali do Zahidnoyi Nimechchini zgodom do SShA Kanadi ta inshih krayin de ocholili rizni yurisdikciyi 11 kvitnya 1945 radyanska vlada zaareshtuvala arhiyepiskopa Josifa Slipogo a zgodom bulo represovano i vsih inshih vladik Ukrayinskoyi greko katolickoyi cerkvi U travni 1945 bula stvorena Iniciativna grupa z vozz yednannya greko katolickoyi cerkvi z pravoslavnoyu pro robotu yakoyi Mikita Hrushov osobisto dopovidav Josipu Stalinu U berezni 1946 roku u Lvovi vidbuvsya psevdosobor na yakomu progolosheno likvidaciyu UGKC znachnu chastinu yiyi majna peredano Moskovskomu patriarhatu U 1946 1989 rr UGKC bula zmushena diyati v pidpilli U 1964 roci bulo stvoreno Institut naukovogo ateyizmu U 1965 roci RSRPC i SDRK buli ob yednani v Radu u spravah religij RSR pri Radi Ministriv SRSR vpershe bulo oprilyudneno polozhennya pro RSR Rada mala pravo sama prijmati rishennya pro reyestraciyu ta znyattya z reyestraciyi religijnih ob yednan pro vidkrittya i zakrittya molitovnih budinkiv pereviryati diyalnist religijnih organizacij Konstituciya SRSR 1977 roku zberigala faktichnu nerivnopravnist gromadyan zalezhno vid yih stavlennya do religiyi ateyisti mogli vilno propaguvati svoyi perekonannya a viruyuchi mali lishe pravo vidpravlyati religijni kulti stattya 52 ya Poshirennya naukovogo ateyizmu z marksistskoyi pidkladkoyu stavilosya v obov yazok vikladacham v shkolah i vuzah v komitetah partiyi na miscyah isnuvali shtatni posadi propagandistiv Razom z tim u vidsutnosti ideologichnoyi konkurenciyi riven pidgotovki takogo rodu kadriv buv nevisokij U pershi roki pravlinnya M S Gorbachova 1985 1987 oficijne stavlennya radyanskoyi derzhavi do religiyi zalishalosya proholodnim Zokrema 24 listopada 1986 roku pid chas vizitu v Tashkent Gorbachov zaklikav vesti rishuchu borotbu z proyavami religijnosti Odnak u miru rozvitku procesiv perebudovi vidbuvayetsya postupovij pereglyad religijnoyi politiki derzhavi perehid vid ateyistichnoyi propagandi do spivpraci z religijnimi organizaciyami Najbilsh znachni zmini pochalisya z 1988 1989 rokiv U 1988 roci Rada u spravah religiyi pri Radi ministriv SRSR skasuvala normu pro te sho molitovni budivli ye vlasnistyu derzhavi Zi zustrichyu Papi Ivana Pavla II z prezidentom SRSR Mihajlom Gorbachovim pochavsya proces vidrodzhennya UGKC Odnak na zhal pochatok 1990 h buv poznachenij mizhkonfesijnim protistoyannyam na tli majnovih superechok uskladnenij rozkolom vseredini ukrayinskogo pravoslav ya 22 zhovtnya 1989 r na Sobori svyashennikiv i miryan u Lvovi bulo progolosheno vidrodzhennya Ukrayinskoyi avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi Ocholiv vidrodzhenu Cerkvu pozashtatnij yepiskop Moskovskogo Patriarhatu Ivan Bodnarchuk 2 zhovtnya 1990 roku organi vladi URSR oficijno zareyestruvali UAPC U 1990 roci buv prijnyatij zakon SRSR Pro svobodu sovisti ta religijni organizaciyi yakij radikalno zminiv harakter vidnosin derzhavi i religijnih organizacij Stattya 5 cogo zakonu pripinyala derzhavnu pidtrimku ateyizmu vstanovlyuyuchi sho derzhava ne finansuye diyalnist religijnih organizacij i diyalnist po propagandi ateyizmu Zakon nadav religijnim organizaciyam prava yuridichnoyi osobi dozvoliv yim mizhnarodni kontakti bez derzhavnogo poserednictva Zrosijshennya Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Rusifikaciya Ukrayini Za ukrayinske shkilnictvo Znezrosijshennya Ukrayini rozpochalos z revolyuciyeyu 1917 i vidrodzhennyam ukrayinskoyi derzhavnosti vstanovlennyam Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki bula perervana okupaciyeyu Ukrayini radyanskim vijskom u 1919 1920 Vstanovlennya radyanskoyi vladi vidnovilo panivne stanovishe rosiyan v Ukrayini sho viyavilosya zokrema v panuvanni rosijskoyi movi Rosijskoyu movoyu zdijsnyuvalos dilovodstvo partijnih i derzhavnih ustanov neyu zh drukuvalasya bilshist oficijnih organiv presi dekretiv vidozv tosho Knizhkova produkciya 1919 1923 za movoyu bula perevazhno rosijskoyu U 1933 roci vidbulas pravopisna reforma yaka skasuvala Ukrayinskij pravopis 1928 roku j zdijsnila v isterichnij atmosferi shtuchne zblizhennya ukrayinskoyi movi yak i biloruskoyi movi div Narkomivka z rosijskoyu z metoyu borotbi z nacionalizmom na movnomu fronti Napriklad bula zaboronena pradavnya gramatichna forma dvoyini yak arhayichna forma ta provincializm navit pisali naukovi stati pro neyi i zakinchennya i v imenniki na t zhinochogo rodu III vidmini v rodovomu vidminku odnini sho bulo duzhe vazhlivom adzhe vono daye zmogu vidriznyati rodovij vidminok vid davalnogo j miscevogo Tak pisali ukrayinski klasiki Poet ne boyitsya vid voroga smerti Bo vilnaya pisnya ne mozhe umerti Lesya Ukrayinka 1938 vijshla postanova RNK SRSR i CK VKP b Ob obyazatelnom izuchenii russkogo yazyka v shkolah nacionalnyh respublik i oblastej V cij postanovi ne bulo pryamih vkazivok pro yakis osoblivi privileyi dlya rosijskoyi movi ale realizaciya ciyeyi postanovi na praktici v riznih regionah SRSR prizvela do postupovogo obmezhennya sfer funkcionuvannya miscevih nacionalnih mov riznih narodiv SRSR Zrosijshennya osoblivo posilene u 1940 1950 h rokah zokrema na priyednanih do URSR zahidnoukrayinskih zemlyah viklikala z pochatku 1960 h rokiv ruh oporu sho ohopiv pevni kola ukrayinski inteligenciyi a pochasti j robitnictva Todi buli vislovleni domagannya shob vesti ukrayinskoyu movoyu navchannya v usih vishih i serednih specialnih shkolah i vihovannya v usih doshkilnih zakladah perevesti na ukrayinsku dilovodstvo v ustanovah i na pidpriyemstvah zaliznicyah torgivli i zbilshiti kilkist vidan AN URSR universitetiv i vidavnictv ukrayinskoyu movoyu a takozh ukrayinskih kinofilmiv Prote vidpoviddyu na ci domagannya bulo posilennya represij proti diyachiv oporu i v URSR dali prodovzhuvav diyati potuzhnij i dobre nalagodzhenij mehanizm zrosijshennya I Dzyuba Rosijskoyu movoyu velisya usi spravi partijnogo derzhavnogo i gromadskogo zhittya vsi galuzi gospodarskogo zhittya ta yihnye dilovodstvo visha serednya tehnichna i profesijna osvita U Kiyevi ta inshih shkoli z ukrayinskoyu movoyu navchannya buli nechislenni v nih navchalosya 20 ditej Takij zhe stan buv u kulturno osvitnij roboti Odnim z golovnih chinnikiv zrosijshennya zalishalasya radyanska armiya Oponenti abo protivniki zrosijshennya i navit yiyi kritiki zaznavali administrativnih i sudovih represij zvilnennya z roboti uv yaznennya u tyurmah i taborah suvorogo rezhimu zaslannya Golovnoyu metoyu zrosijshennya bulo stvorennya yedinogo tak zvanogo radyanskogo narodu z rosijskoyu movoyu j kulturoyu Iniciatorami j propagatorami zrosijshennya v URSR buli partijni j radyanski diyachi ukrayinskogo rodu sho keruyuchis motivami kar yerizmu j prisluzhnictva stavali vorogami vlasnogo narodu na kerivnih posadah u partijno uryadovij iyerarhiyi Kravcev Malanchuk Bilodid Skaba ta in Opir ukrayinciv radyanskomu rezhimu Div takozh Shistdesyatniki Zadushene vidrodzhennya ta Ukrayinskij disidentskij ruh v SRSR Shistdesyatniki Ivan Svitlichnij 1929 1992 poshtova marka Ukrayini 2019 U 1960 1970 h rokah XX stolittya utvorilos pokolinnya ukrayinskoyi nacionalnoyi inteligenciyi yake bulo vnutrishnoyu moralnoyu opoziciyeyu do radyanskogo totalitarnogo derzhavnogo rezhimu politichni v yazni ta v yazni sovisti disidenti shistdesyatniki Yihnij ruh virazno protrimavsya lishe odne desyatilittya Navit uzhe v 1962 na specialno sklikanij naradi zustrichi tvorchoyi inteligenciyi z kerivnictvom derzhavi yih gostro rozkritikuvali Pislya vnutrishnogo perevorotu v KPRS u 1964 tisk derzhavnoyi cenzuri na inteligenciyu rizko posilivsya a koli bula vidana postanova CK KPRS Pro cenzuru j vidbulos vvedenennya vijsk SRSR u Chehoslovachchinu KPRS vzyala kurs na restavraciyu totalitarizmu Shistdesyatniki rozvivali aktivnu kulturnicku diyalnist yaka vihodila za mezhi oficiozu vlashtovuvali neformalni literaturni chitannya ta hudozhni vistavki vechori pam yati represovanih mitciv stavili zamovchuvani teatralni p yesi skladali peticiyi na zahist ukrayinskoyi kulturi Kulturnicka diyalnist yaka ne vpisuvalas u ramki dozvolenogo viklikala nezadovolennya vladi U chas zgortannya vidligi vlada povela borotbu iz shistdesyatnictvom oskilki take seredovishe spriyalo formuvannyu politichnoyi opoziciyi yaka ne dopuskalas u SRSR V ukrayinskomu kulturno prosvitnickomu rusi dedali intensivnishe poshiryuvavsya samvidav shiroko rozpovsyudzhuvalisya vidannya ukrayinskoyi diaspori 1972 roku v Ukrayini sfalsifikovano Spravu Dobosha 12 14 sichnya 1972 roku KGB URSR rozpochav operaciyu Blok Protyagom roku zaareshtuvali blizko sta osib proveli tisyachi obshukiv dopitali desyatki tisyach lyudej vignali z roboti abo vishiv najaktivnishih shistdesyatnikiv Pislya pridushennya ukrayinskogo vidrodzhennya 1960 h rokiv vlada zaprovadila politiku likvidaciyi movnoyi kulturnoyi ta istorichnoyi nacionalnoyi identichnosti v Ukrayini Postupovo vitisnyalis ukrayinomovna sistema osviti gazeti i chasopisi Regulyarno provodilis politichni chistki Koli SRSR pidpisav Gelsinsku ugodu disidenti organizuvali vidkriti j na yihnyu dumku yuridichne sankcionovani grupi zavdannya yakih polyagalo v tomu shob naglyadati za dotrimannyam gromadyanskih prav z boku Kremlya Ocholiv Ukrayinsku Gelsinsku grupu pismennik Mikola Rudenko politichnij komisar u roki Drugoyi svitovoyi vijni ta kolishnij partijnij chinovnik u pismennickij organizaciyi Diyalnist Ukrayinskoyi gelsinskoyi grupi zasvidchila pro perehid disidentskogo ruhu v novu bilsh zrilu stadiyu z sformovanoyu organizacijnoyu strukturoyu ta politichnoyu programoyu Osnovnim novim momentom ciyeyi programi buv perehid ukrayinskih disidentiv na samostijnicki poziciyi U dokumentah disidentskogo ruhu vse chastishe zvuchala vimoga vihodu Ukrayini zi skladu SRSR i stvorennya nezalezhnoyi demokratichnoyi ukrayinskoyi derzhavi Pislya vidnovlennya diyalnosti grupi u 1988 r na yiyi bazi bulo stvoreno Ukrayinsku respublikansku partiyu u 1990 roci Chornobilska katastrofa Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Chornobilska katastrofa Vstanovlennya znaku Zaboronena zona 26 kvitnya 1986 roku cherez viprobuvannya na Chornobilskij atomnij elektrostanciyi pomilki pid chas proyektuvannya samoyi stanciyi ta budivnictva ignoruvannya problem sho vinikali na stanciyi vidbulas Chornobilska katastrofa 1 travnya u Kiyevi prohodiv parad Kreml zmusiv kerivnikiv URSR provoditi jogo shob ne siyati paniku Pislya ocinki masshtabiv radioaktivnogo zabrudnennya bula zaplanovana evakuaciya odnak yiyi zatrimali za rishennyam uryadu SRSR ta CK KPRS Chornobilska katastrofa mala velikij vpliv na socialno politichne zhittya dehto nazivaye yiyi pochatkom kincya Radyanskogo Soyuzu Vidnovlennya nezalezhnosti Div takozh Rozpad SRSR ta Akt progoloshennya nezalezhnosti UkrayiniMiting na ploshi bilya Verhovnoyi Radi Ukrayini Kiyiv 24 serpnya 1991 16 lipnya 1990 roku Verhovnoyu Radoyu bula prijnyata Deklaraciya pro derzhavnij suverenitet Ukrayini 2 17 zhovtnya 1990 roku v Ukrayini vidbulas Revolyuciya na graniti golovnoyu metoyu akciyi bulo nedopushennya pidpisannya novogo soyuznogo dogovoru SRSR Vimogi studentiv buli zadovoleni pidpisannyam postanovi Verhovnoyi Radi yaka garantuvala yih vikonannya Pislya nevdachi Serpnevogo putchu 24 serpnya 1991 r Verhovna Rada Ukrayini uhvalila Akt progoloshennya nezalezhnosti Ukrayini Tekst aktu napisav i progolosiv Levko Luk yanenko Ukrayinska Radyanska Socialistichna Respublika perestala isnuvati a geopolitichnij karti svitu z yavilas suchasna Ukrayina Za rezultatami Vseukrayinskogo referendumu 1991 90 32 gromadyan Ukrayini progolosuvali za Akt progoloshennya nezalezhnosti Ukrayini takozh bulo obrano pershogo Prezidenta Ukrayini yakim stav Leonid Kravchuk Nastupnogo dnya pislya referendumu Ukrayinu viznali Kanada ta Polsha a do kincya sichnya 1992 roku 91 derzhava 8 grudnya u Bilovezkij pushi prezident Ukrayini Leonid Kravchuk prezident RRFSR Boris Yelcin ta golova Verhovnoyi Radi Respubliki Bilorus Stanislav Shushkevich pidpisali ugodu pro utvorennya Spivdruzhnosti Nezalezhnih Derzhav Ale Verhovna Rada Ukrayini ne ratifikuvala vstup tobto ne bula chlenkineyu SND Hocha mala asocijovane chlenstvo pripinene u 2018 roci zgidno ukazu Prezidenta Ukrayini Petra Poroshenka 25 grudnya 1991 roku Prezident SRSR Mihajlo Gorbachov sklav povnovazhennya i fakt pripinennya isnuvannya Soyuzu Radyanskih Socialistichnih Respublik buv konstatovano ostatochno Derzhavna spadkoyemnist UkrayiniDetalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Pravonastupnictvo Ukrayini suchasni teritoriyi Ukrayini chervonij ta teritoriyi na yaki pretenduvala UNR yaki buli predstavleni ta chastkovo viznani na Parizkij mirnij konferenciyi 1919 roku fioletovij Velikij derzhavnij gerb UNRDerzhavnij gerb ZUNR Narazi suchasna Ukrayina yuridichno viznachena v Deklaraciyi pro derzhavnij suverenitet Ukrayini vid 16 lipnya 1990 roku ta v Zakoni Ukrayini vid 12 veresnya 1991 r Pro pravonastupnictvo yak pravonastupnicya URSR Pislya 1991 roku lunali zakonodavchi iniciativi zminiti ce pravonastupnictvo na UNR dlya togo shob vidnoviti istorichnu spravedlivist Takozh deyaki dokumenti mistyat neformalni viznachennya sho pryamo abo nepryamo progoloshuyut pravonastupnictvo Ukrayini vid inshih derzhav ukrayinskogo narodu Kiyivskoyi Rusi Korolivstva Ruskogo Getmanshini Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Ukrayinskoyi Derzhavi ta Zahidnoukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Neformalnist takogo pravonastupnictva takozh pidtverdzhuyetsya peredacheyu Prezidentom UNR u vignanni Mikoloyu Plav yukom 22 sichnya 1992 roku klejnodiv novoobranomu Prezidentu Ukrayini Leonidu Kravchuku ta skladannya z sebe povnovazhen Prezidenta UNR Cya podiya narazi vvazhayetsya simvolichnoyu oskilki vona ne mala zhodnih pravovih naslidkiv hocha Kravchuk zapevniv delegaciyu UNR sho nezabarom bude rozrobleno reglament vikoristannya derzhavnih simvoliv i sho vazhlivo nagolosiv Cej akt maye nagadati usim sho Ukrayina vede svij rodovid svoyu politichnu derzhavnicku biografiyu vid istorichnih chasiv yaki nadayut silu i velich nashomu narodovi vid chasiv Kiyivskoyi Rusi Kozacko Getmanskoyi derzhavi j Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Leonid Kravchuk 22 sichnya 2018 roku u zahodah prisvyachenih 100 richchyu progoloshennya nezalezhnosti Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 5 j Prezident Ukrayini pid chas vistupiv neodnorazovo nagolosiv na spadkovosti derzhavnoyi tradiciyi Suchasna Ukrayina spadkoyemicya bagatovikovih derzhavno nacionalnih tradicij vidrodzhenih pid chas ta vnaslidok Ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 rokiv Ideya derzhavnoyi samostijnosti postavlena na poryadok dennij ta zagartovana pid chas Revolyuciyi stala potuzhnoyu materialnoyu siloyu Vona viznachila uves podalshij perebig istoriyi Ukrayini Petro Poroshenko U toj zhe den grupoyu deputativ do Verhovnoyi Radi Ukrayini bulo podano proyekt zakonu 7521 Pro pravonastupnictvo Ukrayini shodo Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Sut cogo dokumentu zvoditsya do togo sho suchasna ukrayinska derzhava povinna progolositi sebe pravonastupniceyu UNR a ne URSR yak ce ye formalno zaraz z usima pohidnimi vid cogo naslidkami 3 zhovtnya 2019 roku u Verhovnij Radi Ukrayini bulo zareyestrovano proyekt postanovi yakim proponuvalosya perenesti datu svyatkuvannya Dnya Nezalezhnosti na datu progoloshennya IV Universalu UNR 22 sichnya a 24 serpnya zalishiti vihidnim dnem perejmenuvavshi na Den vidnovlennya Nezalezhnosti Ukrayini Na dumku nardepki Oksani Savchuk svyatkuvannya Dnya Nezalezhnosti potribno perenesti 22 sichnya na den progoloshennya u 1918 roci IV Universalu Do togo zh data progoloshennya nezalezhnosti UNR spivpadaye z Dnem sobornosti koli 22 sichnya 1919 roci vidbulosya ob yednannya Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki ta Zahidnoukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki UCOYaO v programi ZNO z istoriyi Ukrayini vkazuye podiyu 24 serpnya same yak vidnovlennya nezalezhnosti Ukrayini NaslidkiRespublika Bilorus Derzhavnij prapor z gerbom Biloruskoyi Narodnoyi Respubliki 1918 ta kolishnimi derzhavnimi simvolami Respubliki Bilorus 1991 1995 yaki zaraz vikoristovuyutsya opoziciyeyu 3 zhovtnya 2020 roku biloruskij derzhavnij telekanal STB Stalichnae telebachanne pidpisav Ukrayinu yak kolishnyu Ukrayinsku Radyansku Socialistichnu Respubliku sho viklikalo oburennya v ukrayinskomu suspilstvi Prichinoyu ciyeyi politichnoyi provokaciyi bulo pogirshennya vidnosin mizh Bilorussyu ta Ukrayinoyu pislya togo yak ukrayinska vlada zasudila falsifikaciyu prezidentskih viboriv u Bilorusi 2020 roku yih rezultati ta samoprogoloshennya prezidenta Oleksandra Lukashenka ta pridushennya protestiv u Bilorusi Krim togo derzhavnij telekanal pidgotuvav syuzhet pro litovciv yakih cikavlyat vitrati biloruskoyi opoziciyi Svitlani Tihanovskoyi yaka zhive v najkrashomu goteli krayini a ne v centri dlya bizhenciv U comu vipadku Litvu nazivali kolishnoyu Radyanskoyu Litovskoyu Respublikoyu Inshij syuzhet programi prisvyachenij Polshi yaka bula pidpisana yak kolishnya Polska Narodna Respublika U nomu rozglyadayutsya pitannya porushennya prav ditini Rosiya Kerivnictvo Rosijskoyi Federaciyi ne viznaye okupaciyu teritorij kolishnoyi Rosijskoyu Imperiyi pislya rozpadu yakoyi utvorilis nacionalni derzhavi Oficijnoyu poziciyeyu Rosiyi ye te sho vsi teritoriyi tochnishe marionetkovi derzhavi dobrovilno priyednalisya do SRSR V interv yu v chervni 2021 roku Vladimir Putin rozkritikuvav vstup Ukrayini do NATO zayavivshi sho ukrayinci ce yedinij narod z rosiyanami a Ukrayina ce radyansko bilshovicke utvorennya Varto zgadati yak vinikla Ukrayina yak derzhava Ce porodzhennya radyanskogo periodu Bilshoviki stvorili Radyanskij soyuz stvorili zokrema soyuzni respubliki i Ukrayinu Mozhna zgadati sho ci teritoriyi prijshli u sklad rosijskoyi derzhavi abo proces yihnogo vozz yednannya z Rosiyeyu rozpochavsya u 1654 roci pislya Yaroslavskoyi radi Todi ti lyudi yaki prozhivali na tij teritoriyi ti lyudi vvazhali sebe i nazivali sebe rosiyanami Mozhlivo pidgotuyu okremu stattyu na cyu temu Ya podumayu nad cim Volodimir Putin Zvichajno z oglyadu na tisyacholitnyu derzhavnist Ukrayini a same Kiyivsku Rus Korolivstvo Rus Zaporizku Sich Getmanshinu ta Ukrayinsku Narodnu Respubliku ci tverdzhennya ye chastinoyu rosijskoyi propagandi dlya vnutrishnogo spozhivannya Shodo ukrayinskogo etnonima to do XX st ukrayinci vzhivali nazvu Rus Rusini Kozaki a na Zahodi ukrayinciv nazivali rutenami rutheny ruteny Odnak ne rosiyanami moskovitami Krim togo prezident Rosiyi Volodimir Putin nazvav Pereyaslavsku Radu Yaroslavskoyu Radoyu 12 lipnya 2021 roku na vebsajti Prezidenta Rosijskoyi Federaciyi rosijskoyu i navit ukrayinskoyu movoyu bula opublikovana skandalna stattya Pro istorichnu yednist rosiyan ta ukrayinciv Stattya bula vklyuchena do pereliku obov yazkovih tem vijskovo politichnoyi pidgotovki v rosijskij armiyi Zgidno z opituvannyam provedenim Centrom Razumkova navit viborci prorosijskoyi Opozicijnoyi platformi za zhittya ne pogodzhuyutsya z tezoyu Putina pro te sho ne isnuvalo i ne moglo buti zhodnogo istorichnogo pidgruntya dlya ideyi vidokremlennya ukrayinciv vid rosiyan i vidokremlennya ukrayinciv i bilorusiv yak okremih nacij i sho ce bulo rezultatom radyanskoyi nacionalnoyi politiki Lishe 12 5 gromadyan Ukrayini pogodzhuyutsya z tezami Prezidenta Rosijskoyi Federaciyi 70 ne pogodzhuyutsya i she 17 ne viznachilisya Na dumku politologiv stattya Volodimira Putina Pro istorichnu yednist rosiyan ta ukrayinciv adresovana ne ukrayincyam a svitovim lideram yak demonstraciya togo sho Rosiya yak nastupnicya SRSR maye namir vidnoviti kontrol nad Ukrayinoyu Ukrayina Pam yatnik borcyam za volyu Ukrayini zhertvam komuno fashistskogo teroru v m Yaremche Radyanska okupaciya na oficijnomu rivni v Ukrayini ne viznana Viznayetsya sho Ukrayina ye pravonastupniceyu URSR a ne UNR dzherelo Stanom na 2001 r procesualni diyi z reprosovanih zhertv nezakonnih represij bulo v cilomu zaversheno pereglyanuto 307 450 arhivnih kriminalnih ta slidchih sprav Za nimi reabilitovano 248 710 osib vidmovleno v reabilitaciyi vidpovidno do chinnogo zakonodavstva Ukrayini 117 243 osobam Lishe do 1 sichnya 1998 r organami prokuraturi rozglyanuto 122 8 tis zvernennya gromadyan z pitan reabilitaciyi Zagalom v Ukrayini reabilitovano do 440 tis osib z nih 132 tis za hrushovskoyi vidligi U ramkah derzhavnoyi politiki pam yati oficijne vshanuvannya zhertv politichnih represij Den pam yati zhertv golodomoru ta politichnih represij upershe zaprovadzheno ukazom prezidenta Ukrayini vid 31 zhovtnya 2000 r 1181 U 2003 roci v Kiyevi buv stvorenij muzej sovyetskoyi okupaciyi yakij vidobrazhaye zlochini komunistichnogo rezhimu v period 1917 1991 rr v Ukrayini Metoyu muzeyu ye informuvannya ukrayinskoyi ta svitovoyi gromadskosti pro dosi malovidomi storinki tragichnoyi istoriyi Ukrayini komunistichnogo periodu Takozh u Kiyevi ye prosto neba Ukazom Prezidenta Ukrayini vid 21 travnya 2007 r 431 vstanovleno shorichne vidznachennya u tretyu nedilyu travnya Dnya pam yati zhertv politichnih represij z metoyu nalezhnogo vshanuvannya pam yati zhertv politichnih represij privernennya uvagi suspilstva do tragichnih podij v istoriyi Ukrayini viklikanih nasilnickim vprovadzhennyam komunistichnoyi ideologiyi vidrodzhennya nacionalnoyi pam yati utverdzhennya neterpimosti do bud yakih proyaviv nasilstva proti lyudstva Dlya zakriplennya u nacionalnij pam yati problemi nezakonnih R osoblive znachennya maye viyavlennya ta memorializaciya vidpovidnih misc pam yati misc masovih strat ta pohovannya zhertv V Ukrayini stanom na 2010 r viyavleno shonajmensh 18 misc masovih pohovan zhertv politichnih represij U 2015 roci Ukrayina zasudila zlochini komunistichnogo totalitarnogo rezhimu Zakonom Pro zasudzhennya komunistichnogo ta nacional socialistichnogo nacistskogo totalitarnih rezhimiv v Ukrayini ta zaboronu propagand yihnoyi simvoliki Direktor Ukrayinskogo institutu nacionalnoyi pam yati Volodimir V yatrovich zayavlyav u 2016 roci pro te sho ukrayinci povinni govoriti pro radyansku okupaciyu U 2016 roci vin stverdno zayaiv sho radyanskij period ukrayinskoyi istoriyi ye okupaciyeyu i na jogo dumku Ukrayina maye zayaviti pro te sho ye nastupniceyu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki yaka isnuvala v 1917 1921 rokah Bulo zaznacheno sho Akt progoloshennya nezalezhnosti Ukrayini vid 1991 roku potribno rozglyadati same yak vidnovlennya nezalezhnosti Ukrayini sho roblyat Estoniya Latviya ta Litva Ci derzhavi vidznachayut svoyi dni nezalezhnosti pochinayuchi vidlik z 1918 roku a ne 1990 1991 rr Koli mi govorimo pro osnovu radyanskoyi vladi v Ukrayini treba rozumiti sho v Ukrayini vona bula vstanovlena siloyu vona bula eksportovana zzovni Nam vazhlivo govoriti sho ukrayinska derzhava ce ne shos vipadkove sho z yavilosya v 1991 roci Ukrayinska derzhava ce dosit trivalij rezultat borotbi ukrayinciv za svoyu nezalezhnist Volodimir V yatrovichChehiya Operaciya Dunaj Div takozh Vtorgnennya vijsk Varshavskogo dogovoru do Chehoslovachchini V interv yu britanskomu shodennikovi yakij cikavivsya stavlennyam sogodnishnih cheskih komunistiv do podij 50 litnoyi davnini golova Kompartiyi Chehiyi ta Moraviyi KPChM zayaviv Istoriya bula falsifikovana na sto vidsotkiv Nihto ne pishe sho vsya cya ideya postavlena na antirosijskij poziciyi U toj chas u Politbyuro Radyanskogo Soyuzu buv lishe odin chistij rosiyanin i vin progolosuvav proti vtorgnennya Brezhnyev buv z Ukrayini Golovnoyu siloyu armiyi vtorgnennya buli ukrayinci Vojteh Filip Ci slova viklikali burhlivu reakciyu v cheskomu suspilstvi osoblivo na tli pidgotovki do vidznachennya 50 richnici radyanskoyi okupaciyi Chehoslovachchini sho vidbuvalas nastupnogo tizhnya Tozh koli Cheske radio zvernulosya do lidera komunistiv za roz yasnennyami vin utochniv sho nibito Moralnu vidpovidalnist za vtorgnennya vijsk Varshavskogo dogovoru nesut vsi krayini kolishnogo Radyanskogo Soyuzu vklyuchno z krayinami Baltiyi ta Ukrayinoyu Vojteh Filip Za slovami Filipa ninishnya Rosiya ne nese vidpovidalnosti za diyi SRSR i ti hto vvazhayut inakshe vihodyat prosto z vlasnoyi antirosijskoyi poziciyi a ne z istorichnih faktiv yaki na dumku cheskogo komunista totalno falsifikuyutsya Cheskij istorik Petr Blazhek z Institutu vivchennya totalitarnih rezhimiv zayaiviv sho lider cheskih komunistiv namagayetsya zaplutati situaciyu Radyanskim blokom todi keruvav Radyanskij Soyuz Principom komunistichnoyi sistemi ye centralizaciya Ce yak v armiyi ne maye znachennya hto yakoyi nacionalnosti bo vsya sistema zakladalasya na komunistichnij nomenklaturi Absurdno zvinuvachuvati Ukrayinu i krayini Baltiyi v diyah Radyanskogo Soyuzu bo voni sami buli zhertvami radyanskoyi okupaciyi Ce buli okupovani krayini krayini Baltiyi buli okupovani Radyanskim Soyuzom vid 1939 roku a Ukrayina vid 1920 h rokiv Ce absurd Vojtyeh Filip vikoristovuye taku zh logiku yak ti hto govorit pro polski tabori smerti zamist togo shob kazati nacistski tabori smerti Ce prosto absurd Petr Blazhek Posolstvo Ukrayini v Chehiyi vislovilo vpevnenist sho ce robitsya na zamovlennya rosijskogo kerivnictva Cilkom zrozumilo sho cya sproba bula zroblena na zamovlennya Kremlya same zaraz shob vin mig pozbutisya vidpovidalnosti za svoyi zlochini same v toj chas koli chehi ta slovaki vidznachayut 50 richchya velikoyi tragediyi oboh narodiv movitsya u zayavi posolstva Ukrayini v Chehiyi Div takozhOkupaciya baltijskih krayin Radyanska okupaciya baltijskih krayin 1940 Radyanska okupaciya Litvi 1940 Radyanska okupaciya Latviyi 1940 Radyanska okupaciya Estoniyi 1940 Radyanska okupaciya baltijskih krayin 1944 Radyanska okupaciya Latviyi 1944 Radyanska okupaciya Zahidnoyi Ukrayini i Zahidnoyi BilorusiPrimitkiRADYaNSKA OKUPACIYa David James Smith Estonia independence and European integration Routledge 2001 ISBN 0 415 26728 5 pXIX Parrott Bruce 1995 Reversing Soviet Military Occupation State building and military power in Russia and the new states of Eurasia M E Sharpe s 112 115 ISBN 1 56324 360 1 Gennady Charodeyev Russia Rejects Latvia s Territorial Claim Izvestia CDPSP Vol XLIV No 12 20 March 1992 p 3 Velika vijna 1914 1918 pp i Ukrayina U dvoh knigah Kniga 1 Istorichni narisi K TOB Vidavnictvo KLIO 2014 S 670 671 Incognita Gazeta Den Den vseukrayinska gazeta istorichnij sajt Ukraina Incognita Ukrayina incognita day kiev ua Arhiv originalu za 19 travnya 2019 Procitovano 16 veresnya 2017 Chetvertij Universal Ukrayinskoyi Centralnoyi Radi Lenin V I Polnoe sobranie sochinenij T 37 S 234 ros PDF Arhiv originalu PDF za 20 listopad 2015 Procitovano 2 listopad 2015 Gunchak Taras Ukrayina persha polovina XX stolittya Narisi politichnoyi istoriyi K Libid 1993 S 182 Arhiv originalu za 27 grudnya 2016 Procitovano 9 serpnya 2021 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Yefimenko Gennadij 20 lipnya 2012 Zabute svyato 6 lipnya 1923 roku den narodzhennya SRSR Istorichna pravda originalu za 1 sichnya 2023 Procitovano 15 zhovtnya 2023 Arhiv originalu za 21 kviten 2012 Procitovano 20 traven 2012 Rostislav Kameristov Soyuz kotorogo ne bylo Pochemu SSSR okazalsya fantomom Litvin Mikola ZUNR i Galicka SRR u geostrategiyi bilshovickoyi Rosiyi Ukrayina kulturna spadshina nacionalna svidomist derzhavnist 18 2009 S 101 118 Gennadij Yefimenko 20 veresnya 2017 Cej den v istoriyi 21 veresnya Padinnya Galickoyi SRR Sbornik zakonov SSSR i ukazov Prezidiuma Verhovnogo Soveta SSSR 1938 g iyul 1956 g pod red k yu n Mandelshtam Yu I M Gosudarstvennoe izdatelstvo yuridicheskoj literatury 1956 S 21 z dzherela 9 bereznya 2016 ros Rosijskij derzhavnij vijskovij arhiv F 9 Op 39 Spr 73 Ark 244 Zakon pro prijnyattya Zahidnoyi Ukrayini do skladu Ukrayinskoyi Radyanskoyi Socialistichnoyi Respubliki 15 listopada 1939 r Pidruchniki onlajn Arhiv originalu za 16 lipnya 2013 Procitovano 20 travnya 2013 Oleg Romaniv Inna Fedushak Pershi sovyeti Zahidna Ukrayina pid bolshevikami 1939 1941 Zahidnoukrayinska tragediya 1941 Lviv Nyu Jork Naukove tovaristvo im Shevchenka Ukrayinoznavcha biblioteka NTSh 1958 430 s Ultimativnaya nota sovetskogo pravitelstva rumynskomu pravitelstvu 26 iyunya 1940 g fajl formatu rtf 1 lyutij 2014 u Wayback Machine ros Zarubin 2008 Bez peremozhciv Z istoriyi Gromadyanskoyi vijni v Krimu ISBN 9789662930474 Krip yakevich Ivan Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1936 s 418 Savchenko V A Pervaya vojna bolshevikov protiv Ukrainskoj Narodnoj Respubliki dekabr 1917 fevral 1918 Dvenadcat vojn za Ukrainu Harkov Folio 2006 415 s ISBN 966 03 2921 0 ros V Ya Reveguk Povstanskij ruh na Poltavshini Chervonij teror S P Melgunov Krasnyj terror v Rossii 1918 1923 P Guba Periodichna presa pro pogromi v period ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1920 rr Ridne slovo 1919 30 veresnya Strahittya Harkivskoyi ChK Shlyah 1919 3 zhovtnya Strahittya Harkivskoyi ChK Shlyah 1919 9 zhovtnya Zhertvi bilshovizmu Gromadyanin 1919 28 serpnya Tam zhe 5 veresnya Trudova gromada Kam yanec Podilskij 1920 18 lyutogo Arhiv originalu za 17 lyutogo 2009 Procitovano 9 serpnya 2021 Ukrayina Polsha vazhki pitannya T 5 Red Ye Misilo Svitovij soyuz voyiniv Armiyi Krajovoyi Ob yednannya ukrayinciv u Polshi Varshava 2001 s 20 V Parsadanova Deportaciya naselennya iz Zahidnoyi Ukrayini i Zahidnoyi Bilorusiyi v 1939 1941 rr Nova i novitnya istoriya 1990 2 s 32 Styazhkina Olena Rokada chotiri narisi z istoriyi Drugoyi Svitovoyi K Duh i Litera 2020 s 89 104 ISBN 978 966 378 764 0 PDF Arhiv originalu PDF za 9 serpnya 2021 Procitovano 9 serpnya 2021 Samijlenko I Sociopolitichne tlo golodovogo genocidu v Ukrayini Kiyiv Prosvita 1998 S 16 Institut istoriyi Ukrayini 12 travnya http www history org ua hrono amp inyear 1919 Volodimir Sergijchuk Golod 1921 1923 rokiv 28 gruden 2008 u Wayback Machine Dzherelo fotografiyi Zhertvi golodu na vulicyah Harkova originalu za 1 veresen 2010 Procitovano 13 veresen 2010 Ulyanich Volodimir Teror golodom i povstanska borotba proti genocidu ukrayinciv u 1921 1933 rokah K MAUP 2004 84 s Ukraina Ukrainskaya Respublika Nezavisimaya Narodnaya Respublika provozglashena v 1918 zavoevana Krasnoj armiej v 1920 Ukraina Lidin R red Kratkij enciklopedicheskij slovar M OOO Izdatelstvo AST OOO Izdatelstvo Astrel 2002 1136 s S 954 955 Marochko V Golodomor 1932 1933 rokiv v Ukrayini Hronika K Vid dim Kiyevo Mogilyanska akademiya 2008 294 s S 135 116 POSTANOVA POLITBYuRO CK KP b U TA RADNARKOMU USRR PRO ZANESENNYa NA ChORNU DOShKU SIL YaKI ZLISNO SABOTUYuT HLIBOZAGOTIVLI 6 grudnya 1932 r 15 serpnya 2012 u Wayback Machine Golod 1932 1933 rokiv na Ukrayini ochima istorikiv movoyu dokumentiv Ker kol uporyad R Ya Pirig K Politvidav Ukrayini 1990 605 s Oficijnij vebportal Derzhavnoyi arhivnoyi sluzhbi Ukrayini Marochko V Golodomor 1932 1933 rokiv v Ukrayini Hronika K Vid dim Kiyevo Mogilyanska akademiya 2008 294 s S 169 Ulyanich Volodimir Teror golodom i povstanska borotba proti genocidu ukrayinciv u 1921 1933 rokah K MAUP 2004 84 s S 69 Vasilenko V Golodomor 1932 1933 rokiv v Ukrayini yak zlochin genocidu pravova ocinka K Vid vo imeni Oleni Teligi 2009 48 s ISBN 978 966 355 027 5 st 31 PDF PDF originalu za 8 kviten 2017 Procitovano 8 kviten 2017 Arhiv originalu za 15 gruden 2009 Procitovano 24 gruden 2009 Mizhnarodna naukovo praktichna konferenciya Golodomor 1932 1933 rokiv vtrati ukrayinskoyi naciyi Osvita i nauka memorialholodomor org ua originalu za 19 listopada 2017 Procitovano 18 sichnya 2018 Chervonij renesans Film tretij Bezodnya 1930 1934 Kinostudiya Kontakt 2004 12 06 51 33 Byla li bezbozhnaya pyatiletka nvo ng ru Rosijskoyu Procitovano 9 serpnya 2019 Musiyenko I V Politichni represiyi proti bukovinciv i bessarabciv u Chervonij armiyi v 1941 1945 rr Pitannya istoriyi Ukrayini Zbirnik naukovih statej Chernivci Zoloti litavri 1999 T 3 S 304 320 http www khpg org index php id 1368537165 Yak v SRSR znishuvali veteraniv invalidiv vijni http www ukurier gov ua uk articles do specinternativ invalidiv frontovikiv zabirali p p Do specinternativ invalidiv frontovikiv zabirali pryamo z vulic Hronika tekushih sobytij vyp 28 Nyu Jork Hronika 1974 S 18 24 Alekseeva L Istoriya inakomysliya v SSSR Novejshij period M ZAO RIC Zacepa 2001 S 24 UKRAYiNA VShANOVUYe ZhERTV MASOVOYi DEPORTACIYi NASELENNYa ZAHIDNIH OBLASTEJ 21 ZhOVTNYa 1947 ROKU 5 kanal 21 10 2017 UINP 21 zhovtnya vipovnyuyetsya 72 roki Operaciyi Zapad za odin den do Sibiru ta Kazahstanu bulo vivezeno blizko 78 tisyach ukrayinciv UINP ukr Procitovano 21 zhovtnya 2019 21 ZhOVTNYa 70 TI ROKOVINI Z DNYa MASOVOYi DEPORTACIYi NASELENNYa ZAHIDNOYi UKRAYiNI DO SIBIRU Golod v Ukrayini 1946 1947 Dokumenti i materiali K Nyu Jork 1996 S 156 157 OLEG RABENChUK Volkov I M Zasuha golod 1946 1947 godov Istoriya SSSR 1991 4 S 3 19 ros Veselova O M Pislyavoyenna tragediya golod 1946 1947 rr v Ukrayini Ukrayinskij istorichnij zhurnal 2006 6 S 98 124 Golod v Ukrayini 1946 1947 Dokumenti i materiali K Nyu Jork 1996 S 184 OLEG RABENChUK Institut istoriyi Ukrayini Hronologiya za 1946 rik Golod 1946 1947 rokiv v URSR Stattya v Enciklopediyi istoriyi Ukrayini T 2 G D Redkol V A Smolij golova ta in NAN Ukrayini Institut istoriyi Ukrayini K Naukova dumka 2004 V V Korotenko T P Pustovit Golod 1945 1947 rokiv na Poltavshini Visvitlennya hodu hlibozagotivelnoyi kampaniyi 1946 1947 rokiv na shpaltah oblasnoyi gazeti Zorya Poltavshini 20 zhovten 2013 u Wayback Machine Institut istoriyi Ukrayini Hronologiya za 1947 rik http litopys org ua sporl sh03 htm http litopys org ua ohukr ohu htm Oleksandr Ribalko DVI SLOVI PRO DVOYiNU Pam yatki Ukrayini Istoriya ta kultura 1 2 2001 r 2013 10 15 u Wayback Machine Blog Ponomareva chomu ya pishu radosti a ne radosti BBC News Ukrayina Russkij yazyk v mezhnacionalnom obshenii 2010 12 10 u Wayback Machine ros 1947 Kaganovich proviv chistku sered diyachiv ukrayinskoyi kulturi Deportaciya v Sibir naselennya Zahidnoyi Ukrayini Plan vivezennya ukrayinciv u Sibir zirvavsya cherez nestachu vagoniv Arhiv originalu za 4 cherven 2011 Procitovano 26 lyutij 2012 Danilenko V Internacionalizaciya Radyanskoyi Ukrayini nedostupne posilannya z lipnya 2019 Dosit aktivno ishov proces zrosijshennya v povoyennij period nedostupne posilannya z lipnya 2019 Arhiv originalu za 20 veresnya 2010 Procitovano 9 serpnya 2021 Enciklopediya ukrayinoznavstva T 1 11 Yaroslav Seko ISTORIChNIJ DISKURS UKRAYiNSKIH ShISTDESYaTNIKIV Ukrayina Yevropa Svit Mizhnarodnij zbirnik naukovih prac Seriya Istoriya mizhnarodni vidnosini Gol red L M Aleksiyevec Ternopil Vid vo TNPU im V Gnatyuka 2010 Vip 5 U 2 ch Ukrayina Yevropa Svit istoriko politichni ta gumanitarni aspekti rozvitku Mizhnarodnij zbirnik naukovih prac na poshanu prof M M Aleksiyevcya Ch 1 373 s Persha hvilya areshtiv 1965 r Disidentskij ruh v Ukrayini Sajt uchasnikiv UGS ta Harkivskoyi pravozahisnoyi grupi Druga hvilya areshtiv 1972 73 rr Shistdesyatniki Disidentskij ruh v Ukrayini Sajt uchasnikiv UGS ta Harkivskoyi pravozahisnoyi grupi Rusnachenko A M Nacionalno vizvolnij ruh v Ukrayini seredina 1950 h pochatok 1990 h rokiv K 1998 Valentin Zgurskij Pravdu pro chornobilsku avariyu v pershi dni znali vsogo tri lyudini Gorbachov Rizhkov i ya Interv yu 2013 roku Chastini I III Gordon 27 zhovtnya 2016 ros PDF Arhiv originalu PDF za 4 berezen 2016 Procitovano 26 kviten 2018 Pro rozglyad vimog studentiv yaki provodyat goloduvannya vid 17 10 1990 402 XII AKT PROGOLOShENNYa NEZALEZhNOSTI UKRAYiNI resource history org ua Procitovano 29 lipnya 2019 Ukrayini ne potribno vihoditi iz SND vona nikoli ne bula i ne ye zaraz chlenom ciyeyi strukturi Pavlo Klimkin Poroshenko opublikuvav ukaz pro vihid Ukrayini iz mizhnarodnih dogovoriv SND Ukrayinska pravda pravda com ua Deklaraciya pro derzhavnij suverenitet Ukrayin Zakon Ukrayini Pro pravonastupnictvo Ukrayini Zakon Ukrayini 1992 ostannij prezident UNR peredaye Kravchuku klejnodi http www istpravda com ua Istorichna pravda 22 sichnya 2012 Procitovano 14 listopada 2017 Sogodni mi znachno silnishi ta ob yednani zagartovani stolittyam borotbi spirayemosya na vagomu mizhnarodnu pidtrimku Prezident na vidkritti vistavki Ukrayinske kolo do Dnya Sobornosti Ukrayini ta 100 richchya progoloshennya nezalezhnosti UNR http www president gov ua Administraciya Prezidenta Ukrayini 22 sichnya 2018 Procitovano 22 sichnya 2018 Vistup Prezidenta Ukrayini na urochistomu zibranni z nagodi Dnya Sobornosti Ukrayini ta 100 richchya progoloshennya nezalezhnosti UNR http www president gov ua Administraciya Prezidenta Ukrayini 22 sichnya 2018 Procitovano 22 sichnya 2018 Oleg Bagan 31 sichnya 2018 Pravonastupnictvo Ukrayini shodo UNR ce kinec legalnoyi ukrayinofobiyi http www vgolos com ua Vgolos Procitovano 6 lyutogo 2018 Proekt Zakonu pro pravonastupnictvo Ukrayini shodo Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki http w1 c1 rada gov ua Verhovna Rada Ukrayini 22 sichnya 2018 Procitovano 6 lyutogo 2018 Oleg Tyagnibok 22 sichnya 2018 Ukrayina pravonastupnicya UNR Proekt zakonu https blogs pravda com ua Ukrayinska pravda Procitovano 6 lyutogo 2018 UCOYaO i vidnovlennya nezalezhnosti 30 tema storinka 33 Belaruski dzyarzhayny telekanal padpisay Ukrainu bylym SSSR Russia denies Baltic occupation brit 5 travnya 2005 Procitovano 27 chervnya 2020 Kremlin fires back at critics The New York Times amer 6 travnya 2005 ISSN 0362 4331 Procitovano 27 chervnya 2020 Putin Vladimir 18 chervnya 2020 Vladimir Putin The Real Lessons of the 75th Anniversary of World War II The National Interest angl Procitovano 27 chervnya 2020 Putin napishe stattyu z istoriyi Ukrayini Porivnyav proyekt Zelenskogo z nacistami BBC News Ukrayina Vladimir Putin s article On the historical unity of Russians and Ukrainians President of Russia kremlin ru Putin s article on Ukraine has become mandatory for study in the army svoboda org Even Opposition Platform For Life voters do not agree with the theses from Putin s article Citizens assessment of the main theses of Putin s article On the historical unity of Russians and Ukrainians July August 2021 razumkov org ua Putin s article is not addressed to Ukrainians but to world leaders a political scientist U KIYeVI Z YaVITSYa MUZEJ RADYaNSKOYi OKUPACIYi V YaTROVICh PERIOD RADYaNSKOYi VLADI V UKRAYiNI MOZhNA VVAZhATI OKUPACIYeYu Perebuvannya Ukrayini u skladi SRSR bulo okupaciyeyu V yatrovich Czech communists confront bitter legacy of Prague Spring the Guardian angl 12 serpnya 2018 Procitovano 8 chervnya 2021 Za invazi vinme vsechny byvale staty SSSR dovysvetluje Filip Absurdni logika reaguje historik ches Ukrayina bula okupovanoyu krayinoyu a ne okupantom cheskij istorik poyasnyuye komunistam Uprimne receno ani trochu nas neprekvapuje ze se KSCM pokousi dostat do medialniho prostoru nepravdive zpravy a vyprovokovat ve spolecnosti pochybeni nad nespornymi historickymi skutecnostmi Je nam naprosto zrejme ze se tento pokus nacasoval na objednavku Kremlu ktery se tak snazi zbavit se odpovednosti za sve zlociny v dobe kdy si Cesi a Slovaci pripominaji 50 vyroci velke tragedie obou narodu DzherelaRadyanska okupaciya 1944 1991 rr Alforov M A rr Monografiya M A Alforov Doneck Donecke viddilennya NTSh im Shevchenka TOV Shidnij vidavnichij dim 2012 552 s Operaciya Zahid Bazhan O G Disidentski opozicijni ruhi 1960 1980 h rokiv v Ukrayini Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2004 T 2 G D S 395 ISBN 966 00 0405 2 Oblichcha Nezalezhnosti de zhila ukrayinska nezalezhnist pid chas okupaciyi SRSRLiteraturaDeportaciyi ukrayinciv ta polyakiv kinec 1939 pochatok 50 h rokiv Do 50 richchya operaciyi Visla Materiali Mizhnar nauk konf uporyad Yu Slivka NAN Ukrayini In t ukrayinoznav im I Krip yakevicha L 1998 132 c PosilannyaPERShA VIJNA RADYaNSKOYi ROSIYi PROTI UNR 1917 1918 UCOYaO programa ZNO z Istoriyi Ukrayini 30 tema Disidenti Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 1998 T 2 D J 744 s ISBN 966 7492 00 8 Yak Stavitisya Do Radyanskoyi Ukrayini Istoriya Ukrayini vid imeni T G Shevchenka Oblichcha Nezalezhnosti de zhila ukrayinska nezalezhnist pid chas okupaciyi SRSRVideoSpotvoreni ukrayinski geroyi zhdanovshina ta kult Pereyaslava Yak SRSR vigaduvav istoriyu Ukrayini