Ке́ркіра (грец. Κέρκυρα), відоміша під італійською назвою Ко́рфу (італ. Corfù, алб. Korfuzi, хорв. Krf) — найпівнічніший серед Іонічних островів Греції. Святим покровителем Керкіри є Спиридон Тримифунтський, мощі якого і донині зберігаються на острові в соборі Святого Спиридона.
Керкіра | ||||
---|---|---|---|---|
грец. Κέρκυρα | ||||
![]() | ||||
Карта ![]() | ||||
Керкіра на мапі Греції | ||||
Географія | ||||
39°40′ пн. ш. 19°45′ сх. д. / 39.667° пн. ш. 19.750° сх. д.Координати: 39°40′ пн. ш. 19°45′ сх. д. / 39.667° пн. ш. 19.750° сх. д. | ||||
Місцерозташування | Іонічне море | |||
Акваторія | Іонічне море | |||
Група островів | Іонічні острови | |||
Площа | 592,877 км² | |||
Довжина | 61 км | |||
Ширина | 9 км | |||
Берегова лінія | 217 км | |||
Країна | ||||
| ||||
(Адм. одиниця) | Керкіра | |||
Населення | 107 879 (2001) | |||
Вебсайт | www.corfu.gr | |||
![]() Керкіра Керкіра (Греція) | ||||
|
Для острова характерні горбисті рівнини і низькогір'я (висота до 906 м). Тут ростуть середземноморські чагарники (маквіс), плантації цитрусових, маслинові гаї, виноградники. Кліматичні курорти.
Походження назви
Пристрасна німфа закохалася у Посейдона. Таким палким було їх кохання, що бог морів переніс свою кохану на прекрасний острів серед блакитного моря і назвав його на її честь — Керкіра. У них народився там син , після чого ця земля стала називатися — «острів феакійців».
Історія
За археологічними даними, острів Керкіра був вперше заселений людиною ще у добу палеоліту. Перше ж грецьке поселення тут було засноване вихідцями з Евбеї близько 775—750 до н. е. Проте через 3 століття Керкіру колонізував Коринф, який втім приніс процвітання — як економічне, так і культурне — на острів. До початку греко-перських воєн Керкіра мала другий за величиною флот у Греції. Під час Пелопоннеської війни Керкіра виступила на боці Афін, проте через спроби місцевих олігархів здійснити переворот, які було жорстоко придушено демократичними партіями та перетворилися на криваві розправи супроти олігархії (427, 425 та 410 роки до н. е.), острів фактично припинив участь у бойових діях.
Географія
Рельєф
Північно-східний край Керкіри розташований біля узбережжя Саранди (Албанія) та розділений протоками різної ширини від 3 до 23 км. Південно-східна частина острова лежить біля узбережжя Теспротії (Греція). За формою острів нагадує серп, з яким його порівнювали у давнину: увігнута сторона, у центрі міста та гавані Керкіри, якого повернута у напрямку албанського узбережжя. Площа острова оцінюється в 592,9 квадратних кілометрів, а його довжина — приблизно 64 км (40 миль), найширша частина — близько 32 км.
Острів поділений двома гірськими хребтами на три райони, з яких північний — гірський, центральний — хвилеподібний та південний — низовинний. Найвищий з двох хребтів — Пантократор (Παντοκράτωρ — Всемогутній) простягається на схід і захід від мису Фалакро до мису Псароміта і досягає свого найбільшого піднесення на однойменній вершині.
Докладніше: Гора Пантократор
Другий хребет завершується горою Санті-Джека (Санта-Декка або Десять святих). Весь острів складається з різних вапнякових утворень, що зумовлює різноманітність його ландшафту та розташований поблизу утворення геологічних розломів Кефалонії тому в цій місцевості бувають землетруси. Його берегова лінія охоплює 217 кілометрів, на якій розміщені такі миси як Агія Айкатерині, Драстіс на півночі, Лефкіммі та Аспрокавос на південному сході та Мегачоро на півдні. Відомі пляжі острова розташовані в таких місцинах: Агіос Гордіс, Лагуні Корисія, Агіос Георгіос, Маратія, Кассіопі, Сидарі, Палеокастриця та інших місцях. Поблизу острова, на схід від нього, також розташовано дла невеликі острови, знані як Лазаретто і Птихія (або Відо) та крихітний острів Понтіконісі.
Острів Лазаретто
Острів Лазаретто — нежилий острів площею 7 гектарів, розташований за 2,5 морські милі на північний схід від узбережжя острова Керкіра. За часів венеційського правління на початку 16 століття на острові був побудований монастир, а пізніше там був створений лепрозорій. Острів використовувався як карантин для екіпажів та пасажирів кораблів, які побували в інших країнах, де виявлялася чума чи інші інфекційні захворювання. Під час французької окупації (1798 р.) на острові розташовувався військовий госпіталь, а під час Другої світової війни там створено концтабір для в'язнів грецького руху опору.
Острів Птихія (Відо)
Острів Птихія (Відо) — це невеликий острів (діаметром менше кілометра) в гирлі порту Керкіри. За окремими даними у час володіння островом Венеційської республіки він використовувався як тюрма, засуджені до якої переправлялись по підземному тунелю з острова Керкіри.
Острів Понтіконісі
Понтіконісі — крихітний острів (120 на 80 метрів), який розташований прямо навпроти злітної смуги аеропорту міста Керкіри та лагуни Галікіопулу. Острів — це покрита деревами та кущами скеля і, по суті, унікальна екосистема з пишною шапкою зелені, з якої стирчить верхівка монастиря Пантократора.
Рослини
На острові ростуть такі фруктові дерева (рослини) як маслини, груша, гранат, яблуня, інжир, виноград. Яблуко і груша не дуже поширені на острова на противагу іншим фруктовими деревами, відомими на півдні Європи, з додаванням кумквата, мушмули і опунції, а в деяких місцях і банана. Переважають оливкові дерева, а їх поєднання з кипарисами створює типовий корфіотський пейзаж. В дикій місцевості росте мирт, є дубові та соснові ліси (меншою мірою). Загалом на острові зафіксовано понад 1800 видів рослин.
Фауна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelprTDBac1lXMXBibWR2WHpReU1ERXVhbkJuTHpFNE9IQjRMVVpzWVcxcGJtZHZYelF5TURFdWFuQm4uanBn.jpg)
Фауна острова схожа на материкову. У XIX столітті налічувалось понад 300 видів птахів, частина з яких наразі зникла (наприклад кеклик), або не розмножується на острові (орел-могильник, орел-карлик яструбиний). Велике різноманіття птахів серед яких баклани, свищі, євразійські віджонти, свистуни, сріблянки, чепура велика, рожевий фламінго, качки, лебеді, соколи, а також метеликів та флори можна спостерігати у затоці Корисія, розташованій на південно-західному узбережжі острова, приблизно в 20 милях від міста Керкіра.
Докладніше: Затока Корисія
На острові та в морі навколо нього живе або зустрічається близько 40 видів ссавців, зокрема: афаліна звичайна, дельфін білобокий, кашалот, сірий дельфін смугач фінвал, справжній дзьоборил, stenella coeruleoalba, євразійські видри Тюлені час від часу з'являються без розмноження тут. Видра річкова досі живе в лагунах і потоках острова. На острові живуть лисиця звичайна, куниця кам'яна, ласиця мала, заєць сірий, їжак білочеревий та інші дрібні ссавці.
Також на острові живуть або були зафіксовані поруч 8 видів земноводних та 31 вид рептилій, зокрема: малий тритон, ропуха звичайна, ропуха зелена, райка деревна, жаба прудка. На пляжах можна зустріти довгоголову морську черепаху, а також черепаху Германа на іншій частині суходолу. З ящірок на острові живуть зокрема: гекон стінний, агама стеліон, гекон турецький напівпалий, ящірка мурова, ящірка кримська, ящірка трилінійна, ящірка зелена, гологолов європейський та жовтопузик. Із змій на острові водяться: гадюка носата (отруйна), вуж водяний, вуж звичайний, звичайна ящіркова змія, котяча змія звичайна, полоз балканський, полоз ескулапів, полоз жовточеревий, полоз леопардовий, полоз оливковий, полоз чотирилінійний, сліпун червоподібний, удавчик західний.
Клімат
На Керкірі спостерігається середземноморський клімат.
Клімат Керкіра (острів) | |||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Показник | Січ. | Лют. | Бер. | Квіт. | Трав. | Черв. | Лип. | Серп. | Вер. | Жовт. | Лист. | Груд. | |
Середній максимум, °C | 13,9 | 14,2 | 16,0 | 19,0 | 23,8 | 28,0 | 30,9 | 31,3 | 27,6 | 23,2 | 18,7 | 15,3 | |
Середня температура, °C | 9,7 | 10,3 | 12 | 14,9 | 19,6 | 23,9 | 26,4 | 26,3 | 22,7 | 18,4 | 14,3 | 11,1 | |
Середній мінімум, °C | 5,1 | 5,7 | 6,8 | 9,2 | 12,9 | 16,4 | 18,4 | 18,8 | 16,5 | 13,4 | 9,9 | 6,8 | |
Норма опадів, мм | 136.6 | 46 | 98.1 | 66.7 | 37.0 | 14.1 | 9.2 | 19.0 | 81.3 | 137.7 | 187.4 | 185.6 | |
Днів з дощем | 16,1 | 14,6 | 14,5 | 12,9 | 8,0 | 4,9 | 2,3 | 3,4 | 7,0 | 11,8 | 15,7 | 17,5 | |
Вологість повітря, % | 75.4 | 74.3 | 73.4 | 72.8 | 69.5 | 63.4 | 60.0 | 62.2 | 70.4 | 74.6 | 77.5 | 77.2 | |
Середньомісячна швидкість вітру, м/с | 4.9 | 5.5 | 5.0 | 4.3 | 3.5 | 3.7 | 3.5 | 3.5 | 3.3 | 4.0 | 5.1 | 5.2 | |
Джерело: www.hnms.gr |
Археологія, руїни
Храм Кардакі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDBOdmNtWjFYMDF2Ymw5U1pYQnZjMTlVWlcxd2JHVmZVakEwTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxRGIzSm1kVjlOYjI1ZlVtVndiM05mVkdWdGNHeGxYMUl3TkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Храм Кардакі — це древній доричний храм побудований близько в період між 500 до н. е. до середини V ст. до н. е., розташований в районі — колишньої резиденції грецької королівської родини. У храмі є кілька архітектурних особливостей, які вказують на доричне походження. Храм був випадково виявлений в 1822 році, під час британського протекторату, британськими інженерами, які проводили земляні роботи, щоб звільнити потік природної води, що виходила з джерела. Після його відкриття храм знову зник з виду, після того як зсув пагорба вкрив його ґрунтом. У 1825 р. храм знову розкопали та почали досліджувати британські вчені. Храм у Кардакі незвичний тим, що не має фризу, можливо, наслідуючи архітектурним тенденціям сицилійських храмів. Він вважається єдиним грецьким храмом доричної архітектури, який не має фризу. В окремих джерелах розміщення храмових колон було описано як «аномально широке». Розміри храму 11,91 м на 25,5 м з 6 колонами на 12 колон відповідно.
На багатьох плитках на даху храму були написані імена, ймовірно, головних магістратів, які були учасниками його будівництва чи оновлення. Назви на плитках включали: Арістоменес, Терія та Деймон.
Детальніше: Храм Кардакі
Храм Артеміди
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkzTHlWRU1DVkJOU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNRMThsUkRBbE9UQWxSREVsT0RBbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWtNbFJERWxPVFlsUkRBbFFqUWxSREFsUWpndWFuQm5Mekl5Tm5CNExTVkVNQ1ZCTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUTE4bFJEQWxPVEFsUkRFbE9EQWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsUkRBbFFrTWxSREVsT1RZbFJEQWxRalFsUkRBbFFqZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Храм Артеміди — це древній грецький храм, побудований приблизно в 580 році до нашої ери в древньому місті Коркіра. Він знайдений на території монастиря Святого Теодора, який знаходиться в передмісті Гаріці. Храм був присвячений Артеміді. Він знаний як перший доричний храм, побудований суто з каменю. Вважається також першою спорудою, яка включала всі елементи доричного архітектурного стилю. Руїни храму були знайдені під час Наполеонівських воєн солдатами французького генерала Франсуа-Ксав'є Донзелота, коли вони копали траншеї. Храм був прямокутною спорудою, завширшки 23,46 м (77,0 футів) і завдовжки 49 м (161 футів) із орієнтацією на схід, щоб світло могло потрапити у внутрішні частини храму на сході сонця.
На передній і задній частині храму були два фронтони, з яких лише західний зберігається в хорошому стані, а від східного залишились лише фрагменти. Фронтони прикрашали міфічні фігури, що значно виступали над його поверхнею. Обидва фронтони заввишки 9 футів 4 дюйми у центрі були оздоблені однаково, з виступаючим зображенням Медузи Горгони заввишки понад 9 футів. Скульптури, закладені в цих фронтонах, вважаються першими істотними зразками грецької скульптури на доричній споруді. Західний фронтон разом з іншими архітектурними фрагментами експонується в Археологічному музеї Керкіри.
Детальніше; Храм Артеміди
Храм Гери
Храм Гери або Герайон — це древній храм, побудований близько 610 року до нашої ери, розташований в межах маєтку Мон Репос. Святилище Гери в Мон-Репосі вважається головним храмом і одним з найбільш ранніх зразків древньої грецької архітектури. Храм відкрито під час будівництва дороги на пагорб Аналіпсі. Німецький археолог Вільгельм Дорпфельд відвідав цю територію в 1914 році і на короткий період розпочав розкопки від імені Німецького археологічного інституту. Пізніші розкопки (1962-1967 рр.) проводились грецькими археологами Джоргосом Донтасом та Петросом Каллігасом, які працювали у Грецькій археологічній службі. Розкопки грецьких археологів були виконані на більшій частині площі храму, а архітектурні фрагменти, які вони виявили, зберігаються в Археологічному музеї Керкіри. Дах храму прикрашали великі теракотові фігури, такі як леви, горгонейони та дівиці Дайдала, створені та пофарбовані у яскраві кольори ремісниками, натхненими традиціями міфів Середземномор'я. Були знайдені сліди периметричної стіни, що оточувала периболи стародавнього храму, які на певних ділянках мали значну висоту. Дорога, побудована в сучасний період зруйнувала західний та південний фланги храму.
Детальніше; Храм Гери
Гробниця Менекрата
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek00TDFSdmJXSmZiMlpmVFdWdVpXdHlZWFJsY3lVeVExODJkR2hmWTJWdWRIVnllVjlDUXlVeVExOURiM0ptZFNVeVExOUxjbVoxTURJdWFuQm5Mekl5TUhCNExWUnZiV0pmYjJaZlRXVnVaV3R5WVhSbGN5VXlRMTgyZEdoZlkyVnVkSFZ5ZVY5Q1F5VXlRMTlEYjNKbWRTVXlRMTlMY21aMU1ESXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Гробниця Менекрата або Пам'ятник Менекрата — це кенотаф стародавнього періоду, побудований близько 600 р. до н. е., розташований в місті Керкіра. Гробниця та похоронна скульптура лева були виявлені в 1843 році під час робіт, які здійснювала британська армія, щодо знесення фортеці венеційської епохи на місці пагорба Гаріца.
Гробниця та скульптура були знайдені в районі, що входив до некрополя стародавньої Коркири, який був виявлений британською армією в той час. Згідно з давньогрецьким написом, знайденим на могилі, гробниця є пам'ятником, побудованим стародавніми коркирейцями на честь їхніх проектона (посла) Менекрата, сина Тласія, з Ойантеї. Менекрат був послом давньої Коркири в Оянтеії (сучасна Галаксида) або Озолійському Локрісі.
Завдяки м'якості каменів пам'ятник виявляє ознаки значного вивітрювання та ерозії. Точніше гробниця датується 570—540 рр. до н. е. У Греції є лише два подібні пам'ятки, друга — це недатований пам'ятник Клеобулу на Родосі. Скульптура лева датується кінцем сьомого століття до нашої ери і є одним з найдавніших знайдених похоронних левів. Скульптура експонується в Археологічному музеї Керкіри.
Детальніше:Гробниця Менекрата
Ранньохристиянська базиліка Палополіса
Ранньохристиянська базиліка Палополіса — руїни християнської базиліки візантійського періоду, датованої V століттям.
Церква побудована недалеко від порту на території стародавнього Палополісу та була базилікою з дерев'яним дахом трансептом, подвійним нартексом, апсидою, суміжними спорудами та розкішною скульптурно-мозаїчною прикрасою. Він був побудований з використанням матеріалів з стародавніх язичницьких храмів, святинь, вівтарів розташованих поруч.
За традицією храм був присвячений святій Керкірі, дочці правителя острова — царя Керкілліноса, яка прийняла християнство і стала мученицею.
Церква неодноразово знищувалась: вандалами та готами в VI столітті; сарацинами та норманами в XI столітті; турками в 1537 році; під час бомбардування у Другу світову війну.
Докладніше: Ранньохристиянська базиліка Палополіса
Венеційський арсенал
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDFabGJtVjZhV0Z1YVhOamFHVmZjMk5vYVdabWMzZGxjbVowWDJkdmRYWnBZVjlqYjNKbWRWOHRYelF1YW5Cbkx6SXlNWEI0TFZabGJtVjZhV0Z1YVhOamFHVmZjMk5vYVdabWMzZGxjbVowWDJkdmRYWnBZVjlqYjNKbWRWOHRYelF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Венеційський арсенал — верфі, збудовані Венеційською Республікою під час її правління над островом Керкіра (Корфу). Він був розташований на західній частині «затоки Говіно», нинішнє місце розташування сучасного села Гувія. Арсенал був побудований у 1716 році як частина оборони проти османів. Він був покинутий венеційцями в 1798 році, коли Венеційська республіка припинила своє існування. Арсенал був побудований для обслуговування кораблів, які використовували бухту як порт. Окрім стратегічного значення, це місце розташовувалось поблизу лісистих територій, що могло забезпечити високоякісну деревину для ремонту суден. Корабельня у Гувії був частиною мережі венеційських арсеналів та військово-морських баз у Греції, включаючи корабельні в Егейському морі, Епірі, Пелопоннесі, Королівстві Кандія (сучасний Крит) і навіть самій Венеції. Крім Керкіри, такі місця в Греції включали Метоні, Короні, Халкіді, Превезі, Ханьї. Залишки старого арсеналу досі існують у затоці Гувія і знаходяться приблизно за 8 км від міста Керкіра. Руїни знаходяться за сучасною пристанню порту Гувія. Збереглися три аркові доки, які використовувались для обслуговування двох флотів, які розміщувалися на Корфу. Стовпи, стіни та арки арсеналу є майже неушкодженими, але дах відсутній.
Докладніше: Венеційський арсенал (Гувія)
Стара Перітія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpoTDFCaGJHVnZYM0JsY21sMGFHbGhYMnR2Y21aMVh5MWZNVGd1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZCaGJHVnZYM0JsY21sMGFHbGhYMnR2Y21aMVh5MWZNVGd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Село Стара Перітія (грец. Παλιά Περίθεια), або Перітія (грец. Περίθεια) — село, засноване в середині XIV століття та розташоване на висоті понад 440 метрів над рівнем моря на північ від гори Пантократор. Поселення на місці села існувало з VII століття до нашої ери і село вважається найдавнішим на острові. Воно є найбільш історично збереженим, оскільки після розвитку туризму на острові з 60-х років XX століття практично всі місцеві жителі перебралися в низовини ближче до туристичних курортів. Село сформувалося як місце захисту від піратських набігів у візантійський період. Основою життя понад 1200 людей, які колись мешкали в селі було скотарство (вирощування овець), вирощування винограду, оливок та бобових, виробництво оливкової олії та постачання дубів, які росли навколо села для будівництва венеційських кораблів. Село складається з близько 130 будинків, у тому числі громадських будівель, побудованих у венеційському стилі, багато з яких зруйновані, вулиць мощених бруківкою. В селі є вісім церков, у тому числі церква, присвячена Святому Миколаю, церква Святого Спиридона, церква Страсної п'ятниці, церква Святого Якова Перського.
Докладніше: Стара Перітія
Замки та фортеці
На острові частково збереглися 5-ть замків і фортець. Зокрема замок Анжелокастро (Ангелокастро) на північному заході, замок Гардікі — на півдні, замок Кассіопі на північному сході, а також Нова фортеця та Стара фортеця на сході острова в місті Керкіра.
Замок Ангелокастро
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN4TDBOdmNtWjFYMEZ1WjJWc2IydGhjM1J5YjE5amNtOXdjR1ZrTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxRGIzSm1kVjlCYm1kbGJHOXJZWE4wY205ZlkzSnZjSEJsWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Ангелокастро (грец. Αγγελόκαστρο (Замок Ангелоса або Замок Ангела); венеційська: Замок Святого Ангела) — візантійський замок, розташований на найвищому місці берегової лінії острова (305 м) на північно-західному узбережжі поблизу Паліокастриці та побудований на скелястій місцевості. Замок ніколи не був захоплений, попри часті облоги та спроби його завоювання протягом століть, і відіграв вирішальну роль у захисті острова від піратських набігів та під час трьох облог Корфу османами, значною мірою сприяючи їх поразці. Точний період будівництва замку не відомий, але його часто відносять до правління Михайла I Комненоса та його сина Михайла II Комненоса. Перші документальні докази фортеці датуються 1272 р., Коли Джордано ді Сан Феліче заволодів нею для Карла Анжуйського, який захопив Корфу у короля Сицилії Манфреда в 1267 році. З 1387 по кінець 16 століття Ангелокастро був офіційною столицею Корфу і резиденцією Генерала дель Леванте, губернатора іонічних островів і командира венеційського флоту, який розміщувався в Корфу. Західна, північно-західна та південна сторони замку захищені рельєфом, що стрімко схиляється. Його фундамент, можливо, був візантійським, але, враховуючи його розмір, включення його надзвичайного природного оточення у дизайн укріплень не є типово візантійським і слідує традиції невеликих, але практично неприступних фортець, які включають у свій дизайн природні елементи. На західній стороні замку є кладовище із семи могил, вирізаних зі скелі у формі людського тіла, як у саркофазі. Походження антропоморфних могил ще не визначено.
Докладніше: Ангелокастро
Замок Гардікі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZpTDBKNWVtRnVkR2x1YVhOamFHVmZSbVZ6ZEhWdVoxOW5ZWEprYVd0cFgyTnZjbVoxWHkxZk1UUXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVUo1ZW1GdWRHbHVhWE5qYUdWZlJtVnpkSFZ1WjE5bllYSmthV3RwWDJOdmNtWjFYeTFmTVRRdWFuQm4uanBn.jpg)
Замок Гардікі (грецька: Κάστρο Γαρδικίου) — візантійський замок XIII століття на південно-західному узбережжі острова та єдина збережена середньовічна фортеця в його південній частині. Він був побудований правителями Епірського деспотата і був одним із трьох замків, що захищали острів до венеційської ери (1401–1797). Засновник замку, не відомий, але вважається, що його збудували або Михайло I Комненос, або його син Михайло II Комненос, правителі Епірського деспотата. Розташований на низькому пагорбі біля села Агіос Маттайос, яке розміщене вище. На південь від замку розташоване озеро Корисія, яке відокремлене від моря вузькою смугою суші. Розташування замка Гардікі на вузькому південно-західному фланзі Корфу забезпечило захист полів та південних низин Керкіри. Стіни замку Гардікі утворюють восьмикутник, які укріплюють вісім міцних веж, прикрашених рядами плиток. Для будівництва стін використовувалися частини старих споруд цих місць, в тому числі і древніх храмів. Вісім веж мають квадратну форму, контур фортеці майже еліптичний. На вершині південної вежі є сліди каплиці із залишками релігійних фресок зображень святих. Вежі хоч перебувають і не в належному стані, проте все ще зберігають свою висоту.
Докладніше: Замок Гардікі
Замок Касіопі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0yTDBOdmNtWjFYMHRoYzNOcGIzQnBYMUl3T0dOeWIzQndaV1F1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVOdmNtWjFYMHRoYzNOcGIzQnBYMUl3T0dOeWIzQndaV1F1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Замок Касіопі (грец. Κάστρο Κασσιώπης) — фортеця на північно-східному узбережжі острова, що височіє над рибальським селом Кассіопі. Його розташування на північно-східному узбережжі Корфу, що наглядає за протокою Корфу, який відокремлює острів від материка, надало замку важливе стратегічне значення. Є різні теорії походження замку, проте схоже, що його побудовано у візантійський період. Під час розкопок у двох вежах, що примикають до головної брами, а також у третій вежі на північну сторону від головної брами віднайдено бронзові монети за правління візантійських імператорів Маврикія (582–602 рр. Н. Е.) та Василія II (976–1025 рр.). Головна брама замку захищена міцними стінами. Цим фортеця схожа на інші замки та споруди, знайдені в Епірі. Периметр замку має довжину 1,073 км і має чотирикутну форму з 19 вежами поперемінного кругового і прямокутного перерізів, що охороняють стіни і пролягає з південного заходу на північний схід. Внутрішня частина замку має площу 35177 м2 і порожня від будь-яких споруд, хоча наповнених оливковими деревами. Центральна вежа замку не збереглась, але головна брама існує і підтримується двома сильними вежами з обох боків. Оскільки стіни замку вертикальні, а не похилі, щоб гарматні снаряди могли відштовхуватися від них, конструкція мала на меті відбити звичайну облогову техніку, розроблену до появи артилерії. Оскільки замок був покинутий тривалий час, він є зруйнованим. Східна сторона форту зникла і залишилось лише кілька слідів від неї. Є ознаки того, що замкові камені використовували як будівельний матеріал для будинків у цьому районі. Доступ до фортеці переважно з південного сходу через вузьку доріжку, яка включає прохід від будинків та подвір'їв, оскільки замок перебуває в центрі густо забудованого району невеликого селища.
Докладніше: Замок Касісіопі
Палео-Фруріо
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU0THlWRFJTVkJNQ1ZEUlNWQ01TVkRSU1ZDUWlWRFJTVkNNU1ZEUlNWQ09TVkRSaVU0UTE4bFEwVWxRVFlsUTBZbE9ERWxRMFVsUWtZbFEwWWxPRVFsUTBZbE9ERWxRMFVsUWprbFEwVWxRa1pmSlVORkpUbEJKVU5GSlVGRUpVTkdKVGd4SlVORkpVSkJKVU5HSlRnMUpVTkdKVGd4SlVORkpVSXhKVU5HSlRneVh5VkRSU1ZDUVNWRFJTVkNNU1ZEUlNWQ09WOGxRMFVsUVRBbFEwVWxRakVsUTBVbFFrUWxRMFlsT0RNbFEwVWxRVVFsUTBVbFFrSWxRMFVsUWpjbFEwVWxRa1FsUTBVbFFrWWxRMFlsT0RJdWFuQm5Mekl5TUhCNExTVkRSU1ZCTUNWRFJTVkNNU1ZEUlNWQ1FpVkRSU1ZDTVNWRFJTVkNPU1ZEUmlVNFExOGxRMFVsUVRZbFEwWWxPREVsUTBVbFFrWWxRMFlsT0VRbFEwWWxPREVsUTBVbFFqa2xRMFVsUWtaZkpVTkZKVGxCSlVORkpVRkVKVU5HSlRneEpVTkZKVUpCSlVOR0pUZzFKVU5HSlRneEpVTkZKVUl4SlVOR0pUZ3lYeVZEUlNWQ1FTVkRSU1ZDTVNWRFJTVkNPVjhsUTBVbFFUQWxRMFVsUWpFbFEwVWxRa1FsUTBZbE9ETWxRMFVsUVVRbFEwVWxRa0lsUTBVbFFqY2xRMFVsUWtRbFEwVWxRa1lsUTBZbE9ESXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Палео Фруріо (грец. Παλαιό Φρούριο, італ. Paleo Fryrio — «стара фортеця») — фортеця розташована в місті Керкірі на острові. Найдавніші споруди були закладені в VIII ст. візантійцями. Фортеця добудовувалася венеційцями і англійцями. Останні споруди збудовані до XIX століття. Палео Фруріо розташований на східному краю мису на штучному острові. Між Палео Фрурією і містом проритий канал Контра-Фосса. У період, що передує багатовіковому венеційському правлінню, Палео Фруріо зміцнювалася і добудовувалася за вказівкою правителів Епірського царства, а також при правителях з Анжу-Сицилійського дому, яким належав Корфу в 13-14 століттях. В результаті, коли наприкінці 14 століття острів Корфу став власністю Венеційської республіки, територія Палео Фруріо охоплювала два укріплених пагорба. У першій половині 15 століття, коли військові реалії тієї епохи стали вимагати абсолютно новий тип фортифікаційних споруд, венеційці розпочали поступово оновлювати Стару фортецю. У цей період в фортеці з'явилися перші батареї з гарматами, які обороняли підступи з суші.
Надалі фортеця протягом століть удосконалювалась. Так навколо Палео Фруріо були споруджені нові фортечні стіни з двома вежами — Вежа Суші і Вежа Моря, побудований причал для флоту (Мантракі) з північного боку фортеці, а головний вхід у фортецю був посилений двома могутніми бастіонами. Перед фортецею була побудована просторий і відкритий майданчик для стрільби (Спьянада), для якого спеціально звільнили місце і знесли, попри обурення городян, більше 300 старих будинків. Ще однією грандіозною зміною міського ландшафту стало будівництво штучного каналу Контрафосса, який перетворив край мису в острів. Тепер Стара фортеця Корфу відокремлювалася від міста широким каналом з морською водою і доступ в цитадель здійснювався за допомогою відкидного моста.
Докладніше: Палео-Фруріо
Нео Фруріо
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUyTDB0dmNtWjFRbXhwWTJ0V2IyMU5aV1Z5UVhWbVFuVnlaeTVxY0djdk1qSXdjSGd0UzI5eVpuVkNiR2xqYTFadmJVMWxaWEpCZFdaQ2RYSm5MbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Нео Фруріо (грец. Νέο Φρούριο, італ. Neo Fryrio — «нова фортеця») — фортеця розташована в місті Керкірі. Спорудження почалося в 1577 р. венеційцями. Фортеця надалі добудовувалася французами і англійцями. Нео Фруріо розташована поруч з портом. Ця фортеця значно менша, ніж іПалео Фруріо, і має два рівні. Нижній рівень був призначений для захисту порту, верхній — для захисту міста. Укріплення фортеці включали 700 одиниць артилерії, дальність яких забезпечувала враження цілей аж до узбережжя Албанії. Нео Фруріо складається з двох великих однакових бастіонів. Простір фортеці поділено на три частини, а фаси бастіонів звернені як у бік острова, так і в бік міста. Два ряди стін (одна стіна з зубцями по краю, а інша у вигляді складних сферичних ніш), з'єднуються між собою складною системою проходів і коридорів. На стінах бастіонів є зображення левів з венеційськими написами. Безводний оборонний рів, що захищає фортецю зі східного боку, є результатом змішання оборонних архітектур XVII століття. Потрапити у фортецю можна через ворота з боку міста, неподалік від ринку. Над воротами красується старовинний барельєф із зображенням символу Венеційської республіки, крилатого лева Святого Марка. Один з бастіонів Нової фортеці називається Бастіон Семи вітрів, на його вершині завжди дмуть свіжі вітри. Неподалік від підніжжя цього бастіону розташована будівля англійських казарм, в якому зараз розташовані художні виставки та експозиції музею кераміки.
Докладніше: Нео Фруріо
Палаци
Ахілліон
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpoTHlWRU1DVTVNQ1ZFTVNVNE5TVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ1FpVkVNU1U1TmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JGOGxSREFsUWpJbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREVsT0RVbFJEQWxRa1FsUkRFbE9FWmZKVVF3SlVKR0pVUXdKVUpDSlVRd0pVSkZKVVF4SlRnNUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSTBKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3TG1wd1p5OHlNak53ZUMwbFJEQWxPVEFsUkRFbE9EVWxSREVsT1RZbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrSWxSREVsT1RZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUmZKVVF3SlVJeUpVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF4SlRnMUpVUXdKVUpFSlVReEpUaEdYeVZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE9TVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Ахілліон — палац, що розташований на схилі гори поряд з селищем Гастурі, збудований Єлизаветою Австрійською (Сісі), дружиною імператора Австрії Франца-Йосифа І Габсбурга. 1889 р. Єлизавета придбала віллу відомого літератора й політика Петроса Врайласа-Арменіса та відразу відомими італійськими архітекторами Рафаель Каріто й Антоніо Ланді розпочали будівництво палацу. Палац було присвячено давньогрецькому герою Ахіллу, а територію навколо нього прикрашено статуями давньогрецьких філософів та риторів. Єлизавета самостійно займалася декором палацового комплексу. На усій його території є статуї, що зображають грецьких богів та героїв. Найцікавіші в Ахілліоні дві статуї — Ахілл, що помирає та Ахілл, що торжествує. Після смерті Сісі в 1907 рр. палацовий комплекс придбав німецький імператор та король Пруссії Вільгельм II. На його території він збудував т. зв. «Палац лицарів».
Також на території палацового комплексу були завезені екзотичні рослини. З 1990 р. Ахілліон діє як музей. Палац триповерховий. На балконі другого поверху є два кентаври. На балконі третього поверху — 4 бронзові статуї муз зі світильниками в руках. З лівого боку веранди 3-го поверху — бронзова скульптура Гермеса. Стелі палацу було розписано італійським художником Галоппі. Це — символічне зображення Чотирьох пір року й богинь часу та пір року — Орес, трьох дочок Зевса й Феміди. Елізабет писала: «Я хочу палац із стовпчастими колонадами та висячими садами, захищений від чужих поглядів — палац, гідний Ахілла, який зневажав усіх смертних і не боявся навіть богів». Не довгий період палац мав статус центру європейської дипломатії, яким він володів у кайзерські роки, Також використовувався для засідань Європейського саміту у 1994 році, а в 2003 році він приймав нараду європейських міністрів сільського господарства.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZoTDB0aGFYTmxjaVV5TjNOZlZHaHliMjVsWHpBekxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUxZV2x6WlhJbE1qZHpYMVJvY205dVpWOHdNeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Докладніше: Ахілліон
У період з 1908 року до початку Першої світової війни Вільгельм II із задоволенням проводив літо в палаці Ахілліон.
Він любив відвідувати певне місце у селі Пелекас, що за 13 км від Старого міста Корфу, відпочивав і міркував про свої дії на скельній вершині, милуючись панорамним видом на острів море та спостерігаючи за заходом сонця.
За його наказом на цьому місці на висоті 270 метрів над рівнем моря, на платформі, прикріпленій на скелі з оглядом на 360° споруджено оглядовий майданчик. Наразі це місце називають Трон Кайзера.
Докладніше: Трон Кайзера
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDB0aGFYTmxjaVV5TjNOZlFuSnBaR2RsWDJsdVgwTnZjbVoxTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTFlXbHpaWElsTWpkelgwSnlhV1JuWlY5cGJsOURiM0ptZFM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Також для Кайзера побудували міст для доступу до пляжу, не проходячи дорогу, що утворює головну артерію острова на південь.
Пізніше міст був названий місцевими жителями після нього — «Кайзерський міст» (грецьке: η γέφυρα του Κάιζερ транслітерується як: i gefyra tou Kaizer).
Міст був прокладений над дорогою, та сполучав нижні сади Ахілліона та морський пляж.
Центральний відрізок мосту був знесений вермахтом у 1944 р.
Під час німецької окупації в Другу світову війну, щоб дати змогу провести величезні гармати, що входить до складу нацистської оборони на південно-східному узбережжі Корфу.
Мон Репо
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV3TDBOdmNtWjFYMDF2Ymw5U1pYQnZjMTlTTURFdWFuQm5Mekl5TUhCNExVTnZjbVoxWDAxdmJsOVNaWEJ2YzE5U01ERXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Мон Репо (грец. Μουσείο Παλαιόπολης Κέρκυρας) — палац, розташований в південній частині міста Керкіра в лісистій частині Палополіса. Палац побудований як дача для британського комісара Іонічної республіки Фредеріка Адама та його другої дружини (корфійки) Діамантіни «Ніни» Палатіно в 1828–1831 рр. Хоча їм довелося звільнити віллу незабаром після цього в 1832 році, коли Адама відправили служити в Індію. Вілла рідко використовувалася як резиденція для подальших британських губернаторів. 1833 року тут розміщувалася школа образотворчого мистецтва, під керівництвом місцевого скульптора Павлоса Просалентіса. 1834 року для публіки відкрито парк. В палаці також розміщувалось центральне поштове відділення. Грецька королівська родина використовувала палац резиденцію до тих пір, поки король Костянтин II не покинув країну в 1967 році. Вілла згодом стала занедбана, але була відновлена в 1990-х роках. Палац побудований в стилі неокласицизму, за проєктами та наглядом англійського архітектора сера Джорджа Вітмора. Сувора симетрія характеризує композицію будівлі, яка представлена у вигляді двох компактних частин. Основний об'єм палацу, — це триповерхова розкішна споруда. Палац перебував у муніципальному віданні міста Керкіра, яке в 1995 році передало на 50 років його Міністерству культури Греції та використовується як музей (відкрито у 2000 році), де зберігаються артефакти, підняті з дна Іонічного моря, і знайдені при розкопках древньої Коркіри.
Докладніше: Мон Репо
Палац святих Михайла та Георгія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTDBOdmNtWjFKVEpEWDBkeVpXVmpaVjh0WDNCaGJtOXlZVzFwYjE4bE1qZzROaVV5T1M1cWNHY3ZNakl3Y0hndFEyOXlablVsTWtOZlIzSmxaV05sWHkxZmNHRnViM0poYldsdlh5VXlPRGcySlRJNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Палац святих Михайла та Георгія — палац, розташований в центрі міста Керкіра між старим містом та Палео-Фруріо. Будівля також знана як Королівський палац, Міський палац або місцево грецькою назвою Palaia Anaktora (Παλαιά Ανάκτορα; буквально «Старий палац»). Палац був замовлений сером Томасом Мейтлендом, верховним британським комісаром Іонічної республіки. Він служив резиденцією верховного комісара, але також був домом Іонічного сенату та ордену святого Михайла і святого Георгія. Перший камінь у фундамент палацу був закладений в день святого Георгія в 1819 році, а загалом він був завершений в 1824 році. Палац був спроєктований у стилі неокласичної архітектури Греції, і це перша будівля цього стилю, побудована на території Греції. Його розробив британський архітектор Джордж Вітмор, який був полковником, а згодом генерал-майором у Корпусі королівських інженерів. Будівля побудована з вапняку, що імпортувався з Мальти, і на його будівництві були зайняті мальтійські робітники. Скульптурними елементами палацу є роботи мальтійських скульпторів Вінченцо та Фердінандо Дімеха, а також місцевого скульптора Павлоса Просалентіса. Головна будівля має три поверхи. На його фасаді є колони з тріумфальними арками, одна присвячена святому Михайлу, а друга присвячена святому Георгію. За тріумфальними арками розташовані менші, симетрично розташовані будівлі з кожного боку головної будівлі. У внутрішньому оздобленні Палацу переважає бронза та мармур, а скляний купол, розташований в центрі, дає багато сонячного світла в приміщенні палацу. Сьогодні в палаці знаходиться Музей азійського мистецтва Керкіри.
Докладніше: Палац святих Михайла та Георгія
Маєтки
Маєток «Вілла Росса»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTDBGemNHbHZkR2xmVFdGdWMybHZibDlXYVd4c1lWOVNiM056WVY5cGJsOURiM0ptZFM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFYTndhVzkwYVY5TllXNXphVzl1WDFacGJHeGhYMUp2YzNOaFgybHVYME52Y21aMUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Маєток «Вілла Росса» («Villa Rossa») розташований поблизу від Старого міста Керкіра недалеко від Британського кладовища. (Координати: 39°37′06″ пн. ш. 19°54′54″ сх. д. / 39.61833° пн. ш. 19.91500° сх. д.)
Будівництво маєтку розпочалося в 1864 році та він був одним з перших приватних будинків, який отримував електроенергію, вироблену для фабрики «Аспіоті». Із зворотної сторони маєтку колись були стайні, тенісні корти та сад. В свій час маєток був центром суспільного життя для знаті Керкіри, з грандіозними прийомами, які іноді відвідували члени грецької королівської сім'ї, письменники, художники, інтелектуали.
Маєтком володіла родина Аспіоті. Там проживала [en] (1909-2000), яка приймала в гостях таких відомих осіб як Френсіс Кінг та Лоуренс Даррелл. Будівля була куплена грецькою державою в 1997 році, проте її відновлення не завершилось.
Маєток «Вілла Мімпелі»
Маєток Вілла Мімпелі («Villa Mimpeli», знаний як «Castello», «Tower of Poladades» (Polylas Tower)) розташований між Дасією та Іпсосом поблизу села Катоко Коракіана за 14 км від міста Керкіра, побудований в готичному стилі на руїнах середньовічної вежі. Основний будівельний комплекс маєтку з трьома допоміжними будівлями датується початком 20 століття і має велике історичне, культурне та мистецьке значення. (Координати: 39°41′17″ пн. ш. 19°50′00″ сх. д. / 39.68806° пн. ш. 19.83333° сх. д.)
Вілла була побудована в період з 1890 по 1900 роки на місці оборонної башти дворянської сім'ї Поліла та функціонувала як резиденція італійського барона Луки Мімпеллі, який одружився з її спадкоємницею сім'ї Поліла — Фані Родоканакіс. Під час будівництва вілли також були побудовані окремі будівлі для персоналу, що налічувала 60 осіб, в парку висаджені рідкісні дерева, з материкової Європи привезені меблі та прикраси.
У маєтку приймали в гостях баронів, князів, королів та імператорів. Свого часу на віллі жили імператори Франц Йосиф I і Вільгельм ІІ, королі Георг I і Георг II (1936-1939). Під час Другої світової війни в маєтку розташовувався госпіталь і резиденція німецького командувача. Тоді розпочалося розграбування маєтку. До 1952 року маєток не використовувався та руйнувався. 1953 року його використовували для театральних вистав та його відвідав імператор Ефіопії Хайле Селассіє I. У 1957 році (за іншими даними 1958 році) підприємець Спірос Буас на 25 років орендує будівлю та приміщення для створення розкішного готельного комплексу. Готель проіснував до 1981-1982 років. З того часу будівля поступово руйнується. Поруч розташовується філія Національної картинної галереї, приміщення якої також були частиною комплексу. За повідомленням грецьких засобів масової інформації в 2018 році маєток мав бути проданий бізнесмену Самі Фейсу для будівництва готелю.
Церкви
Собор Святого Якова та Святого Христофора
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV4TDBOdmNtWjFYME5oZEdodmJHbGpYME5oZEdobFpISmhiRjlTTURFdWFuQm5MekU0TkhCNExVTnZjbVoxWDBOaGRHaHZiR2xqWDBOaGRHaGxaSEpoYkY5U01ERXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Собор Святого Якова та Святого Христофора — католицький собор XVI століття, в місті Керкіра. Собор є основною церквою Архиєпархії Корфу, Кефалфінії — Закінфу. Щодо дати спорудження собору, достовірна інформація відсутня. На місці собору розташовувалась нині зруйнована церква і між 1431 і 1454 роками члени братства святих Якова і Христофора попросили дозволу у тодішнього архієпископа Мартинуса Бернардіні побудувати там гостьовий будинок — лікарню для нужденних, хворих та мандрівних членів братства. Акт Архиєпархії був затверджений папською буллою 7 липня 1466 р., який вимагав від братства залучити священика та адміністратора до цього закладу, при цьому пропонував архієпископу щороку 2 лютого вшановувати передачу ікон святих Якова та Христофора з церква святого Франциска, де вони були, до переїзду. Храм було освячено 31 грудня 1553 року єпископом Якобусом Кокко. У ніч на 13 вересня 1943 року після німецьких бомбардувань повністю знищено зовнішній вигляд церкви. Відбудова собору була закінчена в 1970 році. Кінцева форма собору після додаткових прибудов — це базиліка з дерев'яним дахом та шістьма бічними каплицями (по три з кожної бокової сторони храму), які з'єднані з основним простором арковими отворами та вівтарна частина вражаючих розмірів. Вважається, що перед реконструкцією храму головний вівтар колись знаходився в глибині храму був покритий кворієм. Загальна площа храму з каплицями понад 600 кв.м. Центральна частина фасаду двоповерхова складається з трьох частин, оздоблених тосканськими пілястрами з трикутним фронтоном. По обидва боки від центральної частини фасаду з фронтоном по бокових частин першого поверху фасаду розташовуються вигнуті елементи (леза). Улаштування фасаду нагадує деякі приклади церков пізнього бароко у Венеції. Також на фасаді розташована Дзвіниця із зубцями та в глибині церкви пірамідальна вежа.
Докладніше: Собор Святого Якова та Святого Христофора
Собор Святого Спиридона
Собор Святого Спиридона — грецький православний собор, розташований в місті Керкіра в якій зберігаються мощі Святого Спиридона. Собор побудований у 1590 році у венеційському стилі, не схожому на інші церкви Греції.Дзвіниця церкви за конструкцією схожа на сучасну грецьку православну церкву Сан-Джорджіо-дей-Гречі, розташовану у Венеції, є найвищою в місті. Стеля церкви розділений на сегменти, що зображають сцени з життя і чудеса святого Спиридона. Оригінальним живописцем стелі церкви був Панайотис Доксарас, який розписав її в 1727 році. З плином часу розписи Доксараса згнили, а згодом їх замінили копії, намальованим Ніколаосом Аспіотисом. Всередині церкви праворуч від іконостасу знаходиться склеп, де останки святого Спиридон зберігаються у подвійному саркофазі. Більший саркофаг є дерев'яним з оздобленням сріблом та містить менший. Менший саркофаг покритий червоним оксамитом і має знімне дно, щоб полегшити зміну тапок святого. Відсутність підземної камери для розміщення останків святого була частиною продуманого дизайну, щоб зробити їх максимально доступними. У склепі 53 лампадки, які висять із стелі, 18 з яких золоті, а решта — зі срібла. Над західними дверима притвору в 1801 році розміщено імператорський герб роду Романових як нагадування про те, що церква перебувала під номінальним захистом Російської імперії з 1807-1917 рр. Там же розташована картина, яка зображує святого, що торкається голови Констанція II, вилікувавши імператора від хвороби.
Докладніше: Собор Святого Спиридона
Кафедральний собор Панагія Спілеотиса
Кафедральний собор Панагія Спілеотиса (грец. Ο Ιερός Μητροπολιτικός Ναός Κέρκυρας Υπεραγίας Θεοτόκου Σπηλαιωτίσσης) — головний православний храм міста Керкіра. Назва собору перекладається як «храм Богородиці в печерах», на честь ікони, яка зберігається в церкві.
Церква присвячена також Святому Власію та Блаженній Феодорі — дружині візантійського імператора Феофіла, в період іконоборства.
Церква побудована в 1577 році на місці церкви святого Власія. Назва собору змінилася під час правління островом британцями.
Собор є базилікою та побудований у ренесансному стилі з фасадом темно-рожевого (фіолетового) кольору. У 1841 році нава церкви була значно розширена та відтоді церква стала кафедральним собором місцевої єпархії.
В церкві в срібному саркофазі зберігаються обезголовлені мощі візантійської імператриці Блаженної Феодори, які була перенесені туди з Константинополя.
До входу собору, який розташований в районі Нової фортеці, майже від Площі Спілія ведуть мармурові сходи.
Докладніше: Кафедральний собор Панагія Спілеотиса
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpsTDBOdmNtWjFYMUJoYm1GbmFXRmZUV0Z1WkhKaGEybHVZVjlTTURNdWFuQm5MekU0TTNCNExVTnZjbVoxWDFCaGJtRm5hV0ZmVFdGdVpISmhhMmx1WVY5U01ETXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Церква Діви Марії Мандракіної
Церква Діви Марії Мандракіної (Panagia (Virgin Mary) Mandrakina, грец. Παναγία Μανδρακίνα), розташована поблизу від Старої фортеці та старої гавані міста, присвячена Діві Марії та святому Пантелеймону, була побудована у XVIII столітті. (Координати — 39°37′30″ пн. ш. 19°55′32″ сх. д. / 39.62500° пн. ш. 19.92556° сх. д.).
Церква розташована між Садом Бочетто та Садом людей, у Спіанаді. Це невелика оранжево-червона церква тоскансько-доричного ордеру з симетричним зовнішнім фронтоном, чотиригранною баштою-дзвіницею, що примикає до будівлі. Рівень площадки храму трошки нижчий за рівень площі та оточений невеликим подвір'ям.
Після її будівництва вона була відреставрований у 1860 р. архітектором Іоаннісом Хроні.
У 1944 році під час Другої світової війни вона зазнала серйозних руйнувань, проте протягом п'ять років (приблизно в 1950 році) була відновлена.
В церкві переважно проводяться хрещення та весільні церемонії.
(Додатково: Церква Діви Марії Мандракіної у Вікісховищі)
Церква Святого Антонія та Святого Андрія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5tTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqSWxSREVsT0VZbFJERWxPRElsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RWZkpVUXdKVGt3SlVRd0pVSkVKVVF4SlRneUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkVKVVF4SlRrMkpVUXhKVGhHWHlWRU1TVTVObDhsUkRBbE9UQWxSREFsUWtRbFJEQWxRalFsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJERWxPRVl1YW5Cbkx6RTROM0I0TFNWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqSWxSREVsT0VZbFJERWxPRElsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RWZkpVUXdKVGt3SlVRd0pVSkVKVVF4SlRneUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkVKVVF4SlRrMkpVUXhKVGhHWHlWRU1TVTVObDhsUkRBbE9UQWxSREFsUWtRbFJEQWxRalFsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJERWxPRVl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Храм святого Антонія та святого Андрія (грец. Άγιος Αντώνιος και Άγιος Ανδρέας) відбудований у 1753 році на місці старого храму, датованого приблизно 15 столітті. (Координати — 39°37′31″ пн. ш. 19°55′11″ сх. д. / 39.62528° пн. ш. 19.91972° сх. д.)
Церква є одноповерховою базилікою з рифленим склепіннями. В інтер'єрі храму мармуровий іконостас, створений архітектором Олександром Триволісом — П'єррісом, приблизно через двадцять років після реконструкції храму.
(Додатково: Церква Святого Антонія та Святого Андрія у Вікісховищі)
Церква Святого Івана Предтечі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqSWxSREVsT0VZbFJERWxPRElsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pUZzJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJd1h5VXlPQ1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UmlVeU9TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlVFMkpVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXdYeVZFTUNWQk1TVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JWOGxSREFsT0RZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRakJmSlRJNEpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDSlVReEpUaEdKVEk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Церква святого Івана Предтечі (грец. Ιερός Ναός Αγίου Ιωάννη του Προδρόμου), є одноповерховою церквою з дерев'яним черепичним поетапним дахом, побудованою в 1480 р., розташована в м. Керкірі.
Церква присвячена також святим Параскеві та святому Діонісію. Характерною особливістю церкви є стеля, яку розмалював Сп. Сперанца в 1773 році та амвон який за проханням Нікіфора Феотокіса був розміщений з правого боку храму для того, щоб, під час проповіді бути обличчям до прихожан, які розташовувались як в самому храмі так і його притворі.
Мармуровий іконостас церкви прикрашений іконами іонічної школи живопису майстрів Георгія Хрисолораса, Іоаніса Ценоса та Еммануеля Буньялі-Цанна. Інші важливі реліквії в церкві це Розп'яття Сперанца, Епітафія, Успіння Діви Марії та інші ікони храму.
Церква вшановує пам'ять святого Івана Хрестителя 29 серпня. У храмі також зберігаються останки святих Івана Золотоустого та Івана Дамаскина. Також в церкві збережені окремі фрески, та декілька надгробних плит, одна з яких накриває гробницю російського майстра, яка помер у 1799 році, а на іншій, яка накриває могилу священника, зазначено напис «ΕΝΘΑΔΕ ΚΕΙΤΑΙ Ο ΙΕΡΟΣ ΜΙΧΑΗΛ»
(Додатково: Церква Святого Івана Предтечі у Вікісховищі)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJtTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxPVFFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpJbFJEQWxRamhmSlVRd0pUbERKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVReEpUazJKVVF4SlRrM1h5VkVNQ1ZCTWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTVOeTVxY0djdk1Ua3pjSGd0SlVRd0pVRTJKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVOQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNPRjhsUkRBbE9VTWxSREFsUWpBbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREVsT1RkZkpVUXdKVUV5SlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSTBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVReEpUazNMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Церква Діви Марії Тенедоської
Католицька церква Діви Марії Тенедоської (XV століття) розташована недалеко від Нової фортеці на вулиці Соломона.
Будучи названим на честь ікони Діви Марії, яка була перенесена на Керкіру біженцями з Тенедоса (острів Бозджаада), які покинули свій монастир після падіння Візантії.
Як вказано на написі на будівлі будівля церкви була відремонтована у 1723 році.
У будівлі розташовувалася перша публічна бібліотека Греції (в 1797 році) перша друкарня в Греції (в 1798 році), перша державна школа, яку заснував Іоанніс Каподістріас (в 1805-1824 роках).
В 1808 році в будівлі розташовувалась Іонічна академія.
(Додатково: Церква Діви Марії Тенедоської у Вікісховищі)
Церква святих Ясона і Сосіпатра
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZtTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqSWxSREVsT0VZbFJERWxPRElsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RWZkpVUXdKVUZHSlVReEpUZ3hKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdYeVZFTVNVNU5sOGxSREFsUVRFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9ERWxSREVsT1RZbFJEQWxRa1lsUkRBbFFqQWxSREVsT0RJbFJERWxPREFsUkRBbFFqQXhMbXB3Wnk4eE9UVndlQzBsUkRBbFFUWWxSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRBbFFrRWxSREFsUWpJbFJEQWxRakJmSlVRd0pVRXhKVVF3SlVJeUpVUXhKVGhHSlVReEpUZ3lKVVF3SlVJNEpVUXhKVGcxWHlWRU1DVkJSaVZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01GOGxSREVsT1RaZkpVUXdKVUV4SlVRd0pVSkZKVVF4SlRneEpVUXhKVGsySlVRd0pVSkdKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd5SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd01TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Церква святих Ясона і Сосіпатра - одна з найдавніших церков міста Керкіри, датована XI століттям, розташована між мікрорайоном Гаріца та Мон Репос, присвячена святому Ясону та святому Сосіпатру — учням апостола Павла, які поширювали християнство на острові. (Координати 39°36′35″ пн. ш. 19°55′27″ сх. д. / 39.60972° пн. ш. 19.92417° сх. д.) Храм був побудований майстрами з Аттики та Беотії на руїнах стародавнього храму, присвяченому Святому Андрію, ймовірно, у XI столітті, з використанням будівельних матеріалів із зруйнованих будівель Палополісу, який розташовувався поруч в сучасній місцевості Мон Репос.
Нижні частини церкви побудовані з великих каменів, які були взяті з давніх споруд. Інколи в проміжки між каменів вставлена цегла, а іноді цегляні блоки. В церкві перебувають ікони знаменитого критського іконописця Еммануїл Тзанеса та Михайла Дамаскина. Частково збережені фрески внутрішнього розпису церкви — це фігура Святого Арсенія, архієпископа Керкіри, та зображенням хрещення та фігур ангелів. В саркофагах по обидві сторони від дверей церкви ймовірно перебувають останки покровителів церкви, святого Ясона та святого Сосіпатра.
Докладніше: Церква святих Ясона і Сосіпатра
Церква Діви Марії Іноземців
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt4THlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxPVFFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpJbFJEQWxRamhmSlVRd0pUbERKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVReEpUazJKVVF4SlRrM1h5VkVNQ1ZCTnlWRU1TVTRNeVZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTROUzVxY0djdk1UZzVjSGd0SlVRd0pVRTJKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVOQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNPRjhsUkRBbE9VTWxSREFsUWpBbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREVsT1RkZkpVUXdKVUUzSlVReEpUZ3pKVVF3SlVJMkpVUXdKVUk0SlVReEpUZzFMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Церква Діви Марії Іноземців (Faneromeni (Virgin of Foreigners)) або Церква Богородиці Ксенона (Panagia ton Xenon) — церква XVII століття, розташована в центрів міста. Церква побудована священиком Никодимом з Епіру в 1689 році і почав діяти наступного року для емігрантів з Епіру, які в XVI — початку XVII століть масово мігрували на Керкіру від турецької окупації та ісламізації. Пізніше церкву було заповідано 22 або 25 людям, які допомогли побудувати її із наказом прийняти як братів «тих, хто є іноземними християнами з частин землі», тому її також називали «Іноземцями». Окрасою храму є позолочений іконостас (реставрований у 1875 році майстрами з Неаполя) завдовжки 5,45 метра в стилі бароко оздоблений різбою по дереву, головним елементом якого є виноградна лоза. Також в храмі є зображення дев'ятнадцять архієреїв християнської церкви (десять східних та дев'ять західних), кожен з них в руках тримає сувій із висловлюванням, щодо Святого Духа, що є унікальним для православних церков. (Координати: 39°37′28″ пн. ш. 19°55′22″ сх. д. / 39.62444° пн. ш. 19.92278° сх. д.)
(Докладніше: Церква Діви Марії Іноземців)
Музеї
Археологічний музей Керкіри
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems0THlWRU1DVTVNQ1ZFTVNVNE1DVkVNU1U0TlNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNU1U1TmlWRU1TVTROeVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrTWxSREVsT0RNbFJEQWxRamNsUkRBbFFqVWxSREFsUWpsZkpVUXdKVGxCSlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpCSlVReEpUazJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUk0TWprdWFuQm5MekU1TlhCNExTVkVNQ1U1TUNWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE5TVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TnlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRa01sUkRFbE9ETWxSREFsUWpjbFJEQWxRalVsUkRBbFFqbGZKVVF3SlRsQkpVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKQkpVUXhKVGsySlVReEpUZ3dKVVF3SlVJNE1qa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Археологічний музей Керкіри — це музей, розташований в районі Гаріці, міста Керкіра, спеціально спроєктований та побудований для демонстрації фронтону Храму Артеміди та містить понад 1600 експонатів. Будівельні роботи щодо будівництва сучасної будівлі музею розпочалися в 1962 році. Будівля була спроєктована архітектором Василісом Дурасом і розташувалася на ділянці, подарованій з цією метою до війни муніципалітетом Керкіри. Двоповерхова будівля музею, побудована в стилі модернізму, з суворими лініями. Її будівництво було завершено в 1965 році, а церемонія відкриття відбулася у вересні 1967 р. У 1969 році було відкрито ще одну експозицію із знахідками з нещодавно завершених розкопок Храму Гери (1962-1967), а в 1977 році до колекції музею було додано древній фронтон із зображенням сцени симпосію. Серед іншого в музеї розміщені експонати з агори (ринку), гавані, святилища, приватні будинки, майстерні та кладовище стародавнього Коркіри а також знахідки з інших місць острова, таких як Кассіопі, Ачараві, Алмірос, Афіонас і Рода. В музеї розкриті аспекти повсякденного життя мешканців стародавнього міста, їх зв'язок зі смертю, їхні культи, їх ремісничу та господарську діяльність і, перш за все, важливість інституції міста — держави у формуванні індивідуальної та колективної ідентичності. Особливе значення серед експонатів музею мають фронтон храму Артеміди, де богиня зображена як Горгона, різні похоронні пам'ятки того ж періоду, такі як «Лев Менекрата», та важливі епіграфічні пам'ятки, такі як могильна стела Арніада.
Докладніше: Археологічний музей Керкіри
Музей банкнот Керкіри
Музей банкнот — музей, розташований у місті Керкіра, Греція. Демонструє майже повну колекцію грецької валюти з 1822 року дотепер, близько 2000 предметів, у тому числі перші казначейські облігації, випущені грецькою державою в 1822 р., нариси етюдів та друкарські таблички грецьких банкнот. Музей був заснований в 1981 році Іонічним банком, і він розташований у колишній будівлі Іонічного банку, спроєктованій місцевим архітектором Іоаннісом Хронісом в 1839 році. Вперше така колекція банкнот, що належить грецькому банку, стала доступною широкій громадськості регулярно за графіком. Музейна колекція вважається однією з найповніших таких колекцій у світі, вона відображена в хронологічному порядку. В приміщенні Музею банкнот показано кілька етапів процесу виготовлення банкнот, в той час як особливий інтерес представляє частина виготовлення водяного знака, який розміщений на банкноті. Відвідувачі музею у невеликій майстерні мають можливість власноруч взяти участь у процесі створення купюри — від гравірування моделі на металевих пластинах до її друку. Одна з найрідкісніших банкнот на експонаті — це банкнота, яка зображує візантійську церкву Святої Софії в Константинополі. Розроблена в 1920 році, банкнота зображує святу Софію без османських мінаретів. Ця банкнота відображає «Мегалійську ідею» (мрія про завоювання колишньої території Греції в Малій Азії) і ніколи не була в обігу. Одним з найрідкісніших експонатів музею є «колоната» 1860 року.
Докладніше: Музей банкнот Керкіри
Візантійський музей Антивуніотиса
Візантійський музей Антивуніотиса — музей розташований в храмі Богоматері Антивуніотиса (Holy Virgin «Our Lady of Antivouniotissa» (Kyra Antivouniotissa)). Храм є однією з найстаріших і найбагатших церковних пам'яток на острові та ймовірно, був побудований наприкінці 15 століття. Комплекс будівель, присвячений Пресвятій Богородиці — Богоматері Антовуніотисі. 1979 року родини власників церкви (Милінопулоса, Різікарі та Скарпи (за деякими даними також родина Аламаноса)) вирішили подарувати грецькій державі церкву за умови, що вона протягом 5-ти років буде відремонтрована та стане використовуватись як Музей християнського мистецтва, а також щороку 6 грудня в день свята Богородиці, якій вона була присвячена, продовжуватиметься служіння Божественної Літургії. Церковний комплекс є простим у зовнішньому оздобленні, проте досить масивним та створює вражаючу і гармонійну композицію, повністю включену в техногенне середовище історичного центру міста Керкіри. Він складається з будівлі, що містить головну церкву з трьома притворам, зовнішній двір із дзвіницею та двоповерхову будівлю, яка завершує комплекс на сході. Важливим в стилі внутрішнього оздоблення церкви є її стеля, позолочена різьбленою по дереву «уранією» (ouranόs = «небо» грецькою мовою). У Музеї є близько дев'яноста ікон, які датуються періодом з другої половини XV століття до XIX століття і свідчать про роль, яку острів Керкіра (Корфу) відігравав у розвитку грецької церковної іконографії, особливо після 1664 р., коли чимало біженців-критських живописців приїхали на Корфу або щоб оселитися, або на шляху до Венеції. Музей також експонує свої колекції за межами Корфу
Докладніше: Візантійський музей Антивуніотиса
Музей азійського мистецтва
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZtTHlWRU1DVTVReVZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTnlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ09WOGxSREFsUWpBbFJEQWxRamNsUkRFbE9UWWxSREFsUWprbFJERWxPREVsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWtWZkpVUXdKVUpESlVRd0pVSTRKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTFKVVF4SlRnMkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd09TNXFjR2N2TWpBeGNIZ3RKVVF3SlRsREpVUXhKVGd6SlVRd0pVSTNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUk1WHlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ055VkVNU1U1TmlWRU1DVkNPU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSVjhsUkRBbFFrTWxSREFsUWpnbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVbFJERWxPRFlsUkRFbE9ESWxSREFsUWpJbFJEQWxRakE1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Музей азійського мистецтва — це єдиний в Греції музей, розташований у палаці Св. Михайла та Святого Георгія в місті Керкіра, присвячений мистецтву Азії, він має колекції китайського мистецтва, японського мистецтва, індійського мистецтва та інших. Музей азійського мистецтва Керкіри, був заснований у 1927 році як Музей китайсько-японського мистецтва, після пожертвування греко-японської колекції Григорія Ману (10 500 експонатів) грецькій державі. Наприкінці 19 — початку 20 століття він придбав на аукціонах мистецтв у Відні та головним чином у Парижі приблизно 9 500 китайських, корейських та японських артефактів. Він склав колекцію, яку він записав і каталогізував. Загалом в музеї представлені більш ніж 15 000 предметів з китайської, корейської, індійської та японської культури, включаючи картини, скульптури, порцеляну, тощо. Головний вхід до палацу веде на перший поверх, де доступні три виставкові зали музею, кінопроєкційна кімната та зал засідань з оригінальним оздобленням. На першому поверсі розташовані тронний зал, зал симпозіуму та зал кругової приймальні (Ротонда). У той же час на двох крилах першого поверху розташовані постійні експозиції. У східному або так званому китайському крилі Григорія Ману експонується частина китайської колекції, а у західному крилі, відомому як крило Ніколаоса Гаджівасіліу, експонати з Індії, Гадари (стародавній Пакистан), Камбоджі, Тибету та Японії.
Докладніше: Музей азійського мистецтва
Сербський музей
Сербський музей (грец. Σερβικό Μουσείο Κέρκυρας) — музей в місті Керкіра, в якому збережено експонати, пов'язані з сербськими солдатами під час Першої світової війни. У цій же будівлі розміщується і консульство Сербії. Залишки сербської армії близько 150 000 солдатів разом із їхнім урядом у вигнанні знайшли притулок на Корфу після краху Сербського фронту внаслідок нападу Австро-Угорщини 6 жовтня 1915 року. До експонатів належать фотографії з три роки (до 1918 року) перебування сербів на острові разом з іншими експонатами, такими як уніформа, зброя та боєприпаси сербської армії, сербські полкові прапори, релігійні артефакти, хірургічний інструмент та медалі Королівства Сербії.
Докладніше: Сербський музей
Етнографічний музей Арахаві
Етнографічний музей Арахаві — музей культури і побуту жителів Корфу, розташований в селі Арахаві на півночі острова. Музей був відкритий в жовтні 2008 року в приватному будинку, площею понад 1000 квадратних метрів з експозицією в двох залах площею 750 метрів квадратних. У колекції музею є фотоматеріали, колекція книг, і документів, датованих 1862 роком і нумізматична колекція часів Іонічної республіки (1799-1864). У експозиції музею представлені історичні предмети, що відображають побут місцевих жителів: національні костюми, одяг, дитячі іграшки, старовинні меблі ручної роботи, карета, плуг і знаряддя праці селян, різні преси у тому числі для віджиму оливкової олії, майстерня тесляра і шевця, дистилятори для виробництва вина, водяний млин, ткацький верстат, кухня, спальня, молитовня і т. д. (Координати: 39°47′20″ пн. ш. 19°48′33″ сх. д. / 39.78889° пн. ш. 19.80917° сх. д.)
Етнографічний музей центральної Керкіри
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlExTDBadmJHdHNiM0psWDAxMWMyVjFiVjlUYVc1aGNtRmtaWE5mTURFdWFuQm5MekU1T1hCNExVWnZiR3RzYjNKbFgwMTFjMlYxYlY5VGFXNWhjbUZrWlhOZk1ERXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Етнографічний музей центральної Керкіри — музей культури і побуту жителів Корфу, створений у 1982 році в селі Сінарада. з 1989 року музей розташовується у старому двоповерховому будинку, перший поверх якого є типовим для сільських осель періоду з 1860 по 1960 роки.
Там розташовані кухня, їдальня, хол і спальня, кожна з яких містить свої відповідні меблі та посуд. На другому поверсі розташовується бібліотека, архів старих документів, деякі вироби з гончарства, традиційні костюми, музичні інструменти, ткацький верстат, сільськогосподарські інструменти, ляльковий театр, риболовне обладнання, церковна утварь тощо. (Координати: 39°33′56″ пн. ш. 19°50′58″ сх. д. / 39.56556° пн. ш. 19.84944° сх. д.)
(Додатково: Етнографічний музей центральної Керкіри у Вікісховищі)
Музей Кападострія
Музей Кападострія (грецька мова: Μουσείο Καποδίστρια) — музей, присвячений пам'яті та життєвій діяльності Іоаніса Каподістрія. Розташований у районі Кукуріца Європулі. Музей був створений у 1981 р. в літньому будинку Іоанніса Каподістріаса в сільській місцевості Кукуріца, в його батьківщині Керкірі, та демонструє експонати, що відзначають його життя та досягнення. Приміщення для музею пожертвувала пані Марія Десілья-Каподістрія, колишній мер Корфу (1956—1959) та перша жінка мер в Греції. Музей також функціонує як центр каподістських та корфіотських досліджень. Відповідно до статуту, музей повинен розміщувати та виставляти особисті речі та портрети Іоанніса Каподістрія, а також меблі періоду, що належать родині. Після смерті донора три товариства створили товариство під назвою «Музей Каподістрія-центр каподістських досліджень».
Музей Каподістріас експонує: заміський будинок родини Каподістріас; особисті предмети Іоанніса Каподістріа, разом із книгами, картами тощо; почесні подарунки, передані губернатору, такі як медалі, релігійні ікони та предмети його часу в дворі царя Олександра I; твори мистецтва, меблі та предмети побуту губернатора та його родини; багатий цифровий архів, який збирає докази, що стосуються життя та діяльності Каподістрія, здійснюючи доступ до історичних документів з усієї Європи.
Докладніше: Музей Кападострія
Музей філармонії
Музей філармонії — музей, розташований у місті Керкіра, присвячений розвитку філармонічного руху (товариство) на острові. Музей займає перший поверх будівлі товариства (Nikiforou Theotoki 10), та відкрився для публіки 18 вересня 2010 року. Музей намагається коротко представити історію філармонії після майже двох століть невпинної діяльності (яка збігається з деякими найдраматичнішими періодами новітньої історії). Також, музей вшановує Ніколаоса Мандзароса (1795–1872), першого художнього керівника філармонії (1841–1872), композитора — серед іншого — грецького національного гімну, відомого вчителя музики, а також натхненника цілого покоління композиторів, що формували музику Іонічних островів, і не тільки, протягом 19 століття. В музеї демонструються партитури Спірідона Ксіндаса, Павлоса Каррера, братів Лібералі, Спірідона Самараса, Доменікаса Падованіса, Діонісіоса Родотеатаса, Олександра Грека, Наполеона Ламбелета, Андреаса Сейлера, а також жінок композиторів з Іонічних островів. Музей також організовує щорічні музикознавчі лекції та започаткував серію музикознавчих публікацій.
Докладніше: Музей філармонії
Музей живої історії Casa Parlante
Музей живої історії Casa Parlante — музей, розташований у місті Керкіра, розташований в історичному особняку та відображає побут знаті у 19 столітті. Музей відкрився в березні 2014 року. Його назва відображає сильний італійський культурний та архітектурний вплив на острові Керкіра. В музеї є рухомі манекени, які відображають повсякденне життя знатної родини (графа, графині, їхніх дітей та всієї родини) та слуг, що проживали на Корфу протягом 19 століття. Там граф читає газету, графиня приймає гостей на чай, діти грають музику, кухар готує на кухні та інші сцени щоденного життя 19 століття. Експозиція включає інтер'єри, у тому числі меблі тієї епохи та супроводжується відповідними запахами та звуками.
Докладніше: Музей живої історії Casa Parlante
Транспорт
Через острів ідуть дві автомагістралі GR-24 (Керікіра — Піліокастриця) на північному заході та GR-25 (Керкіра Лефкімі) на півдні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZqTHlWRU1DVTVOeVZFTUNWQ1FpVkVNU1U1TmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTUY4bFJERWxPREVsUkRBbFFrTWxSREVsT0RNbFJEQWxRak1sUkRBbFFqQmZKVVF3SlRsQkpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF4SlRnMEpVUXhKVGd6TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMwbFJEQWxPVGNsUkRBbFFrSWxSREVsT1RZbFJERWxPRElsUkRBbFFrUWxSREFsUWpCZkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkRKVVF4SlRnekpVUXdKVUl6SlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNVFTVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE5DVkVNU1U0TXk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Острів зв'язаний з материком як поромами так і авіатранспортом. Окрім того традиційні пороми ідуть до сусідніх островів Паксоса, Матракі, Ерікуса, Отоні. Є також швидкісні пороми під назвою «Літаючі дельфіни» до Ігумениці та Саранди в сусідній Албанії. Пороми до материка ідуть з міста Керкіри та невеликого порту Лефкіммі, розташованому на південному краю острова на мисі Кавос.
Міжнародний аеропорт Іоанніса Каподістріаса, названий на честь Іоанніса Каподістріаса, розташований приблизно в трьох кілометрах на південь від міста Керкіра, всього за півкілометра на північ від Понтіконісі. Злітно-посадкова смуга, яка використовується для посадки, лежить в декількох сотнях метрів від острова Понтіконісі. Аеропорт пропонує внутрішні рейси з Керкіри до Лефкади, Ітаки, Кефалонії, Яніни, Патри та Бріндізі в Італії.
Автобуси до основних місць острова курсують близько шести разів на день між містом та Гліфадою, Сидарі, Палеокастрицею, Родою та Ачараві, Лефкіммі, Лефкіммі та Пірі. Інші автобуси їздять до Афін та Салоніків до двох разів на день. Міські автобуси курсують через місто до аеропорту, Ахілліона, Гувії, Афри, Пелекаса та деяких інших визначних місць.
З порту Кекіри та селища Агіос Стефанос регулярними човнами можна дістатися до островів Діапонтія (Матракі, Ерікуса, Отоні).
Персоналії
- Агафокл — сиракузький тиран (завоював Керкіру в 299 до н. е.).
- Керкіра — ранньохристиянська мучениця (жила і загинула на Керкірі).
- Емануїл з Корфу — львівський майстер мистецьких тканин XVII століття (виходець із Керкіри).
- Василь Григорович-Барський — український письменник (відвідав Керкіру в своїх нескінченних мандрах).
- Іоанн Каподистрія — перший президент Греції (народився).
- Діонісіос Соломос — один з фундаторів новогрецької поезії, автор слів національного гімну Греції (помер).
- Андреас Калвос — грецький поет (народився).
- Ніколаос Мандзарос — перший помітний новогрецький композитор, автор музики Національного гімну Греції (народився і помер).
- Спірідон Ксіндас — грецький композитор і гітарист (народився).
- Спірідон Самарас — грецький композитор, автор музики гімну Олімпійських ігор (народився).
- Павлос Каррер — грецький композитор (навчався).
- Афінагор I — патріарх Константинопольський (був єпископом на Керкірі).
- — грецький композитор (народився).
- Георгіос Ламбелет — грецький композитор, диригент, фольклорист, музикознавець (народився).
- Джеральд Даррелл — англійський письменник і натураліст (мешкав у дитинстві й оспівав Керкіру в автобіографічній книзі «Моя сім'я та інші звірі»)
- Сакіс Рувас — грецький співак, у минулому професійний спортсмен, член Національної збірної Греції зі стрибків з жердиною (народився).
- Константінос Теотокіс — грецький письменник і перекладач.
Острів Керкіра в культурі
Міфи
- на Корфу Геракл, перед тим, як почати свої 10 подвигів, спав з наядою Мелітою, яка народила йому сина Гілла, ватажка Гераклідів;
- на Корфу агронавти переховувались від колхидського флоту після викрадення золотого руна;
- у Одісеї Гомера, Керкіра — це острів феаків (фаяки), де Одіссей зустрічає Навсікаю, дочку царя Алкіноя. Бухта Палеокастриця вважається місцем, куди прибув Одіссей. Щороку в цій бухті влаштовується фетиваль, присвячений прибуттю Одісея на острів. (Докладніше: Варкарола Паліокастріца (фестиваль))
В літературі
- на острові відбувається дія автобіографічної трилогії англійського письменника-натураліста Джеральда Даррелла «Моя родина та інші звірі», «Птахи, звірі і родичі», «Сад богів» і заснованого на ній однойменного телесеріалу (BBC, 1987). У цих творах докладно описується природа острова, його флора і фауна, а також побут місцевих жителів. Будинок, де жила сім'я Даррелл, знаходиться в Перамі.
- події роману англійської письменниці Мері Стюарт «Це дивне диво» (This Rough Magic, 1964).
Див. також
Примітки
- Корфу // Энциклопедический словарь — СПб: Брокгауз — Ефрон, 1895. — Т. XVI. — С. 354.
- . Архів оригіналу за 1 березня 2019. Процитовано 28 лютого 2019.
-
Одне або декілька з попередніх речень включає текст з публікації, яка тепер перебуває в суспільному надбанні:
Gardner, Ernest Arthur; Caspari, Maximillian Otto Bismark (1911). . У Hugh Chisholm (ред.). // Encyclopædia Britannica (11th ed.). Т. V. 7. Cambridge University Press. с. 145—146. (англ.) - . ru-travel.livejournal.com (рос.). Архів оригіналу за 16 липня 2019.
- . Terrabook (амер.). Архів оригіналу за 28 Січня 2020.
- . Архів оригіналу за 30 Жовтня 2019.
- Panitsa, M. & E. Iliadou 2013: FLORA AND PHYTOGEOGRAPHY OF THE IONIAN ISLANDS (Greece). 2nd Botanical Conference in Menorca.
- . shinygreece (англ.). Архів оригіналу за 28 Січня 2020.
- . atcorfu.com. Архів оригіналу за 24 Жовтня 2019.
- Ruiz-Olmo, J. 2006: The Otter (Lutra lutra L.) on Corfu Island (Greece): Situation in 2006. IUCN Otter Spec. Group Bull. 23: 17-25.
- Stille, B. & M. Stille 2017: The Herpetofauna of Corfu and adjacent Islands.
- Franklin P. Johnson (January 1936). «The Kardaki Temple». American Journal of Archaeology. 40 (1): 46–54 doi:10.2307/498298. JSTOR 498298.
This is the only Greek Doric building that is known to have had no frieze.
- . "L'Erma" di Bretschneider. 1978. с. 47. Архів оригіналу за 14 Грудня 2019. Процитовано 2 Лютого 2020.
In this respect it is surpassed only by the perhaps slightly later temple at Kardaki on Corfu (*), where the frieze was completely omitted. This is nothing but the logical consequence of the tendencies from the early Sicilian temples, where the ties...
- D. S. Robertson; Robertson D. S. (May 1969). . Cambridge University Press. с. 326. ISBN . Архів оригіналу за 10 Січня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- Papathanassiou, Maria; Hoskin, Michael (May 1994). «Orientations of the Greek Temples on Corfu». Journal for the History of Astronomy. [ 18 Травня 2019 у Wayback Machine.] 25 (2): 111. Bibcode:1994JHA….25..111P. doi:10.1177/002182869402500204.
- . Поїхали з нами (ua) . Архів оригіналу за 31 Жовтня 2019.
- Darling, Janina K. (2004). . Westport, Conn.: Greenwood Press. ISBN . OCLC 54500822. Архів оригіналу за 25 Жовтня 2008. Процитовано 2 Лютого 2020.
- Cruickshank, Dan (2000). Architecture: 150 Masterpieces of Western Architecture. New York, NY: Watson-Guptill Publications. ISBN ., Chapter One: «Temple of Artemis, Corcyra», p. 18 [ 29 Грудня 2019 у Wayback Machine.], : «The island of Corfu, to the northwest of present-day Greece, off the coast of Albania, was an early colony of the city of Corinth and was under Corinthian control when its Temple of Artemis was constructed. A milestone in Greek architecture, this was the first building that was truly Doric. Many if not all of its Doric characteristics had appeared in earlier structures but here they were used for the first time as an ensemble.» and «The West Pediment of the Temple of Artemis, showing Gorgo and panthers, Now in the Corfu Archaeological Museum.»
- Margaret M. Miles (8 серпня 2016). . John Wiley & Sons. с. 169. ISBN . Архів оригіналу за 12 Січня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- Philip Sapirstein (1 січня 2012). THE MONUMENTAL ARCHAIC ROOF OF THE TEMPLE OF HERA AT MON REPOS, CORFU. Hesperia: The Journal of the American School of Classical Studies at Athens. JSTOR The American School of Classical Studies at Athens. 81 (1): 31—91. doi:10.2972/hesperia.81.1.0031. JSTOR 10.2972/hesperia.81.1.0031.
- Nick Fisher; Hans van Wees (31 грудня 1998). . Classical Press of Wales. с. 41. ISBN . Архів оригіналу за 14 Січня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- Germain Bazin (1976). . Chartwell Books. с. 127. Архів оригіналу за 14 Січня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
This lion was found near the tomb of Menekrates in the necropolis of ancient Kerkyra (modern Corfu). Menekrates was a Lokrian, the proxenos of the people of Kerkyra, according to a metric inscription on the grave monument.
- Jim. . Corfu Blues and Global Views. Архів оригіналу за 12 Грудня 2019.
- . projectcorfu.com (рос.). Архів оригіналу за 30 Листопада 2020.
- . Ionian Summer (амер.). Архів оригіналу за 12 Грудня 2019.
- Dept, Great Britain Hydrographic (1861). (англ.). Архів оригіналу за 9 Червня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- The Gentleman's Magazine [ 3 Березня 2020 у Wayback Machine.]. A. Dodd and A. Smith. 1967. p. 57.
The strong arches of that naval establishment seem impressive even to-day; but their career of usefulness was short. The arsenal, in its present form, was not founded till after the great Turkish invasion of 1716, and I copied down on the spot two even later dates from the ruined buildings hard by. One states laconically: ZBM ANNO MDCCL XXVIII. This inscription doubtless preserves the initials of some Venetian "captain of the ships, " for those officials built all the works at Govino, and their desire to immortalise themselves by putting their names and escutcheons on the buildings is specially mentioned by the French consul Saint-Sauveur at the end of the eighteenth century.
- Damianidēs, Kōstas (1997). (гр.). Hypourgeio Aigaiou. Архів оригіналу за 9 Червня 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- James Lawrence McKnight (1965). . University of Wisconsin--Madison. с. 115. Архів оригіналу за 26 Лютого 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- Nick Edwards; John Gill (2003). . Rough Guides. с. 82. ISBN . Архів оригіналу за 26 Лютого 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- . Відпочивай.ТОП - ваш провідник у світі подорожей. Архів оригіналу за 4 Березня 2021.
- . The Independent (англ.). Архів оригіналу за 11 Грудня 2019.
- . Louis Hotel Blog (амер.). Архів оригіналу за 24 Листопада 2020.
- Burton, Richard Francis. TWENTY-FOUR HOURS AT CAPE COAST CASTLE. Wanderings in West Africa from Liverpool to Fernando Po. Cambridge: Cambridge University Press. с. 39—103. ISBN .
- Katsaros, Spyros. (2003). Historia tēs Kerkyras (вид. Nea ekdosē). Kerkyra: Ekdoseis "Mellon". ISBN . OCLC 1057124539.
- Edwards, Nick. (2003). The rough guide to Corfu. London: Rough Guides. ISBN . OCLC 59367694.
- John Freely (28 April 2008). The Ionian Islands: Corfu, Cephalonia, Ithaka and Beyond. [ 5 Грудня 2019 у Wayback Machine.] I. B. Tauris, Limited. p. 82. ISBN 978-1-84511-696-5.
- Stamatopoulos, Nondas (1993). Old Corfu: history and culture (3 ed.). N. Stamatopoulos. p. 166.
- Sotiris Voyadjis; Ασπασία Ραπτάκη. Το κάστρο της Κασσιώπης, Κέρκυρα [ 8 Січня 2020 у Wayback Machine.] (in Greek). Academia.edu, Ionian Society of Historical Studies. pp. 13–34.
- Συνολική Ανάδειξη Κάστρου Κασσιώπης (PDF) (in Greek). 21st Ephorate of Byzantine Antiquities of Greece. p. 384.
- . castles.today. Архів оригіналу за 29 Жовтня 2019.
- Fernand Braudel (1995). The Mediterranean and the Mediterranean World in the Age of Philip II. University of California Press. pp. 126—129. ISBN 978-0-520-20308-2.
- . castles.today. Архів оригіналу за 29 Жовтня 2019.
- Kann, Robert A. Franz Joseph I of Austria and his Empire. By Anatol Murad. New York: Twayne Publishers, 1968. x, 259 pp. Slavic Review. Т. 29, № 1. с. 116—116. doi:10.2307/2493112. ISSN 0037-6779.
- Haslip, Joan. (2001). The lonely empress : a biography of Elizabeth of Austria. London: Phoenix. ISBN . OCLC 59509403.
- ISC. «The Ionian Conference II 1999 Integrating the New Europe» JISC.
The upper floors of the Achilleion Palace, refurbished for the EU Corfu Summit of June 1994, have been designated as the seat of the Academy.
- Wikimapia - Let's describe the whole world!. wikimapia.org. Архів оригіналу за 25 Серпня 2011.
- . Terrabook (амер.). Архів оригіналу за 29 Жовтня 2019.
- Kardamitsi-Adami, Maro (2009). Palaces in Greece. Melissa Books. ISBN 978-960-204-289-2.
- . www.kerkyrainfo.gr. Архів оригіналу за 26 Листопада 2019.
- . In-Corfu.com. Архів оригіналу за 3 July 2017.
- . terrabook. Архів оригіналу за 13 November 2017.
- Ellul, Michael (1982). (PDF). Proceedings of History Week: 16—17. Архів оригіналу (PDF) за 22 April 2016.
- . www.corfuadvisor.com (рос.). Архів оригіналу за 12 Грудня 2019.
- . Mysterious Greece ‐ The Insider's Travel Guide (амер.). Архів оригіналу за 12 Грудня 2019.
- Wikimapia - Let's describe the whole world!. wikimapia.org. Архів оригіналу за 25 Серпня 2011.
- Travel-координатор. . Мандрия UA (ru-RU) . Архів оригіналу за 12 Грудня 2019.
- Στον επιχειρηματία Σάμι Φάις το Καστέλο Μπιμπέλι;. Κέρκυρα Corfu TV News (гр.).[недоступне посилання]
- . web.archive.org. Архів оригіналу за 13 березня 2015.
- . www.corfu-kerkyra.eu (англ.). Архів оригіналу за 28 листопада 2019.
- . Ізюмська єпархія-офіційний сайт (укр.). Архів оригіналу за 16 Квітня 2019.
- Freely, John. (2008). The Ionian Islands : Corfu, Cephalonia, Ithaka and beyond (англ.). London: I.B. Tauris. ISBN . OCLC 693780233.
- Peers, Glenn (2008-04). Hierotopy: The Creation of Sacred Spaces in Byzantium and Medieval Russia. Alexei Lidov. Speculum (англ.). Т. 83, № 2. с. 458—459. doi:10.1017/s0038713400013750. ISSN 0038-7134.
- Stamatopoulos, Nikitas. Nonlinear emergent complexity during cosmological symmetry breaking.
- . www.corfuchurches.com. Архів оригіналу за 3 грудня 2019.
- . Terrabook (амер.). Архів оригіналу за 3 Грудня 2019.
- . www.corfuchurches.com. Архів оригіналу за 13 Грудня 2019.
- . www.corfuchurches.com. Архів оригіналу за 3 Грудня 2019.
- . projectcorfu.com. Архів оригіналу за 24 Вересня 2020.
- . www.ecclesia.gr. Архів оригіналу за 2 Квітня 2016. Процитовано 17 грудня 2019.
- . amcorfu.gr. Архів оригіналу за 18 серпня 2019.
- . www.ekathimerini.com (English) . Архів оригіналу за 1 Лютого 2020.
- . www.alphapolitismos.gr. Архів оригіналу за 28 Жовтня 2019.
- . www.antivouniotissamuseum.gr. Архів оригіналу за 6 Лютого 2020.
- . odysseus.culture.gr. Архів оригіналу за 9 Жовтня 2007.
- . Архів оригіналу за 1 Лютого 2020. Процитовано 2 Лютого 2020.
- . Asia-Europe Museum Network (амер.). Архів оригіналу за 30 грудня 2012.
- . Feel Greece (англ.). Архів оригіналу за 11 Квітня 2020.
- . www.matk.gr. Архів оригіналу за 28 Січня 2020.
- . projectcorfu.com (рос.). Архів оригіналу за 17 Червня 2021.
- Музей Сербской войны (Греция, Корфу (Керкира)) — вОтпуск.ру. Votpusk.ru (рос.).
- Jim Potts (6 вересня 2013). The Ionian Islands and Epirus. Andrews UK Limited. с. 130. ISBN .
- . www.religiousgreece.gr (el-GR) . Архів оригіналу за 16 Грудня 2019.
- . Архів оригіналу за 12 Липня 2019.
- . Greekacom (англ.). Архів оригіналу за 16 Грудня 2019.
- . Greekacom (англ.). Архів оригіналу за 16 Грудня 2019.
- . www.allcorfu.com. Архів оригіналу за 17 Грудня 2019.
- Greek Ministry of Culture [ 4 Листопада 2007 у Wayback Machine.] Odysseus web navigation: Museum Kapodistrias (In Greek) Quote: Το Μουσείο Καποδίστρια — Κέντρο Καποδιστριακών Μελετών, ιδρύθηκε το έτος 1981. Translation: The Kapodistrian Museum-Centre of Kapodistrian studies, was established in 1981 Kapodistrias Museum in English [ 7 Жовтня 2007 у Wayback Machine.] (Greek Ministry of Culture: Odysseus web navigation project)
- . Corfu City Pass — Things to do in Corfu (амер.). Архів оригіналу за 1 Лютого 2020.
- . Terrabook (амер.). Архів оригіналу за 1 Лютого 2020.
- . Greekacom (англ.). Архів оригіналу за 1 Лютого 2020.
- . Terrabook (амер.). Архів оригіналу за 1 Лютого 2020.
- . Casa Parlante (амер.). Архів оригіналу за 8 Листопада 2018.
- CASA PARLANTE. Envolve (амер.).
- . Greekacom (англ.). Архів оригіналу за 3 Грудня 2019.
- Даррелл, Джеки (2003). Звери в моей постели (рос.). М.: АСТ. ISBN .
Посилання
- Феаки і фіакри з острова Корфу — Дзеркало тижня
- Аполло-Тур [ 22 Липня 2009 у Wayback Machine.]
- Pan Terra Travel [ 11 Березня 2016 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Kerkira znachennya Ke rkira grec Kerkyra vidomisha pid italijskoyu nazvoyu Ko rfu ital Corfu alb Korfuzi horv Krf najpivnichnishij sered Ionichnih ostroviv Greciyi Svyatim pokrovitelem Kerkiri ye Spiridon Trimifuntskij moshi yakogo i donini zberigayutsya na ostrovi v sobori Svyatogo Spiridona Kerkiragrec KerkyraKarta Kerkira na mapi GreciyiKerkira na mapi GreciyiGeografiya39 40 pn sh 19 45 sh d 39 667 pn sh 19 750 sh d 39 667 19 750 Koordinati 39 40 pn sh 19 45 sh d 39 667 pn sh 19 750 sh d 39 667 19 750Misceroztashuvannya Ionichne moreAkvatoriya Ionichne moreGrupa ostroviv Ionichni ostroviPlosha 592 877 km Dovzhina 61 kmShirina 9 kmBeregova liniya 217 kmKrayinaGreciyaAdm odinicya KerkiraNaselennya 107 879 2001 Vebsajt www corfu grKerkiraKerkira Greciya Kerkira u Vikishovishi Dlya ostrova harakterni gorbisti rivnini i nizkogir ya visota do 906 m Tut rostut seredzemnomorski chagarniki makvis plantaciyi citrusovih maslinovi gayi vinogradniki Klimatichni kurorti Pohodzhennya nazviPristrasna nimfa zakohalasya u Posejdona Takim palkim bulo yih kohannya sho bog moriv perenis svoyu kohanu na prekrasnij ostriv sered blakitnogo morya i nazvav jogo na yiyi chest Kerkira U nih narodivsya tam sin pislya chogo cya zemlya stala nazivatisya ostriv feakijciv IstoriyaZa arheologichnimi danimi ostriv Kerkira buv vpershe zaselenij lyudinoyu she u dobu paleolitu Pershe zh grecke poselennya tut bulo zasnovane vihidcyami z Evbeyi blizko 775 750 do n e Prote cherez 3 stolittya Kerkiru kolonizuvav Korinf yakij vtim prinis procvitannya yak ekonomichne tak i kulturne na ostriv Do pochatku greko perskih voyen Kerkira mala drugij za velichinoyu flot u Greciyi Pid chas Peloponneskoyi vijni Kerkira vistupila na boci Afin prote cherez sprobi miscevih oligarhiv zdijsniti perevorot yaki bulo zhorstoko pridusheno demokratichnimi partiyami ta peretvorilisya na krivavi rozpravi suproti oligarhiyi 427 425 ta 410 roki do n e ostriv faktichno pripiniv uchast u bojovih diyah GeografiyaRelyef Pivnichno shidnij kraj Kerkiri roztashovanij bilya uzberezhzhya Sarandi Albaniya ta rozdilenij protokami riznoyi shirini vid 3 do 23 km Pivdenno shidna chastina ostrova lezhit bilya uzberezhzhya Tesprotiyi Greciya Za formoyu ostriv nagaduye serp z yakim jogo porivnyuvali u davninu uvignuta storona u centri mista ta gavani Kerkiri yakogo povernuta u napryamku albanskogo uzberezhzhya Plosha ostrova ocinyuyetsya v 592 9 kvadratnih kilometriv a jogo dovzhina priblizno 64 km 40 mil najshirsha chastina blizko 32 km Ostriv podilenij dvoma girskimi hrebtami na tri rajoni z yakih pivnichnij girskij centralnij hvilepodibnij ta pivdennij nizovinnij Najvishij z dvoh hrebtiv Pantokrator Pantokratwr Vsemogutnij prostyagayetsya na shid i zahid vid misu Falakro do misu Psaromita i dosyagaye svogo najbilshogo pidnesennya na odnojmennij vershini Dokladnishe Gora Pantokrator Drugij hrebet zavershuyetsya goroyu Santi Dzheka Santa Dekka abo Desyat svyatih Ves ostriv skladayetsya z riznih vapnyakovih utvoren sho zumovlyuye riznomanitnist jogo landshaftu ta roztashovanij poblizu utvorennya geologichnih rozlomiv Kefaloniyi tomu v cij miscevosti buvayut zemletrusi Jogo beregova liniya ohoplyuye 217 kilometriv na yakij rozmisheni taki misi yak Agiya Ajkaterini Drastis na pivnochi Lefkimmi ta Asprokavos na pivdennomu shodi ta Megachoro na pivdni Vidomi plyazhi ostrova roztashovani v takih miscinah Agios Gordis Laguni Korisiya Agios Georgios Maratiya Kassiopi Sidari Paleokastricya ta inshih miscyah Poblizu ostrova na shid vid nogo takozh roztashovano dla neveliki ostrovi znani yak Lazaretto i Ptihiya abo Vido ta krihitnij ostriv Pontikonisi Ostriv Lazaretto Dokladnishe Ostriv Lazaretto Ostriv Lazaretto nezhilij ostriv plosheyu 7 gektariv roztashovanij za 2 5 morski mili na pivnichnij shid vid uzberezhzhya ostrova Kerkira Za chasiv venecijskogo pravlinnya na pochatku 16 stolittya na ostrovi buv pobudovanij monastir a piznishe tam buv stvorenij leprozorij Ostriv vikoristovuvavsya yak karantin dlya ekipazhiv ta pasazhiriv korabliv yaki pobuvali v inshih krayinah de viyavlyalasya chuma chi inshi infekcijni zahvoryuvannya Pid chas francuzkoyi okupaciyi 1798 r na ostrovi roztashovuvavsya vijskovij gospital a pid chas Drugoyi svitovoyi vijni tam stvoreno konctabir dlya v yazniv greckogo ruhu oporu Ostriv Ptihiya Vido Dokladnishe Ostriv Vido Ostriv Ptihiya Vido ce nevelikij ostriv diametrom menshe kilometra v girli portu Kerkiri Za okremimi danimi u chas volodinnya ostrovom Venecijskoyi respubliki vin vikoristovuvavsya yak tyurma zasudzheni do yakoyi perepravlyalis po pidzemnomu tunelyu z ostrova Kerkiri Ostriv Pontikonisi Dokladnishe Pontikonisi Pontikonisi krihitnij ostriv 120 na 80 metriv yakij roztashovanij pryamo navproti zlitnoyi smugi aeroportu mista Kerkiri ta laguni Galikiopulu Ostriv ce pokrita derevami ta kushami skelya i po suti unikalna ekosistema z pishnoyu shapkoyu zeleni z yakoyi stirchit verhivka monastirya Pantokratora Roslini Na ostrovi rostut taki fruktovi dereva roslini yak maslini grusha granat yablunya inzhir vinograd Yabluko i grusha ne duzhe poshireni na ostrova na protivagu inshim fruktovimi derevami vidomimi na pivdni Yevropi z dodavannyam kumkvata mushmuli i opunciyi a v deyakih miscyah i banana Perevazhayut olivkovi dereva a yih poyednannya z kiparisami stvoryuye tipovij korfiotskij pejzazh V dikij miscevosti roste mirt ye dubovi ta sosnovi lisi menshoyu miroyu Zagalom na ostrovi zafiksovano ponad 1800 vidiv roslin Fauna Flamingo na ostrovi Kerkira Fauna ostrova shozha na materikovu U XIX stolitti nalichuvalos ponad 300 vidiv ptahiv chastina z yakih narazi znikla napriklad keklik abo ne rozmnozhuyetsya na ostrovi orel mogilnik orel karlik yastrubinij Velike riznomanittya ptahiv sered yakih baklani svishi yevrazijski vidzhonti svistuni sriblyanki chepura velika rozhevij flamingo kachki lebedi sokoli a takozh metelikiv ta flori mozhna sposterigati u zatoci Korisiya roztashovanij na pivdenno zahidnomu uzberezhzhi ostrova priblizno v 20 milyah vid mista Kerkira Dokladnishe Zatoka Korisiya Na ostrovi ta v mori navkolo nogo zhive abo zustrichayetsya blizko 40 vidiv ssavciv zokrema afalina zvichajna delfin bilobokij kashalot sirij delfin smugach finval spravzhnij dzoboril stenella coeruleoalba yevrazijski vidri Tyuleni chas vid chasu z yavlyayutsya bez rozmnozhennya tut Vidra richkova dosi zhive v lagunah i potokah ostrova Na ostrovi zhivut lisicya zvichajna kunicya kam yana lasicya mala zayec sirij yizhak bilocherevij ta inshi dribni ssavci Takozh na ostrovi zhivut abo buli zafiksovani poruch 8 vidiv zemnovodnih ta 31 vid reptilij zokrema malij triton ropuha zvichajna ropuha zelena rajka derevna zhaba prudka Na plyazhah mozhna zustriti dovgogolovu morsku cherepahu a takozh cherepahu Germana na inshij chastini suhodolu Z yashirok na ostrovi zhivut zokrema gekon stinnij agama stelion gekon tureckij napivpalij yashirka murova yashirka krimska yashirka trilinijna yashirka zelena gologolov yevropejskij ta zhovtopuzik Iz zmij na ostrovi vodyatsya gadyuka nosata otrujna vuzh vodyanij vuzh zvichajnij zvichajna yashirkova zmiya kotyacha zmiya zvichajna poloz balkanskij poloz eskulapiv poloz zhovtocherevij poloz leopardovij poloz olivkovij poloz chotirilinijnij slipun chervopodibnij udavchik zahidnij Klimat Na Kerkiri sposterigayetsya seredzemnomorskij klimat Klimat Kerkira ostriv Pokaznik Sich Lyut Ber Kvit Trav Cherv Lip Serp Ver Zhovt List Grud Serednij maksimum C 13 9 14 2 16 0 19 0 23 8 28 0 30 9 31 3 27 6 23 2 18 7 15 3Serednya temperatura C 9 7 10 3 12 14 9 19 6 23 9 26 4 26 3 22 7 18 4 14 3 11 1Serednij minimum C 5 1 5 7 6 8 9 2 12 9 16 4 18 4 18 8 16 5 13 4 9 9 6 8Norma opadiv mm 136 6 46 98 1 66 7 37 0 14 1 9 2 19 0 81 3 137 7 187 4 185 6Dniv z doshem 16 1 14 6 14 5 12 9 8 0 4 9 2 3 3 4 7 0 11 8 15 7 17 5Vologist povitrya 75 4 74 3 73 4 72 8 69 5 63 4 60 0 62 2 70 4 74 6 77 5 77 2Serednomisyachna shvidkist vitru m s 4 9 5 5 5 0 4 3 3 5 3 7 3 5 3 5 3 3 4 0 5 1 5 2Dzherelo www hnms grArheologiya ruyiniHram Kardaki Ruyini hramu Hram Kardaki ce drevnij dorichnij hram pobudovanij blizko v period mizh 500 do n e do seredini V st do n e roztashovanij v rajoni kolishnoyi rezidenciyi greckoyi korolivskoyi rodini U hrami ye kilka arhitekturnih osoblivostej yaki vkazuyut na dorichne pohodzhennya Hram buv vipadkovo viyavlenij v 1822 roci pid chas britanskogo protektoratu britanskimi inzhenerami yaki provodili zemlyani roboti shob zvilniti potik prirodnoyi vodi sho vihodila z dzherela Pislya jogo vidkrittya hram znovu znik z vidu pislya togo yak zsuv pagorba vkriv jogo gruntom U 1825 r hram znovu rozkopali ta pochali doslidzhuvati britanski vcheni Hram u Kardaki nezvichnij tim sho ne maye frizu mozhlivo nasliduyuchi arhitekturnim tendenciyam sicilijskih hramiv Vin vvazhayetsya yedinim greckim hramom dorichnoyi arhitekturi yakij ne maye frizu V okremih dzherelah rozmishennya hramovih kolon bulo opisano yak anomalno shiroke Rozmiri hramu 11 91 m na 25 5 m z 6 kolonami na 12 kolon vidpovidno Na bagatoh plitkah na dahu hramu buli napisani imena jmovirno golovnih magistrativ yaki buli uchasnikami jogo budivnictva chi onovlennya Nazvi na plitkah vklyuchali Aristomenes Teriya ta Dejmon Detalnishe Hram Kardaki Hram Artemidi Hram Artemidi rekonstrukciya Hram Artemidi ce drevnij greckij hram pobudovanij priblizno v 580 roci do nashoyi eri v drevnomu misti Korkira Vin znajdenij na teritoriyi monastirya Svyatogo Teodora yakij znahoditsya v peredmisti Garici Hram buv prisvyachenij Artemidi Vin znanij yak pershij dorichnij hram pobudovanij suto z kamenyu Vvazhayetsya takozh pershoyu sporudoyu yaka vklyuchala vsi elementi dorichnogo arhitekturnogo stilyu Ruyini hramu buli znajdeni pid chas Napoleonivskih voyen soldatami francuzkogo generala Fransua Ksav ye Donzelota koli voni kopali transheyi Hram buv pryamokutnoyu sporudoyu zavshirshki 23 46 m 77 0 futiv i zavdovzhki 49 m 161 futiv iz oriyentaciyeyu na shid shob svitlo moglo potrapiti u vnutrishni chastini hramu na shodi soncya Na perednij i zadnij chastini hramu buli dva frontoni z yakih lishe zahidnij zberigayetsya v horoshomu stani a vid shidnogo zalishilis lishe fragmenti Frontoni prikrashali mifichni figuri sho znachno vistupali nad jogo poverhneyu Obidva frontoni zavvishki 9 futiv 4 dyujmi u centri buli ozdobleni odnakovo z vistupayuchim zobrazhennyam Meduzi Gorgoni zavvishki ponad 9 futiv Skulpturi zakladeni v cih frontonah vvazhayutsya pershimi istotnimi zrazkami greckoyi skulpturi na dorichnij sporudi Zahidnij fronton razom z inshimi arhitekturnimi fragmentami eksponuyetsya v Arheologichnomu muzeyi Kerkiri Detalnishe Hram Artemidi Hram Geri Rozkopki teritoriyi hramu Hram Geri abo Gerajon ce drevnij hram pobudovanij blizko 610 roku do nashoyi eri roztashovanij v mezhah mayetku Mon Repos Svyatilishe Geri v Mon Reposi vvazhayetsya golovnim hramom i odnim z najbilsh rannih zrazkiv drevnoyi greckoyi arhitekturi Hram vidkrito pid chas budivnictva dorogi na pagorb Analipsi Nimeckij arheolog Vilgelm Dorpfeld vidvidav cyu teritoriyu v 1914 roci i na korotkij period rozpochav rozkopki vid imeni Nimeckogo arheologichnogo institutu Piznishi rozkopki 1962 1967 rr provodilis greckimi arheologami Dzhorgosom Dontasom ta Petrosom Kalligasom yaki pracyuvali u Greckij arheologichnij sluzhbi Rozkopki greckih arheologiv buli vikonani na bilshij chastini ploshi hramu a arhitekturni fragmenti yaki voni viyavili zberigayutsya v Arheologichnomu muzeyi Kerkiri Dah hramu prikrashali veliki terakotovi figuri taki yak levi gorgonejoni ta divici Dajdala stvoreni ta pofarbovani u yaskravi kolori remisnikami nathnenimi tradiciyami mifiv Seredzemnomor ya Buli znajdeni slidi perimetrichnoyi stini sho otochuvala periboli starodavnogo hramu yaki na pevnih dilyankah mali znachnu visotu Doroga pobudovana v suchasnij period zrujnuvala zahidnij ta pivdennij flangi hramu Detalnishe Hram Geri Grobnicya Menekrata Grobnicya Menekrata Grobnicya Menekrata abo Pam yatnik Menekrata ce kenotaf starodavnogo periodu pobudovanij blizko 600 r do n e roztashovanij v misti Kerkira Grobnicya ta pohoronna skulptura leva buli viyavleni v 1843 roci pid chas robit yaki zdijsnyuvala britanska armiya shodo znesennya forteci venecijskoyi epohi na misci pagorba Garica Grobnicya ta skulptura buli znajdeni v rajoni sho vhodiv do nekropolya starodavnoyi Korkiri yakij buv viyavlenij britanskoyu armiyeyu v toj chas Zgidno z davnogreckim napisom znajdenim na mogili grobnicya ye pam yatnikom pobudovanim starodavnimi korkirejcyami na chest yihnih proektona posla Menekrata sina Tlasiya z Ojanteyi Menekrat buv poslom davnoyi Korkiri v Oyanteiyi suchasna Galaksida abo Ozolijskomu Lokrisi Zavdyaki m yakosti kameniv pam yatnik viyavlyaye oznaki znachnogo vivitryuvannya ta eroziyi Tochnishe grobnicya datuyetsya 570 540 rr do n e U Greciyi ye lishe dva podibni pam yatki druga ce nedatovanij pam yatnik Kleobulu na Rodosi Skulptura leva datuyetsya kincem somogo stolittya do nashoyi eri i ye odnim z najdavnishih znajdenih pohoronnih leviv Skulptura eksponuyetsya v Arheologichnomu muzeyi Kerkiri Detalnishe Grobnicya Menekrata Rannohristiyanska bazilika Palopolisa Rannohristiyanska bazilika Rannohristiyanska bazilika Palopolisa ruyini hristiyanskoyi baziliki vizantijskogo periodu datovanoyi V stolittyam Cerkva pobudovana nedaleko vid portu na teritoriyi starodavnogo Palopolisu ta bula bazilikoyu z derev yanim dahom transeptom podvijnim narteksom apsidoyu sumizhnimi sporudami ta rozkishnoyu skulpturno mozayichnoyu prikrasoyu Vin buv pobudovanij z vikoristannyam materialiv z starodavnih yazichnickih hramiv svyatin vivtariv roztashovanih poruch Za tradiciyeyu hram buv prisvyachenij svyatij Kerkiri dochci pravitelya ostrova carya Kerkillinosa yaka prijnyala hristiyanstvo i stala mucheniceyu Cerkva neodnorazovo znishuvalas vandalami ta gotami v VI stolitti saracinami ta normanami v XI stolitti turkami v 1537 roci pid chas bombarduvannya u Drugu svitovu vijnu Dokladnishe Rannohristiyanska bazilika Palopolisa Venecijskij arsenal Venecijskij arsenal arki Venecijskij arsenal verfi zbudovani Venecijskoyu Respublikoyu pid chas yiyi pravlinnya nad ostrovom Kerkira Korfu Vin buv roztashovanij na zahidnij chastini zatoki Govino ninishnye misce roztashuvannya suchasnogo sela Guviya Arsenal buv pobudovanij u 1716 roci yak chastina oboroni proti osmaniv Vin buv pokinutij venecijcyami v 1798 roci koli Venecijska respublika pripinila svoye isnuvannya Arsenal buv pobudovanij dlya obslugovuvannya korabliv yaki vikoristovuvali buhtu yak port Okrim strategichnogo znachennya ce misce roztashovuvalos poblizu lisistih teritorij sho moglo zabezpechiti visokoyakisnu derevinu dlya remontu suden Korabelnya u Guviyi buv chastinoyu merezhi venecijskih arsenaliv ta vijskovo morskih baz u Greciyi vklyuchayuchi korabelni v Egejskomu mori Epiri Peloponnesi Korolivstvi Kandiya suchasnij Krit i navit samij Veneciyi Krim Kerkiri taki miscya v Greciyi vklyuchali Metoni Koroni Halkidi Prevezi Hanyi Zalishki starogo arsenalu dosi isnuyut u zatoci Guviya i znahodyatsya priblizno za 8 km vid mista Kerkira Ruyini znahodyatsya za suchasnoyu pristannyu portu Guviya Zbereglisya tri arkovi doki yaki vikoristovuvalis dlya obslugovuvannya dvoh flotiv yaki rozmishuvalisya na Korfu Stovpi stini ta arki arsenalu ye majzhe neushkodzhenimi ale dah vidsutnij Dokladnishe Venecijskij arsenal Guviya Stara Peritiya Selo Stara Peritiya Selo Stara Peritiya grec Palia Peri8eia abo Peritiya grec Peri8eia selo zasnovane v seredini XIV stolittya ta roztashovane na visoti ponad 440 metriv nad rivnem morya na pivnich vid gori Pantokrator Poselennya na misci sela isnuvalo z VII stolittya do nashoyi eri i selo vvazhayetsya najdavnishim na ostrovi Vono ye najbilsh istorichno zberezhenim oskilki pislya rozvitku turizmu na ostrovi z 60 h rokiv XX stolittya praktichno vsi miscevi zhiteli perebralisya v nizovini blizhche do turistichnih kurortiv Selo sformuvalosya yak misce zahistu vid piratskih nabigiv u vizantijskij period Osnovoyu zhittya ponad 1200 lyudej yaki kolis meshkali v seli bulo skotarstvo viroshuvannya ovec viroshuvannya vinogradu olivok ta bobovih virobnictvo olivkovoyi oliyi ta postachannya dubiv yaki rosli navkolo sela dlya budivnictva venecijskih korabliv Selo skladayetsya z blizko 130 budinkiv u tomu chisli gromadskih budivel pobudovanih u venecijskomu stili bagato z yakih zrujnovani vulic moshenih brukivkoyu V seli ye visim cerkov u tomu chisli cerkva prisvyachena Svyatomu Mikolayu cerkva Svyatogo Spiridona cerkva Strasnoyi p yatnici cerkva Svyatogo Yakova Perskogo Dokladnishe Stara PeritiyaZamki ta forteciNa ostrovi chastkovo zbereglisya 5 t zamkiv i fortec Zokrema zamok Anzhelokastro Angelokastro na pivnichnomu zahodi zamok Gardiki na pivdni zamok Kassiopi na pivnichnomu shodi a takozh Nova fortecya ta Stara fortecya na shodi ostrova v misti Kerkira Zamok Angelokastro Zamok Angelokastro Angelokastro grec Aggelokastro Zamok Angelosa abo Zamok Angela venecijska Zamok Svyatogo Angela vizantijskij zamok roztashovanij na najvishomu misci beregovoyi liniyi ostrova 305 m na pivnichno zahidnomu uzberezhzhi poblizu Paliokastrici ta pobudovanij na skelyastij miscevosti Zamok nikoli ne buv zahoplenij popri chasti oblogi ta sprobi jogo zavoyuvannya protyagom stolit i vidigrav virishalnu rol u zahisti ostrova vid piratskih nabigiv ta pid chas troh oblog Korfu osmanami znachnoyu miroyu spriyayuchi yih porazci Tochnij period budivnictva zamku ne vidomij ale jogo chasto vidnosyat do pravlinnya Mihajla I Komnenosa ta jogo sina Mihajla II Komnenosa Pershi dokumentalni dokazi forteci datuyutsya 1272 r Koli Dzhordano di San Feliche zavolodiv neyu dlya Karla Anzhujskogo yakij zahopiv Korfu u korolya Siciliyi Manfreda v 1267 roci Z 1387 po kinec 16 stolittya Angelokastro buv oficijnoyu stoliceyu Korfu i rezidenciyeyu Generala del Levante gubernatora ionichnih ostroviv i komandira venecijskogo flotu yakij rozmishuvavsya v Korfu Zahidna pivnichno zahidna ta pivdenna storoni zamku zahisheni relyefom sho strimko shilyayetsya Jogo fundament mozhlivo buv vizantijskim ale vrahovuyuchi jogo rozmir vklyuchennya jogo nadzvichajnogo prirodnogo otochennya u dizajn ukriplen ne ye tipovo vizantijskim i sliduye tradiciyi nevelikih ale praktichno nepristupnih fortec yaki vklyuchayut u svij dizajn prirodni elementi Na zahidnij storoni zamku ye kladovishe iz semi mogil virizanih zi skeli u formi lyudskogo tila yak u sarkofazi Pohodzhennya antropomorfnih mogil she ne viznacheno Dokladnishe Angelokastro Zamok Gardiki Zamok Gardiki Zamok Gardiki grecka Kastro Gardikioy vizantijskij zamok XIII stolittya na pivdenno zahidnomu uzberezhzhi ostrova ta yedina zberezhena serednovichna fortecya v jogo pivdennij chastini Vin buv pobudovanij pravitelyami Epirskogo despotata i buv odnim iz troh zamkiv sho zahishali ostriv do venecijskoyi eri 1401 1797 Zasnovnik zamku ne vidomij ale vvazhayetsya sho jogo zbuduvali abo Mihajlo I Komnenos abo jogo sin Mihajlo II Komnenos praviteli Epirskogo despotata Roztashovanij na nizkomu pagorbi bilya sela Agios Mattajos yake rozmishene vishe Na pivden vid zamku roztashovane ozero Korisiya yake vidokremlene vid morya vuzkoyu smugoyu sushi Roztashuvannya zamka Gardiki na vuzkomu pivdenno zahidnomu flanzi Korfu zabezpechilo zahist poliv ta pivdennih nizin Kerkiri Stini zamku Gardiki utvoryuyut vosmikutnik yaki ukriplyuyut visim micnih vezh prikrashenih ryadami plitok Dlya budivnictva stin vikoristovuvalisya chastini starih sporud cih misc v tomu chisli i drevnih hramiv Visim vezh mayut kvadratnu formu kontur forteci majzhe eliptichnij Na vershini pivdennoyi vezhi ye slidi kaplici iz zalishkami religijnih fresok zobrazhen svyatih Vezhi hoch perebuvayut i ne v nalezhnomu stani prote vse she zberigayut svoyu visotu Dokladnishe Zamok Gardiki Zamok Kasiopi Zamok Kasiopi Zamok Kasiopi grec Kastro Kassiwphs fortecya na pivnichno shidnomu uzberezhzhi ostrova sho visochiye nad ribalskim selom Kassiopi Jogo roztashuvannya na pivnichno shidnomu uzberezhzhi Korfu sho naglyadaye za protokoyu Korfu yakij vidokremlyuye ostriv vid materika nadalo zamku vazhlive strategichne znachennya Ye rizni teoriyi pohodzhennya zamku prote shozhe sho jogo pobudovano u vizantijskij period Pid chas rozkopok u dvoh vezhah sho primikayut do golovnoyi brami a takozh u tretij vezhi na pivnichnu storonu vid golovnoyi brami vidnajdeno bronzovi moneti za pravlinnya vizantijskih imperatoriv Mavrikiya 582 602 rr N E ta Vasiliya II 976 1025 rr Golovna brama zamku zahishena micnimi stinami Cim fortecya shozha na inshi zamki ta sporudi znajdeni v Epiri Perimetr zamku maye dovzhinu 1 073 km i maye chotirikutnu formu z 19 vezhami popereminnogo krugovogo i pryamokutnogo pereriziv sho ohoronyayut stini i prolyagaye z pivdennogo zahodu na pivnichnij shid Vnutrishnya chastina zamku maye ploshu 35177 m2 i porozhnya vid bud yakih sporud hocha napovnenih olivkovimi derevami Centralna vezha zamku ne zbereglas ale golovna brama isnuye i pidtrimuyetsya dvoma silnimi vezhami z oboh bokiv Oskilki stini zamku vertikalni a ne pohili shob garmatni snaryadi mogli vidshtovhuvatisya vid nih konstrukciya mala na meti vidbiti zvichajnu oblogovu tehniku rozroblenu do poyavi artileriyi Oskilki zamok buv pokinutij trivalij chas vin ye zrujnovanim Shidna storona fortu znikla i zalishilos lishe kilka slidiv vid neyi Ye oznaki togo sho zamkovi kameni vikoristovuvali yak budivelnij material dlya budinkiv u comu rajoni Dostup do forteci perevazhno z pivdennogo shodu cherez vuzku dorizhku yaka vklyuchaye prohid vid budinkiv ta podvir yiv oskilki zamok perebuvaye v centri gusto zabudovanogo rajonu nevelikogo selisha Dokladnishe Zamok Kasisiopi Paleo Frurio Stara fortecya mista Kerkira Paleo Frurio grec Palaio Froyrio ital Paleo Fryrio stara fortecya fortecya roztashovana v misti Kerkiri na ostrovi Najdavnishi sporudi buli zakladeni v VIII st vizantijcyami Fortecya dobudovuvalasya venecijcyami i anglijcyami Ostanni sporudi zbudovani do XIX stolittya Paleo Frurio roztashovanij na shidnomu krayu misu na shtuchnomu ostrovi Mizh Paleo Fruriyeyu i mistom proritij kanal Kontra Fossa U period sho pereduye bagatovikovomu venecijskomu pravlinnyu Paleo Frurio zmicnyuvalasya i dobudovuvalasya za vkazivkoyu praviteliv Epirskogo carstva a takozh pri pravitelyah z Anzhu Sicilijskogo domu yakim nalezhav Korfu v 13 14 stolittyah V rezultati koli naprikinci 14 stolittya ostriv Korfu stav vlasnistyu Venecijskoyi respubliki teritoriya Paleo Frurio ohoplyuvala dva ukriplenih pagorba U pershij polovini 15 stolittya koli vijskovi realiyi tiyeyi epohi stali vimagati absolyutno novij tip fortifikacijnih sporud venecijci rozpochali postupovo onovlyuvati Staru fortecyu U cej period v forteci z yavilisya pershi batareyi z garmatami yaki oboronyali pidstupi z sushi Nadali fortecya protyagom stolit udoskonalyuvalas Tak navkolo Paleo Frurio buli sporudzheni novi fortechni stini z dvoma vezhami Vezha Sushi i Vezha Morya pobudovanij prichal dlya flotu Mantraki z pivnichnogo boku forteci a golovnij vhid u fortecyu buv posilenij dvoma mogutnimi bastionami Pered forteceyu bula pobudovana prostorij i vidkritij majdanchik dlya strilbi Spyanada dlya yakogo specialno zvilnili misce i znesli popri oburennya gorodyan bilshe 300 starih budinkiv She odniyeyu grandioznoyu zminoyu miskogo landshaftu stalo budivnictvo shtuchnogo kanalu Kontrafossa yakij peretvoriv kraj misu v ostriv Teper Stara fortecya Korfu vidokremlyuvalasya vid mista shirokim kanalom z morskoyu vodoyu i dostup v citadel zdijsnyuvavsya za dopomogoyu vidkidnogo mosta Dokladnishe Paleo Frurio Neo Frurio Neo Frurio Neo Frurio grec Neo Froyrio ital Neo Fryrio nova fortecya fortecya roztashovana v misti Kerkiri Sporudzhennya pochalosya v 1577 r venecijcyami Fortecya nadali dobudovuvalasya francuzami i anglijcyami Neo Frurio roztashovana poruch z portom Cya fortecya znachno mensha nizh iPaleo Frurio i maye dva rivni Nizhnij riven buv priznachenij dlya zahistu portu verhnij dlya zahistu mista Ukriplennya forteci vklyuchali 700 odinic artileriyi dalnist yakih zabezpechuvala vrazhennya cilej azh do uzberezhzhya Albaniyi Neo Frurio skladayetsya z dvoh velikih odnakovih bastioniv Prostir forteci podileno na tri chastini a fasi bastioniv zverneni yak u bik ostrova tak i v bik mista Dva ryadi stin odna stina z zubcyami po krayu a insha u viglyadi skladnih sferichnih nish z yednuyutsya mizh soboyu skladnoyu sistemoyu prohodiv i koridoriv Na stinah bastioniv ye zobrazhennya leviv z venecijskimi napisami Bezvodnij oboronnij riv sho zahishaye fortecyu zi shidnogo boku ye rezultatom zmishannya oboronnih arhitektur XVII stolittya Potrapiti u fortecyu mozhna cherez vorota z boku mista nepodalik vid rinku Nad vorotami krasuyetsya starovinnij barelyef iz zobrazhennyam simvolu Venecijskoyi respubliki krilatogo leva Svyatogo Marka Odin z bastioniv Novoyi forteci nazivayetsya Bastion Semi vitriv na jogo vershini zavzhdi dmut svizhi vitri Nepodalik vid pidnizhzhya cogo bastionu roztashovana budivlya anglijskih kazarm v yakomu zaraz roztashovani hudozhni vistavki ta ekspoziciyi muzeyu keramiki Dokladnishe Neo FrurioPalaciAhillion Ahilion Peristil Muz Ahillion palac sho roztashovanij na shili gori poryad z selishem Gasturi zbudovanij Yelizavetoyu Avstrijskoyu Sisi druzhinoyu imperatora Avstriyi Franca Josifa I Gabsburga 1889 r Yelizaveta pridbala villu vidomogo literatora j politika Petrosa Vrajlasa Armenisa ta vidrazu vidomimi italijskimi arhitektorami Rafael Karito j Antonio Landi rozpochali budivnictvo palacu Palac bulo prisvyacheno davnogreckomu geroyu Ahillu a teritoriyu navkolo nogo prikrasheno statuyami davnogreckih filosofiv ta ritoriv Yelizaveta samostijno zajmalasya dekorom palacovogo kompleksu Na usij jogo teritoriyi ye statuyi sho zobrazhayut greckih bogiv ta geroyiv Najcikavishi v Ahillioni dvi statuyi Ahill sho pomiraye ta Ahill sho torzhestvuye Pislya smerti Sisi v 1907 rr palacovij kompleks pridbav nimeckij imperator ta korol Prussiyi Vilgelm II Na jogo teritoriyi vin zbuduvav t zv Palac licariv Takozh na teritoriyi palacovogo kompleksu buli zavezeni ekzotichni roslini Z 1990 r Ahillion diye yak muzej Palac tripoverhovij Na balkoni drugogo poverhu ye dva kentavri Na balkoni tretogo poverhu 4 bronzovi statuyi muz zi svitilnikami v rukah Z livogo boku verandi 3 go poverhu bronzova skulptura Germesa Steli palacu bulo rozpisano italijskim hudozhnikom Galoppi Ce simvolichne zobrazhennya Chotiroh pir roku j bogin chasu ta pir roku Ores troh dochok Zevsa j Femidi Elizabet pisala Ya hochu palac iz stovpchastimi kolonadami ta visyachimi sadami zahishenij vid chuzhih poglyadiv palac gidnij Ahilla yakij znevazhav usih smertnih i ne boyavsya navit bogiv Ne dovgij period palac mav status centru yevropejskoyi diplomatiyi yakim vin volodiv u kajzerski roki Takozh vikoristovuvavsya dlya zasidan Yevropejskogo samitu u 1994 roci a v 2003 roci vin prijmav naradu yevropejskih ministriv silskogo gospodarstva Tron Kajzera Dokladnishe Ahillion U period z 1908 roku do pochatku Pershoyi svitovoyi vijni Vilgelm II iz zadovolennyam provodiv lito v palaci Ahillion Vin lyubiv vidviduvati pevne misce u seli Pelekas sho za 13 km vid Starogo mista Korfu vidpochivav i mirkuvav pro svoyi diyi na skelnij vershini miluyuchis panoramnim vidom na ostriv more ta sposterigayuchi za zahodom soncya Za jogo nakazom na comu misci na visoti 270 metriv nad rivnem morya na platformi prikriplenij na skeli z oglyadom na 360 sporudzheno oglyadovij majdanchik Narazi ce misce nazivayut Tron Kajzera Dokladnishe Tron Kajzera Mist Kajzera Takozh dlya Kajzera pobuduvali mist dlya dostupu do plyazhu ne prohodyachi dorogu sho utvoryuye golovnu arteriyu ostrova na pivden Piznishe mist buv nazvanij miscevimi zhitelyami pislya nogo Kajzerskij mist grecke h gefyra toy Kaizer transliteruyetsya yak i gefyra tou Kaizer Mist buv prokladenij nad dorogoyu ta spoluchav nizhni sadi Ahilliona ta morskij plyazh Centralnij vidrizok mostu buv znesenij vermahtom u 1944 r Pid chas nimeckoyi okupaciyi v Drugu svitovu vijnu shob dati zmogu provesti velichezni garmati sho vhodit do skladu nacistskoyi oboroni na pivdenno shidnomu uzberezhzhi Korfu Mon Repo Palac Mon Repo Mon Repo grec Moyseio Palaiopolhs Kerkyras palac roztashovanij v pivdennij chastini mista Kerkira v lisistij chastini Palopolisa Palac pobudovanij yak dacha dlya britanskogo komisara Ionichnoyi respubliki Frederika Adama ta jogo drugoyi druzhini korfijki Diamantini Nini Palatino v 1828 1831 rr Hocha yim dovelosya zvilniti villu nezabarom pislya cogo v 1832 roci koli Adama vidpravili sluzhiti v Indiyu Villa ridko vikoristovuvalasya yak rezidenciya dlya podalshih britanskih gubernatoriv 1833 roku tut rozmishuvalasya shkola obrazotvorchogo mistectva pid kerivnictvom miscevogo skulptora Pavlosa Prosalentisa 1834 roku dlya publiki vidkrito park V palaci takozh rozmishuvalos centralne poshtove viddilennya Grecka korolivska rodina vikoristovuvala palac rezidenciyu do tih pir poki korol Kostyantin II ne pokinuv krayinu v 1967 roci Villa zgodom stala zanedbana ale bula vidnovlena v 1990 h rokah Palac pobudovanij v stili neoklasicizmu za proyektami ta naglyadom anglijskogo arhitektora sera Dzhordzha Vitmora Suvora simetriya harakterizuye kompoziciyu budivli yaka predstavlena u viglyadi dvoh kompaktnih chastin Osnovnij ob yem palacu ce tripoverhova rozkishna sporuda Palac perebuvav u municipalnomu vidanni mista Kerkira yake v 1995 roci peredalo na 50 rokiv jogo Ministerstvu kulturi Greciyi ta vikoristovuyetsya yak muzej vidkrito u 2000 roci de zberigayutsya artefakti pidnyati z dna Ionichnogo morya i znajdeni pri rozkopkah drevnoyi Korkiri Dokladnishe Mon Repo Palac svyatih Mihajla ta Georgiya Palac svyatih Mihajla ta Georgiya Palac svyatih Mihajla ta Georgiya palac roztashovanij v centri mista Kerkira mizh starim mistom ta Paleo Frurio Budivlya takozh znana yak Korolivskij palac Miskij palac abo miscevo greckoyu nazvoyu Palaia Anaktora Palaia Anaktora bukvalno Starij palac Palac buv zamovlenij serom Tomasom Mejtlendom verhovnim britanskim komisarom Ionichnoyi respubliki Vin sluzhiv rezidenciyeyu verhovnogo komisara ale takozh buv domom Ionichnogo senatu ta ordenu svyatogo Mihajla i svyatogo Georgiya Pershij kamin u fundament palacu buv zakladenij v den svyatogo Georgiya v 1819 roci a zagalom vin buv zavershenij v 1824 roci Palac buv sproyektovanij u stili neoklasichnoyi arhitekturi Greciyi i ce persha budivlya cogo stilyu pobudovana na teritoriyi Greciyi Jogo rozrobiv britanskij arhitektor Dzhordzh Vitmor yakij buv polkovnikom a zgodom general majorom u Korpusi korolivskih inzheneriv Budivlya pobudovana z vapnyaku sho importuvavsya z Malti i na jogo budivnictvi buli zajnyati maltijski robitniki Skulpturnimi elementami palacu ye roboti maltijskih skulptoriv Vinchenco ta Ferdinando Dimeha a takozh miscevogo skulptora Pavlosa Prosalentisa Golovna budivlya maye tri poverhi Na jogo fasadi ye koloni z triumfalnimi arkami odna prisvyachena svyatomu Mihajlu a druga prisvyachena svyatomu Georgiyu Za triumfalnimi arkami roztashovani menshi simetrichno roztashovani budivli z kozhnogo boku golovnoyi budivli U vnutrishnomu ozdoblenni Palacu perevazhaye bronza ta marmur a sklyanij kupol roztashovanij v centri daye bagato sonyachnogo svitla v primishenni palacu Sogodni v palaci znahoditsya Muzej azijskogo mistectva Kerkiri Dokladnishe Palac svyatih Mihajla ta GeorgiyaMayetkiMayetok Villa Rossa Fasad mayetku Villa Rossa Mayetok Villa Rossa Villa Rossa roztashovanij poblizu vid Starogo mista Kerkira nedaleko vid Britanskogo kladovisha Koordinati 39 37 06 pn sh 19 54 54 sh d 39 61833 pn sh 19 91500 sh d 39 61833 19 91500 Budivnictvo mayetku rozpochalosya v 1864 roci ta vin buv odnim z pershih privatnih budinkiv yakij otrimuvav elektroenergiyu viroblenu dlya fabriki Aspioti Iz zvorotnoyi storoni mayetku kolis buli stajni tenisni korti ta sad V svij chas mayetok buv centrom suspilnogo zhittya dlya znati Kerkiri z grandioznimi prijomami yaki inodi vidviduvali chleni greckoyi korolivskoyi sim yi pismenniki hudozhniki intelektuali Mayetkom volodila rodina Aspioti Tam prozhivala en 1909 2000 yaka prijmala v gostyah takih vidomih osib yak Frensis King ta Lourens Darrell Budivlya bula kuplena greckoyu derzhavoyu v 1997 roci prote yiyi vidnovlennya ne zavershilos Mayetok Villa Mimpeli Mayetok Villa Mimpeli Villa Mimpeli znanij yak Castello Tower of Poladades Polylas Tower roztashovanij mizh Dasiyeyu ta Ipsosom poblizu sela Katoko Korakiana za 14 km vid mista Kerkira pobudovanij v gotichnomu stili na ruyinah serednovichnoyi vezhi Osnovnij budivelnij kompleks mayetku z troma dopomizhnimi budivlyami datuyetsya pochatkom 20 stolittya i maye velike istorichne kulturne ta mistecke znachennya Koordinati 39 41 17 pn sh 19 50 00 sh d 39 68806 pn sh 19 83333 sh d 39 68806 19 83333 Villa bula pobudovana v period z 1890 po 1900 roki na misci oboronnoyi bashti dvoryanskoyi sim yi Polila ta funkcionuvala yak rezidenciya italijskogo barona Luki Mimpelli yakij odruzhivsya z yiyi spadkoyemniceyu sim yi Polila Fani Rodokanakis Pid chas budivnictva villi takozh buli pobudovani okremi budivli dlya personalu sho nalichuvala 60 osib v parku visadzheni ridkisni dereva z materikovoyi Yevropi privezeni mebli ta prikrasi U mayetku prijmali v gostyah baroniv knyaziv koroliv ta imperatoriv Svogo chasu na villi zhili imperatori Franc Josif I i Vilgelm II koroli Georg I i Georg II 1936 1939 Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni v mayetku roztashovuvavsya gospital i rezidenciya nimeckogo komanduvacha Todi rozpochalosya rozgrabuvannya mayetku Do 1952 roku mayetok ne vikoristovuvavsya ta rujnuvavsya 1953 roku jogo vikoristovuvali dlya teatralnih vistav ta jogo vidvidav imperator Efiopiyi Hajle Selassiye I U 1957 roci za inshimi danimi 1958 roci pidpriyemec Spiros Buas na 25 rokiv orenduye budivlyu ta primishennya dlya stvorennya rozkishnogo gotelnogo kompleksu Gotel proisnuvav do 1981 1982 rokiv Z togo chasu budivlya postupovo rujnuyetsya Poruch roztashovuyetsya filiya Nacionalnoyi kartinnoyi galereyi primishennya yakoyi takozh buli chastinoyu kompleksu Za povidomlennyam greckih zasobiv masovoyi informaciyi v 2018 roci mayetok mav buti prodanij biznesmenu Sami Fejsu dlya budivnictva gotelyu CerkviSobor Svyatogo Yakova ta Svyatogo Hristofora Zovnishnij viglyad fasadu Soboru Svyatogo Yakova ta Svyatogo Hristofora Sobor Svyatogo Yakova ta Svyatogo Hristofora katolickij sobor XVI stolittya v misti Kerkira Sobor ye osnovnoyu cerkvoyu Arhiyeparhiyi Korfu Kefalfiniyi Zakinfu Shodo dati sporudzhennya soboru dostovirna informaciya vidsutnya Na misci soboru roztashovuvalas nini zrujnovana cerkva i mizh 1431 i 1454 rokami chleni bratstva svyatih Yakova i Hristofora poprosili dozvolu u todishnogo arhiyepiskopa Martinusa Bernardini pobuduvati tam gostovij budinok likarnyu dlya nuzhdennih hvorih ta mandrivnih chleniv bratstva Akt Arhiyeparhiyi buv zatverdzhenij papskoyu bulloyu 7 lipnya 1466 r yakij vimagav vid bratstva zaluchiti svyashenika ta administratora do cogo zakladu pri comu proponuvav arhiyepiskopu shoroku 2 lyutogo vshanovuvati peredachu ikon svyatih Yakova ta Hristofora z cerkva svyatogo Franciska de voni buli do pereyizdu Hram bulo osvyacheno 31 grudnya 1553 roku yepiskopom Yakobusom Kokko U nich na 13 veresnya 1943 roku pislya nimeckih bombarduvan povnistyu znisheno zovnishnij viglyad cerkvi Vidbudova soboru bula zakinchena v 1970 roci Kinceva forma soboru pislya dodatkovih pribudov ce bazilika z derev yanim dahom ta shistma bichnimi kaplicyami po tri z kozhnoyi bokovoyi storoni hramu yaki z yednani z osnovnim prostorom arkovimi otvorami ta vivtarna chastina vrazhayuchih rozmiriv Vvazhayetsya sho pered rekonstrukciyeyu hramu golovnij vivtar kolis znahodivsya v glibini hramu buv pokritij kvoriyem Zagalna plosha hramu z kaplicyami ponad 600 kv m Centralna chastina fasadu dvopoverhova skladayetsya z troh chastin ozdoblenih toskanskimi pilyastrami z trikutnim frontonom Po obidva boki vid centralnoyi chastini fasadu z frontonom po bokovih chastin pershogo poverhu fasadu roztashovuyutsya vignuti elementi leza Ulashtuvannya fasadu nagaduye deyaki prikladi cerkov piznogo baroko u Veneciyi Takozh na fasadi roztashovana Dzvinicya iz zubcyami ta v glibini cerkvi piramidalna vezha Dokladnishe Sobor Svyatogo Yakova ta Svyatogo Hristofora Sobor Svyatogo Spiridona Sobor Svyatogo Spiridona Sobor Svyatogo Spiridona greckij pravoslavnij sobor roztashovanij v misti Kerkira v yakij zberigayutsya moshi Svyatogo Spiridona Sobor pobudovanij u 1590 roci u venecijskomu stili ne shozhomu na inshi cerkvi Greciyi Dzvinicya cerkvi za konstrukciyeyu shozha na suchasnu grecku pravoslavnu cerkvu San Dzhordzhio dej Grechi roztashovanu u Veneciyi ye najvishoyu v misti Stelya cerkvi rozdilenij na segmenti sho zobrazhayut sceni z zhittya i chudesa svyatogo Spiridona Originalnim zhivopiscem steli cerkvi buv Panajotis Doksaras yakij rozpisav yiyi v 1727 roci Z plinom chasu rozpisi Doksarasa zgnili a zgodom yih zaminili kopiyi namalovanim Nikolaosom Aspiotisom Vseredini cerkvi pravoruch vid ikonostasu znahoditsya sklep de ostanki svyatogo Spiridon zberigayutsya u podvijnomu sarkofazi Bilshij sarkofag ye derev yanim z ozdoblennyam sriblom ta mistit menshij Menshij sarkofag pokritij chervonim oksamitom i maye znimne dno shob polegshiti zminu tapok svyatogo Vidsutnist pidzemnoyi kameri dlya rozmishennya ostankiv svyatogo bula chastinoyu produmanogo dizajnu shob zrobiti yih maksimalno dostupnimi U sklepi 53 lampadki yaki visyat iz steli 18 z yakih zoloti a reshta zi sribla Nad zahidnimi dverima pritvoru v 1801 roci rozmisheno imperatorskij gerb rodu Romanovih yak nagaduvannya pro te sho cerkva perebuvala pid nominalnim zahistom Rosijskoyi imperiyi z 1807 1917 rr Tam zhe roztashovana kartina yaka zobrazhuye svyatogo sho torkayetsya golovi Konstanciya II vilikuvavshi imperatora vid hvorobi Dokladnishe Sobor Svyatogo Spiridona Kafedralnij sobor Panagiya Spileotisa Kafedralnij sobor Panagiya Spileotisa Kafedralnij sobor Panagiya Spileotisa grec O Ieros Mhtropolitikos Naos Kerkyras Yperagias 8eotokoy Sphlaiwtisshs golovnij pravoslavnij hram mista Kerkira Nazva soboru perekladayetsya yak hram Bogorodici v pecherah na chest ikoni yaka zberigayetsya v cerkvi Cerkva prisvyachena takozh Svyatomu Vlasiyu ta Blazhennij Feodori druzhini vizantijskogo imperatora Feofila v period ikonoborstva Cerkva pobudovana v 1577 roci na misci cerkvi svyatogo Vlasiya Nazva soboru zminilasya pid chas pravlinnya ostrovom britancyami Sobor ye bazilikoyu ta pobudovanij u renesansnomu stili z fasadom temno rozhevogo fioletovogo koloru U 1841 roci nava cerkvi bula znachno rozshirena ta vidtodi cerkva stala kafedralnim soborom miscevoyi yeparhiyi V cerkvi v sribnomu sarkofazi zberigayutsya obezgolovleni moshi vizantijskoyi imperatrici Blazhennoyi Feodori yaki bula pereneseni tudi z Konstantinopolya Do vhodu soboru yakij roztashovanij v rajoni Novoyi forteci majzhe vid Ploshi Spiliya vedut marmurovi shodi Dokladnishe Kafedralnij sobor Panagiya SpileotisaCerkva Divi Mariyi MandrakinoyiCerkva Divi Mariyi Mandrakinoyi Cerkva Divi Mariyi Mandrakinoyi Panagia Virgin Mary Mandrakina grec Panagia Mandrakina roztashovana poblizu vid Staroyi forteci ta staroyi gavani mista prisvyachena Divi Mariyi ta svyatomu Pantelejmonu bula pobudovana u XVIII stolitti Koordinati 39 37 30 pn sh 19 55 32 sh d 39 62500 pn sh 19 92556 sh d 39 62500 19 92556 Cerkva roztashovana mizh Sadom Bochetto ta Sadom lyudej u Spianadi Ce nevelika oranzhevo chervona cerkva toskansko dorichnogo orderu z simetrichnim zovnishnim frontonom chotirigrannoyu bashtoyu dzviniceyu sho primikaye do budivli Riven ploshadki hramu troshki nizhchij za riven ploshi ta otochenij nevelikim podvir yam Pislya yiyi budivnictva vona bula vidrestavrovanij u 1860 r arhitektorom Ioannisom Hroni U 1944 roci pid chas Drugoyi svitovoyi vijni vona zaznala serjoznih rujnuvan prote protyagom p yat rokiv priblizno v 1950 roci bula vidnovlena V cerkvi perevazhno provodyatsya hreshennya ta vesilni ceremoniyi Dodatkovo Cerkva Divi Mariyi Mandrakinoyi u Vikishovishi Cerkva Svyatogo Antoniya ta Svyatogo Andriya Cerkva Svyatih Antoniya i Andriya Hram svyatogo Antoniya ta svyatogo Andriya grec Agios Antwnios kai Agios Andreas vidbudovanij u 1753 roci na misci starogo hramu datovanogo priblizno 15 stolitti Koordinati 39 37 31 pn sh 19 55 11 sh d 39 62528 pn sh 19 91972 sh d 39 62528 19 91972 Cerkva ye odnopoverhovoyu bazilikoyu z riflenim sklepinnyami V inter yeri hramu marmurovij ikonostas stvorenij arhitektorom Oleksandrom Trivolisom P yerrisom priblizno cherez dvadcyat rokiv pislya rekonstrukciyi hramu Dodatkovo Cerkva Svyatogo Antoniya ta Svyatogo Andriya u Vikishovishi Cerkva Svyatogo Ivana Predtechi Stelya Cerkvi Svyatogo Ioana Predtechi Cerkva svyatogo Ivana Predtechi grec Ieros Naos Agioy Iwannh toy Prodromoy ye odnopoverhovoyu cerkvoyu z derev yanim cherepichnim poetapnim dahom pobudovanoyu v 1480 r roztashovana v m Kerkiri Cerkva prisvyachena takozh svyatim Paraskevi ta svyatomu Dionisiyu Harakternoyu osoblivistyu cerkvi ye stelya yaku rozmalyuvav Sp Speranca v 1773 roci ta amvon yakij za prohannyam Nikifora Feotokisa buv rozmishenij z pravogo boku hramu dlya togo shob pid chas propovidi buti oblichchyam do prihozhan yaki roztashovuvalis yak v samomu hrami tak i jogo pritvori Marmurovij ikonostas cerkvi prikrashenij ikonami ionichnoyi shkoli zhivopisu majstriv Georgiya Hrisolorasa Ioanisa Cenosa ta Emmanuelya Bunyali Canna Inshi vazhlivi relikviyi v cerkvi ce Rozp yattya Speranca Epitafiya Uspinnya Divi Mariyi ta inshi ikoni hramu Cerkva vshanovuye pam yat svyatogo Ivana Hrestitelya 29 serpnya U hrami takozh zberigayutsya ostanki svyatih Ivana Zolotoustogo ta Ivana Damaskina Takozh v cerkvi zberezheni okremi freski ta dekilka nadgrobnih plit odna z yakih nakrivaye grobnicyu rosijskogo majstra yaka pomer u 1799 roci a na inshij yaka nakrivaye mogilu svyashennika zaznacheno napis EN8ADE KEITAI O IEROS MIXAHL Dodatkovo Cerkva Svyatogo Ivana Predtechi u Vikishovishi Cerkva Divi Mariyi TenedoskoyiCerkva Divi Mariyi Tenedoskoyi Katolicka cerkva Divi Mariyi Tenedoskoyi XV stolittya roztashovana nedaleko vid Novoyi forteci na vulici Solomona Buduchi nazvanim na chest ikoni Divi Mariyi yaka bula perenesena na Kerkiru bizhencyami z Tenedosa ostriv Bozdzhaada yaki pokinuli svij monastir pislya padinnya Vizantiyi Yak vkazano na napisi na budivli budivlya cerkvi bula vidremontovana u 1723 roci U budivli roztashovuvalasya persha publichna biblioteka Greciyi v 1797 roci persha drukarnya v Greciyi v 1798 roci persha derzhavna shkola yaku zasnuvav Ioannis Kapodistrias v 1805 1824 rokah V 1808 roci v budivli roztashovuvalas Ionichna akademiya Dodatkovo Cerkva Divi Mariyi Tenedoskoyi u Vikishovishi Cerkva svyatih Yasona i Sosipatra Cerkva Svyatih Yasona i Sosipatra Cerkva svyatih Yasona i Sosipatra odna z najdavnishih cerkov mista Kerkiri datovana XI stolittyam roztashovana mizh mikrorajonom Garica ta Mon Repos prisvyachena svyatomu Yasonu ta svyatomu Sosipatru uchnyam apostola Pavla yaki poshiryuvali hristiyanstvo na ostrovi Koordinati 39 36 35 pn sh 19 55 27 sh d 39 60972 pn sh 19 92417 sh d 39 60972 19 92417 Hram buv pobudovanij majstrami z Attiki ta Beotiyi na ruyinah starodavnogo hramu prisvyachenomu Svyatomu Andriyu jmovirno u XI stolitti z vikoristannyam budivelnih materialiv iz zrujnovanih budivel Palopolisu yakij roztashovuvavsya poruch v suchasnij miscevosti Mon Repos Nizhni chastini cerkvi pobudovani z velikih kameniv yaki buli vzyati z davnih sporud Inkoli v promizhki mizh kameniv vstavlena cegla a inodi ceglyani bloki V cerkvi perebuvayut ikoni znamenitogo kritskogo ikonopiscya Emmanuyil Tzanesa ta Mihajla Damaskina Chastkovo zberezheni freski vnutrishnogo rozpisu cerkvi ce figura Svyatogo Arseniya arhiyepiskopa Kerkiri ta zobrazhennyam hreshennya ta figur angeliv V sarkofagah po obidvi storoni vid dverej cerkvi jmovirno perebuvayut ostanki pokroviteliv cerkvi svyatogo Yasona ta svyatogo Sosipatra Dokladnishe Cerkva svyatih Yasona i Sosipatra Cerkva Divi Mariyi Inozemciv Cerkva Divi Mariyi Inozemciv Cerkva Divi Mariyi Inozemciv Faneromeni Virgin of Foreigners abo Cerkva Bogorodici Ksenona Panagia ton Xenon cerkva XVII stolittya roztashovana v centriv mista Cerkva pobudovana svyashenikom Nikodimom z Epiru v 1689 roci i pochav diyati nastupnogo roku dlya emigrantiv z Epiru yaki v XVI pochatku XVII stolit masovo migruvali na Kerkiru vid tureckoyi okupaciyi ta islamizaciyi Piznishe cerkvu bulo zapovidano 22 abo 25 lyudyam yaki dopomogli pobuduvati yiyi iz nakazom prijnyati yak brativ tih hto ye inozemnimi hristiyanami z chastin zemli tomu yiyi takozh nazivali Inozemcyami Okrasoyu hramu ye pozolochenij ikonostas restavrovanij u 1875 roci majstrami z Neapolya zavdovzhki 5 45 metra v stili baroko ozdoblenij rizboyu po derevu golovnim elementom yakogo ye vinogradna loza Takozh v hrami ye zobrazhennya dev yatnadcyat arhiyereyiv hristiyanskoyi cerkvi desyat shidnih ta dev yat zahidnih kozhen z nih v rukah trimaye suvij iz vislovlyuvannyam shodo Svyatogo Duha sho ye unikalnim dlya pravoslavnih cerkov Koordinati 39 37 28 pn sh 19 55 22 sh d 39 62444 pn sh 19 92278 sh d 39 62444 19 92278 Dokladnishe Cerkva Divi Mariyi Inozemciv MuzeyiArheologichnij muzej Kerkiri Fragment hramu Dionisa simposiyu Arheologichnij muzej Kerkiri ce muzej roztashovanij v rajoni Garici mista Kerkira specialno sproyektovanij ta pobudovanij dlya demonstraciyi frontonu Hramu Artemidi ta mistit ponad 1600 eksponativ Budivelni roboti shodo budivnictva suchasnoyi budivli muzeyu rozpochalisya v 1962 roci Budivlya bula sproyektovana arhitektorom Vasilisom Durasom i roztashuvalasya na dilyanci podarovanij z ciyeyu metoyu do vijni municipalitetom Kerkiri Dvopoverhova budivlya muzeyu pobudovana v stili modernizmu z suvorimi liniyami Yiyi budivnictvo bulo zaversheno v 1965 roci a ceremoniya vidkrittya vidbulasya u veresni 1967 r U 1969 roci bulo vidkrito she odnu ekspoziciyu iz znahidkami z neshodavno zavershenih rozkopok Hramu Geri 1962 1967 a v 1977 roci do kolekciyi muzeyu bulo dodano drevnij fronton iz zobrazhennyam sceni simposiyu Sered inshogo v muzeyi rozmisheni eksponati z agori rinku gavani svyatilisha privatni budinki majsterni ta kladovishe starodavnogo Korkiri a takozh znahidki z inshih misc ostrova takih yak Kassiopi Acharavi Almiros Afionas i Roda V muzeyi rozkriti aspekti povsyakdennogo zhittya meshkanciv starodavnogo mista yih zv yazok zi smertyu yihni kulti yih remisnichu ta gospodarsku diyalnist i persh za vse vazhlivist instituciyi mista derzhavi u formuvanni individualnoyi ta kolektivnoyi identichnosti Osoblive znachennya sered eksponativ muzeyu mayut fronton hramu Artemidi de boginya zobrazhena yak Gorgona rizni pohoronni pam yatki togo zh periodu taki yak Lev Menekrata ta vazhlivi epigrafichni pam yatki taki yak mogilna stela Arniada Dokladnishe Arheologichnij muzej Kerkiri Muzej banknot Kerkiri Muzej banknot Kerkiri Muzej banknot muzej roztashovanij u misti Kerkira Greciya Demonstruye majzhe povnu kolekciyu greckoyi valyuti z 1822 roku doteper blizko 2000 predmetiv u tomu chisli pershi kaznachejski obligaciyi vipusheni greckoyu derzhavoyu v 1822 r narisi etyudiv ta drukarski tablichki greckih banknot Muzej buv zasnovanij v 1981 roci Ionichnim bankom i vin roztashovanij u kolishnij budivli Ionichnogo banku sproyektovanij miscevim arhitektorom Ioannisom Hronisom v 1839 roci Vpershe taka kolekciya banknot sho nalezhit greckomu banku stala dostupnoyu shirokij gromadskosti regulyarno za grafikom Muzejna kolekciya vvazhayetsya odniyeyu z najpovnishih takih kolekcij u sviti vona vidobrazhena v hronologichnomu poryadku V primishenni Muzeyu banknot pokazano kilka etapiv procesu vigotovlennya banknot v toj chas yak osoblivij interes predstavlyaye chastina vigotovlennya vodyanogo znaka yakij rozmishenij na banknoti Vidviduvachi muzeyu u nevelikij majsterni mayut mozhlivist vlasnoruch vzyati uchast u procesi stvorennya kupyuri vid graviruvannya modeli na metalevih plastinah do yiyi druku Odna z najridkisnishih banknot na eksponati ce banknota yaka zobrazhuye vizantijsku cerkvu Svyatoyi Sofiyi v Konstantinopoli Rozroblena v 1920 roci banknota zobrazhuye svyatu Sofiyu bez osmanskih minaretiv Cya banknota vidobrazhaye Megalijsku ideyu mriya pro zavoyuvannya kolishnoyi teritoriyi Greciyi v Malij Aziyi i nikoli ne bula v obigu Odnim z najridkisnishih eksponativ muzeyu ye kolonata 1860 roku Dokladnishe Muzej banknot Kerkiri Vizantijskij muzej Antivuniotisa Cerkva muzej roztashovana na verhnij chastini shodiv Vizantijskij muzej Antivuniotisa muzej roztashovanij v hrami Bogomateri Antivuniotisa Holy Virgin Our Lady of Antivouniotissa Kyra Antivouniotissa Hram ye odniyeyu z najstarishih i najbagatshih cerkovnih pam yatok na ostrovi ta jmovirno buv pobudovanij naprikinci 15 stolittya Kompleks budivel prisvyachenij Presvyatij Bogorodici Bogomateri Antovuniotisi 1979 roku rodini vlasnikiv cerkvi Milinopulosa Rizikari ta Skarpi za deyakimi danimi takozh rodina Alamanosa virishili podaruvati greckij derzhavi cerkvu za umovi sho vona protyagom 5 ti rokiv bude vidremontrovana ta stane vikoristovuvatis yak Muzej hristiyanskogo mistectva a takozh shoroku 6 grudnya v den svyata Bogorodici yakij vona bula prisvyachena prodovzhuvatimetsya sluzhinnya Bozhestvennoyi Liturgiyi Cerkovnij kompleks ye prostim u zovnishnomu ozdoblenni prote dosit masivnim ta stvoryuye vrazhayuchu i garmonijnu kompoziciyu povnistyu vklyuchenu v tehnogenne seredovishe istorichnogo centru mista Kerkiri Vin skladayetsya z budivli sho mistit golovnu cerkvu z troma pritvoram zovnishnij dvir iz dzviniceyu ta dvopoverhovu budivlyu yaka zavershuye kompleks na shodi Vazhlivim v stili vnutrishnogo ozdoblennya cerkvi ye yiyi stelya pozolochena rizblenoyu po derevu uraniyeyu ouranos nebo greckoyu movoyu U Muzeyi ye blizko dev yanosta ikon yaki datuyutsya periodom z drugoyi polovini XV stolittya do XIX stolittya i svidchat pro rol yaku ostriv Kerkira Korfu vidigravav u rozvitku greckoyi cerkovnoyi ikonografiyi osoblivo pislya 1664 r koli chimalo bizhenciv kritskih zhivopisciv priyihali na Korfu abo shob oselitisya abo na shlyahu do Veneciyi Muzej takozh eksponuye svoyi kolekciyi za mezhami Korfu Dokladnishe Vizantijskij muzej Antivuniotisa Muzej azijskogo mistectva Chastina ekspoziciyi Muzeyu azijskogo mistectva Muzej azijskogo mistectva ce yedinij v Greciyi muzej roztashovanij u palaci Sv Mihajla ta Svyatogo Georgiya v misti Kerkira prisvyachenij mistectvu Aziyi vin maye kolekciyi kitajskogo mistectva yaponskogo mistectva indijskogo mistectva ta inshih Muzej azijskogo mistectva Kerkiri buv zasnovanij u 1927 roci yak Muzej kitajsko yaponskogo mistectva pislya pozhertvuvannya greko yaponskoyi kolekciyi Grigoriya Manu 10 500 eksponativ greckij derzhavi Naprikinci 19 pochatku 20 stolittya vin pridbav na aukcionah mistectv u Vidni ta golovnim chinom u Parizhi priblizno 9 500 kitajskih korejskih ta yaponskih artefaktiv Vin sklav kolekciyu yaku vin zapisav i katalogizuvav Zagalom v muzeyi predstavleni bilsh nizh 15 000 predmetiv z kitajskoyi korejskoyi indijskoyi ta yaponskoyi kulturi vklyuchayuchi kartini skulpturi porcelyanu tosho Golovnij vhid do palacu vede na pershij poverh de dostupni tri vistavkovi zali muzeyu kinoproyekcijna kimnata ta zal zasidan z originalnim ozdoblennyam Na pershomu poversi roztashovani tronnij zal zal simpoziumu ta zal krugovoyi prijmalni Rotonda U toj zhe chas na dvoh krilah pershogo poverhu roztashovani postijni ekspoziciyi U shidnomu abo tak zvanomu kitajskomu krili Grigoriya Manu eksponuyetsya chastina kitajskoyi kolekciyi a u zahidnomu krili vidomomu yak krilo Nikolaosa Gadzhivasiliu eksponati z Indiyi Gadari starodavnij Pakistan Kambodzhi Tibetu ta Yaponiyi Dokladnishe Muzej azijskogo mistectva Serbskij muzej Serbskij muzej grec Serbiko Moyseio Kerkyras muzej v misti Kerkira v yakomu zberezheno eksponati pov yazani z serbskimi soldatami pid chas Pershoyi svitovoyi vijni U cij zhe budivli rozmishuyetsya i konsulstvo Serbiyi Zalishki serbskoyi armiyi blizko 150 000 soldativ razom iz yihnim uryadom u vignanni znajshli pritulok na Korfu pislya krahu Serbskogo frontu vnaslidok napadu Avstro Ugorshini 6 zhovtnya 1915 roku Do eksponativ nalezhat fotografiyi z tri roki do 1918 roku perebuvannya serbiv na ostrovi razom z inshimi eksponatami takimi yak uniforma zbroya ta boyepripasi serbskoyi armiyi serbski polkovi prapori religijni artefakti hirurgichnij instrument ta medali Korolivstva Serbiyi Dokladnishe Serbskij muzej Etnografichnij muzej Arahavi Etnografichnij muzej Arahavi Etnografichnij muzej Arahavi muzej kulturi i pobutu zhiteliv Korfu roztashovanij v seli Arahavi na pivnochi ostrova Muzej buv vidkritij v zhovtni 2008 roku v privatnomu budinku plosheyu ponad 1000 kvadratnih metriv z ekspoziciyeyu v dvoh zalah plosheyu 750 metriv kvadratnih U kolekciyi muzeyu ye fotomateriali kolekciya knig i dokumentiv datovanih 1862 rokom i numizmatichna kolekciya chasiv Ionichnoyi respubliki 1799 1864 U ekspoziciyi muzeyu predstavleni istorichni predmeti sho vidobrazhayut pobut miscevih zhiteliv nacionalni kostyumi odyag dityachi igrashki starovinni mebli ruchnoyi roboti kareta plug i znaryaddya praci selyan rizni presi u tomu chisli dlya vidzhimu olivkovoyi oliyi majsternya teslyara i shevcya distilyatori dlya virobnictva vina vodyanij mlin tkackij verstat kuhnya spalnya molitovnya i t d Koordinati 39 47 20 pn sh 19 48 33 sh d 39 78889 pn sh 19 80917 sh d 39 78889 19 80917 Etnografichnij muzej centralnoyi Kerkiri Etnografichnij muzej centralnoyi Kerkiri Etnografichnij muzej centralnoyi Kerkiri muzej kulturi i pobutu zhiteliv Korfu stvorenij u 1982 roci v seli Sinarada z 1989 roku muzej roztashovuyetsya u staromu dvopoverhovomu budinku pershij poverh yakogo ye tipovim dlya silskih osel periodu z 1860 po 1960 roki Tam roztashovani kuhnya yidalnya hol i spalnya kozhna z yakih mistit svoyi vidpovidni mebli ta posud Na drugomu poversi roztashovuyetsya biblioteka arhiv starih dokumentiv deyaki virobi z goncharstva tradicijni kostyumi muzichni instrumenti tkackij verstat silskogospodarski instrumenti lyalkovij teatr ribolovne obladnannya cerkovna utvar tosho Koordinati 39 33 56 pn sh 19 50 58 sh d 39 56556 pn sh 19 84944 sh d 39 56556 19 84944 Dodatkovo Etnografichnij muzej centralnoyi Kerkiri u Vikishovishi Muzej Kapadostriya Muzej Kapadostriya grecka mova Moyseio Kapodistria muzej prisvyachenij pam yati ta zhittyevij diyalnosti Ioanisa Kapodistriya Roztashovanij u rajoni Kukurica Yevropuli Muzej buv stvorenij u 1981 r v litnomu budinku Ioannisa Kapodistriasa v silskij miscevosti Kukurica v jogo batkivshini Kerkiri ta demonstruye eksponati sho vidznachayut jogo zhittya ta dosyagnennya Primishennya dlya muzeyu pozhertvuvala pani Mariya Desilya Kapodistriya kolishnij mer Korfu 1956 1959 ta persha zhinka mer v Greciyi Muzej takozh funkcionuye yak centr kapodistskih ta korfiotskih doslidzhen Vidpovidno do statutu muzej povinen rozmishuvati ta vistavlyati osobisti rechi ta portreti Ioannisa Kapodistriya a takozh mebli periodu sho nalezhat rodini Pislya smerti donora tri tovaristva stvorili tovaristvo pid nazvoyu Muzej Kapodistriya centr kapodistskih doslidzhen Muzej Kapodistrias eksponuye zamiskij budinok rodini Kapodistrias osobisti predmeti Ioannisa Kapodistria razom iz knigami kartami tosho pochesni podarunki peredani gubernatoru taki yak medali religijni ikoni ta predmeti jogo chasu v dvori carya Oleksandra I tvori mistectva mebli ta predmeti pobutu gubernatora ta jogo rodini bagatij cifrovij arhiv yakij zbiraye dokazi sho stosuyutsya zhittya ta diyalnosti Kapodistriya zdijsnyuyuchi dostup do istorichnih dokumentiv z usiyeyi Yevropi Dokladnishe Muzej Kapadostriya Muzej filarmoniyi Muzej filarmoniyi Muzej filarmoniyi muzej roztashovanij u misti Kerkira prisvyachenij rozvitku filarmonichnogo ruhu tovaristvo na ostrovi Muzej zajmaye pershij poverh budivli tovaristva Nikiforou Theotoki 10 ta vidkrivsya dlya publiki 18 veresnya 2010 roku Muzej namagayetsya korotko predstaviti istoriyu filarmoniyi pislya majzhe dvoh stolit nevpinnoyi diyalnosti yaka zbigayetsya z deyakimi najdramatichnishimi periodami novitnoyi istoriyi Takozh muzej vshanovuye Nikolaosa Mandzarosa 1795 1872 pershogo hudozhnogo kerivnika filarmoniyi 1841 1872 kompozitora sered inshogo greckogo nacionalnogo gimnu vidomogo vchitelya muziki a takozh nathnennika cilogo pokolinnya kompozitoriv sho formuvali muziku Ionichnih ostroviv i ne tilki protyagom 19 stolittya V muzeyi demonstruyutsya partituri Spiridona Ksindasa Pavlosa Karrera brativ Liberali Spiridona Samarasa Domenikasa Padovanisa Dionisiosa Rodoteatasa Oleksandra Greka Napoleona Lambeleta Andreasa Sejlera a takozh zhinok kompozitoriv z Ionichnih ostroviv Muzej takozh organizovuye shorichni muzikoznavchi lekciyi ta zapochatkuvav seriyu muzikoznavchih publikacij Dokladnishe Muzej filarmoniyi Muzej zhivoyi istoriyi Casa Parlante Muzej zhivoyi istoriyi Casa Parlante muzej roztashovanij u misti Kerkira roztashovanij v istorichnomu osobnyaku ta vidobrazhaye pobut znati u 19 stolitti Muzej vidkrivsya v berezni 2014 roku Jogo nazva vidobrazhaye silnij italijskij kulturnij ta arhitekturnij vpliv na ostrovi Kerkira V muzeyi ye ruhomi manekeni yaki vidobrazhayut povsyakdenne zhittya znatnoyi rodini grafa grafini yihnih ditej ta vsiyeyi rodini ta slug sho prozhivali na Korfu protyagom 19 stolittya Tam graf chitaye gazetu grafinya prijmaye gostej na chaj diti grayut muziku kuhar gotuye na kuhni ta inshi sceni shodennogo zhittya 19 stolittya Ekspoziciya vklyuchaye inter yeri u tomu chisli mebli tiyeyi epohi ta suprovodzhuyetsya vidpovidnimi zapahami ta zvukami Dokladnishe Muzej zhivoyi istoriyi Casa ParlanteTransportCherez ostriv idut dvi avtomagistrali GR 24 Kerikira Piliokastricya na pivnichnomu zahodi ta GR 25 Kerkira Lefkimi na pivdni Zlitna smuga aeroportu Kerkiri Ostriv zv yazanij z materikom yak poromami tak i aviatransportom Okrim togo tradicijni poromi idut do susidnih ostroviv Paksosa Matraki Erikusa Otoni Ye takozh shvidkisni poromi pid nazvoyu Litayuchi delfini do Igumenici ta Sarandi v susidnij Albaniyi Poromi do materika idut z mista Kerkiri ta nevelikogo portu Lefkimmi roztashovanomu na pivdennomu krayu ostrova na misi Kavos Mizhnarodnij aeroport Ioannisa Kapodistriasa nazvanij na chest Ioannisa Kapodistriasa roztashovanij priblizno v troh kilometrah na pivden vid mista Kerkira vsogo za pivkilometra na pivnich vid Pontikonisi Zlitno posadkova smuga yaka vikoristovuyetsya dlya posadki lezhit v dekilkoh sotnyah metriv vid ostrova Pontikonisi Aeroport proponuye vnutrishni rejsi z Kerkiri do Lefkadi Itaki Kefaloniyi Yanini Patri ta Brindizi v Italiyi Avtobusi do osnovnih misc ostrova kursuyut blizko shesti raziv na den mizh mistom ta Glifadoyu Sidari Paleokastriceyu Rodoyu ta Acharavi Lefkimmi Lefkimmi ta Piri Inshi avtobusi yizdyat do Afin ta Salonikiv do dvoh raziv na den Miski avtobusi kursuyut cherez misto do aeroportu Ahilliona Guviyi Afri Pelekasa ta deyakih inshih viznachnih misc Z portu Kekiri ta selisha Agios Stefanos regulyarnimi chovnami mozhna distatisya do ostroviv Diapontiya Matraki Erikusa Otoni PersonaliyiAgafokl sirakuzkij tiran zavoyuvav Kerkiru v 299 do n e Kerkira rannohristiyanska muchenicya zhila i zaginula na Kerkiri Emanuyil z Korfu lvivskij majster misteckih tkanin XVII stolittya vihodec iz Kerkiri Vasil Grigorovich Barskij ukrayinskij pismennik vidvidav Kerkiru v svoyih neskinchennih mandrah Ioann Kapodistriya pershij prezident Greciyi narodivsya Dionisios Solomos odin z fundatoriv novogreckoyi poeziyi avtor sliv nacionalnogo gimnu Greciyi pomer Andreas Kalvos greckij poet narodivsya Nikolaos Mandzaros pershij pomitnij novogreckij kompozitor avtor muziki Nacionalnogo gimnu Greciyi narodivsya i pomer Spiridon Ksindas greckij kompozitor i gitarist narodivsya Spiridon Samaras greckij kompozitor avtor muziki gimnu Olimpijskih igor narodivsya Pavlos Karrer greckij kompozitor navchavsya Afinagor I patriarh Konstantinopolskij buv yepiskopom na Kerkiri greckij kompozitor narodivsya Georgios Lambelet greckij kompozitor dirigent folklorist muzikoznavec narodivsya Dzherald Darrell anglijskij pismennik i naturalist meshkav u ditinstvi j ospivav Kerkiru v avtobiografichnij knizi Moya sim ya ta inshi zviri Sakis Ruvas greckij spivak u minulomu profesijnij sportsmen chlen Nacionalnoyi zbirnoyi Greciyi zi stribkiv z zherdinoyu narodivsya Konstantinos Teotokis greckij pismennik i perekladach Ostriv Kerkira v kulturiMifi na Korfu Gerakl pered tim yak pochati svoyi 10 podvigiv spav z nayadoyu Melitoyu yaka narodila jomu sina Gilla vatazhka Geraklidiv na Korfu agronavti perehovuvalis vid kolhidskogo flotu pislya vikradennya zolotogo runa u Odiseyi Gomera Kerkira ce ostriv feakiv fayaki de Odissej zustrichaye Navsikayu dochku carya Alkinoya Buhta Paleokastricya vvazhayetsya miscem kudi pribuv Odissej Shoroku v cij buhti vlashtovuyetsya fetival prisvyachenij pributtyu Odiseya na ostriv Dokladnishe Varkarola Paliokastrica festival V literaturi na ostrovi vidbuvayetsya diya avtobiografichnoyi trilogiyi anglijskogo pismennika naturalista Dzheralda Darrella Moya rodina ta inshi zviri Ptahi zviri i rodichi Sad bogiv i zasnovanogo na nij odnojmennogo teleserialu BBC 1987 U cih tvorah dokladno opisuyetsya priroda ostrova jogo flora i fauna a takozh pobut miscevih zhiteliv Budinok de zhila sim ya Darrell znahoditsya v Perami podiyi romanu anglijskoyi pismennici Meri Styuart Ce divne divo This Rough Magic 1964 Div takozhBitva pri KerkiriPrimitkiKorfu Enciklopedicheskij slovar SPb Brokgauz Efron 1895 T XVI S 354 d Track Q24449638d Track Q602358d Track Q19908137d Track Q23892926d Track Q656 Arhiv originalu za 1 bereznya 2019 Procitovano 28 lyutogo 2019 Odne abo dekilka z poperednih rechen vklyuchaye tekst z publikaciyi yaka teper perebuvaye v suspilnomu nadbanni Gardner Ernest Arthur Caspari Maximillian Otto Bismark 1911 Corfu U Hugh Chisholm red Encyclopaedia Britannica 11th ed T V 7 Cambridge University Press s 145 146 angl ru travel livejournal com ros Arhiv originalu za 16 lipnya 2019 Terrabook amer Arhiv originalu za 28 Sichnya 2020 Arhiv originalu za 30 Zhovtnya 2019 Panitsa M amp E Iliadou 2013 FLORA AND PHYTOGEOGRAPHY OF THE IONIAN ISLANDS Greece 2nd Botanical Conference in Menorca shinygreece angl Arhiv originalu za 28 Sichnya 2020 atcorfu com Arhiv originalu za 24 Zhovtnya 2019 Ruiz Olmo J 2006 The Otter Lutra lutra L on Corfu Island Greece Situation in 2006 IUCN Otter Spec Group Bull 23 17 25 Stille B amp M Stille 2017 The Herpetofauna of Corfu and adjacent Islands Franklin P Johnson January 1936 The Kardaki Temple American Journal of Archaeology 40 1 46 54 doi 10 2307 498298 JSTOR 498298 This is the only Greek Doric building that is known to have had no frieze L Erma di Bretschneider 1978 s 47 Arhiv originalu za 14 Grudnya 2019 Procitovano 2 Lyutogo 2020 In this respect it is surpassed only by the perhaps slightly later temple at Kardaki on Corfu where the frieze was completely omitted This is nothing but the logical consequence of the tendencies from the early Sicilian temples where the ties D S Robertson Robertson D S May 1969 Cambridge University Press s 326 ISBN 978 0 521 09452 8 Arhiv originalu za 10 Sichnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Papathanassiou Maria Hoskin Michael May 1994 Orientations of the Greek Temples on Corfu Journal for the History of Astronomy 18 Travnya 2019 u Wayback Machine 25 2 111 Bibcode 1994JHA 25 111P doi 10 1177 002182869402500204 Poyihali z nami ua Arhiv originalu za 31 Zhovtnya 2019 Darling Janina K 2004 Westport Conn Greenwood Press ISBN 0313321523 OCLC 54500822 Arhiv originalu za 25 Zhovtnya 2008 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Cruickshank Dan 2000 Architecture 150 Masterpieces of Western Architecture New York NY Watson Guptill Publications ISBN 978 0 8230 0289 4 Chapter One Temple of Artemis Corcyra p 18 29 Grudnya 2019 u Wayback Machine The island of Corfu to the northwest of present day Greece off the coast of Albania was an early colony of the city of Corinth and was under Corinthian control when its Temple of Artemis was constructed A milestone in Greek architecture this was the first building that was truly Doric Many if not all of its Doric characteristics had appeared in earlier structures but here they were used for the first time as an ensemble and The West Pediment of the Temple of Artemis showing Gorgo and panthers Now in the Corfu Archaeological Museum Margaret M Miles 8 serpnya 2016 John Wiley amp Sons s 169 ISBN 978 1 4443 3599 6 Arhiv originalu za 12 Sichnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Philip Sapirstein 1 sichnya 2012 THE MONUMENTAL ARCHAIC ROOF OF THE TEMPLE OF HERA AT MON REPOS CORFU Hesperia The Journal of the American School of Classical Studies at Athens JSTOR The American School of Classical Studies at Athens 81 1 31 91 doi 10 2972 hesperia 81 1 0031 JSTOR 10 2972 hesperia 81 1 0031 Nick Fisher Hans van Wees 31 grudnya 1998 Classical Press of Wales s 41 ISBN 978 1 910589 58 8 Arhiv originalu za 14 Sichnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Germain Bazin 1976 Chartwell Books s 127 Arhiv originalu za 14 Sichnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 This lion was found near the tomb of Menekrates in the necropolis of ancient Kerkyra modern Corfu Menekrates was a Lokrian the proxenos of the people of Kerkyra according to a metric inscription on the grave monument Jim Corfu Blues and Global Views Arhiv originalu za 12 Grudnya 2019 projectcorfu com ros Arhiv originalu za 30 Listopada 2020 Ionian Summer amer Arhiv originalu za 12 Grudnya 2019 Dept Great Britain Hydrographic 1861 angl Arhiv originalu za 9 Chervnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 The Gentleman s Magazine 3 Bereznya 2020 u Wayback Machine A Dodd and A Smith 1967 p 57 The strong arches of that naval establishment seem impressive even to day but their career of usefulness was short The arsenal in its present form was not founded till after the great Turkish invasion of 1716 and I copied down on the spot two even later dates from the ruined buildings hard by One states laconically ZBM ANNO MDCCL XXVIII This inscription doubtless preserves the initials of some Venetian captain of the ships for those officials built all the works at Govino and their desire to immortalise themselves by putting their names and escutcheons on the buildings is specially mentioned by the French consul Saint Sauveur at the end of the eighteenth century Damianides Kōstas 1997 gr Hypourgeio Aigaiou Arhiv originalu za 9 Chervnya 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 James Lawrence McKnight 1965 University of Wisconsin Madison s 115 Arhiv originalu za 26 Lyutogo 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Nick Edwards John Gill 2003 Rough Guides s 82 ISBN 978 1 84353 067 1 Arhiv originalu za 26 Lyutogo 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Vidpochivaj TOP vash providnik u sviti podorozhej Arhiv originalu za 4 Bereznya 2021 The Independent angl Arhiv originalu za 11 Grudnya 2019 Louis Hotel Blog amer Arhiv originalu za 24 Listopada 2020 Burton Richard Francis TWENTY FOUR HOURS AT CAPE COAST CASTLE Wanderings in West Africa from Liverpool to Fernando Po Cambridge Cambridge University Press s 39 103 ISBN 9781139004312 Katsaros Spyros 2003 Historia tes Kerkyras vid Nea ekdose Kerkyra Ekdoseis Mellon ISBN 9608797608 OCLC 1057124539 Edwards Nick 2003 The rough guide to Corfu London Rough Guides ISBN 1843530384 OCLC 59367694 John Freely 28 April 2008 The Ionian Islands Corfu Cephalonia Ithaka and Beyond 5 Grudnya 2019 u Wayback Machine I B Tauris Limited p 82 ISBN 978 1 84511 696 5 Stamatopoulos Nondas 1993 Old Corfu history and culture 3 ed N Stamatopoulos p 166 Sotiris Voyadjis Aspasia Raptakh To kastro ths Kassiwphs Kerkyra 8 Sichnya 2020 u Wayback Machine in Greek Academia edu Ionian Society of Historical Studies pp 13 34 Synolikh Anadei3h Kastroy Kassiwphs PDF in Greek 21st Ephorate of Byzantine Antiquities of Greece p 384 castles today Arhiv originalu za 29 Zhovtnya 2019 Fernand Braudel 1995 The Mediterranean and the Mediterranean World in the Age of Philip II University of California Press pp 126 129 ISBN 978 0 520 20308 2 castles today Arhiv originalu za 29 Zhovtnya 2019 Kann Robert A Franz Joseph I of Austria and his Empire By Anatol Murad New York Twayne Publishers 1968 x 259 pp Slavic Review T 29 1 s 116 116 doi 10 2307 2493112 ISSN 0037 6779 Haslip Joan 2001 The lonely empress a biography of Elizabeth of Austria London Phoenix ISBN 1842120980 OCLC 59509403 ISC The Ionian Conference II 1999 Integrating the New Europe JISC The upper floors of the Achilleion Palace refurbished for the EU Corfu Summit of June 1994 have been designated as the seat of the Academy Wikimapia Let s describe the whole world wikimapia org Arhiv originalu za 25 Serpnya 2011 Terrabook amer Arhiv originalu za 29 Zhovtnya 2019 Kardamitsi Adami Maro 2009 Palaces in Greece Melissa Books ISBN 978 960 204 289 2 www kerkyrainfo gr Arhiv originalu za 26 Listopada 2019 In Corfu com Arhiv originalu za 3 July 2017 terrabook Arhiv originalu za 13 November 2017 Ellul Michael 1982 PDF Proceedings of History Week 16 17 Arhiv originalu PDF za 22 April 2016 www corfuadvisor com ros Arhiv originalu za 12 Grudnya 2019 Mysterious Greece The Insider s Travel Guide amer Arhiv originalu za 12 Grudnya 2019 Wikimapia Let s describe the whole world wikimapia org Arhiv originalu za 25 Serpnya 2011 Travel koordinator Mandriya UA ru RU Arhiv originalu za 12 Grudnya 2019 Ston epixeirhmatia Sami Fais to Kastelo Mpimpeli Kerkyra Corfu TV News gr nedostupne posilannya web archive org Arhiv originalu za 13 bereznya 2015 www corfu kerkyra eu angl Arhiv originalu za 28 listopada 2019 Izyumska yeparhiya oficijnij sajt ukr Arhiv originalu za 16 Kvitnya 2019 Freely John 2008 The Ionian Islands Corfu Cephalonia Ithaka and beyond angl London I B Tauris ISBN 9781441681218 OCLC 693780233 Peers Glenn 2008 04 Hierotopy The Creation of Sacred Spaces in Byzantium and Medieval Russia Alexei Lidov Speculum angl T 83 2 s 458 459 doi 10 1017 s0038713400013750 ISSN 0038 7134 Stamatopoulos Nikitas Nonlinear emergent complexity during cosmological symmetry breaking www corfuchurches com Arhiv originalu za 3 grudnya 2019 Terrabook amer Arhiv originalu za 3 Grudnya 2019 www corfuchurches com Arhiv originalu za 13 Grudnya 2019 www corfuchurches com Arhiv originalu za 3 Grudnya 2019 projectcorfu com Arhiv originalu za 24 Veresnya 2020 www ecclesia gr Arhiv originalu za 2 Kvitnya 2016 Procitovano 17 grudnya 2019 amcorfu gr Arhiv originalu za 18 serpnya 2019 www ekathimerini com English Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 www alphapolitismos gr Arhiv originalu za 28 Zhovtnya 2019 www antivouniotissamuseum gr Arhiv originalu za 6 Lyutogo 2020 odysseus culture gr Arhiv originalu za 9 Zhovtnya 2007 Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 Procitovano 2 Lyutogo 2020 Asia Europe Museum Network amer Arhiv originalu za 30 grudnya 2012 Feel Greece angl Arhiv originalu za 11 Kvitnya 2020 www matk gr Arhiv originalu za 28 Sichnya 2020 projectcorfu com ros Arhiv originalu za 17 Chervnya 2021 Muzej Serbskoj vojny Greciya Korfu Kerkira vOtpusk ru Votpusk ru ros Jim Potts 6 veresnya 2013 The Ionian Islands and Epirus Andrews UK Limited s 130 ISBN 978 1 908493 47 7 www religiousgreece gr el GR Arhiv originalu za 16 Grudnya 2019 Arhiv originalu za 12 Lipnya 2019 Greekacom angl Arhiv originalu za 16 Grudnya 2019 Greekacom angl Arhiv originalu za 16 Grudnya 2019 www allcorfu com Arhiv originalu za 17 Grudnya 2019 Greek Ministry of Culture 4 Listopada 2007 u Wayback Machine Odysseus web navigation Museum Kapodistrias In Greek Quote To Moyseio Kapodistria Kentro Kapodistriakwn Meletwn idry8hke to etos 1981 Translation The Kapodistrian Museum Centre of Kapodistrian studies was established in 1981 Kapodistrias Museum in English 7 Zhovtnya 2007 u Wayback Machine Greek Ministry of Culture Odysseus web navigation project Corfu City Pass Things to do in Corfu amer Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 Terrabook amer Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 Greekacom angl Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 Terrabook amer Arhiv originalu za 1 Lyutogo 2020 Casa Parlante amer Arhiv originalu za 8 Listopada 2018 CASA PARLANTE Envolve amer Greekacom angl Arhiv originalu za 3 Grudnya 2019 Darrell Dzheki 2003 Zveri v moej posteli ros M AST ISBN 5 17 021815 X PosilannyaFeaki i fiakri z ostrova Korfu Dzerkalo tizhnya Apollo Tur 22 Lipnya 2009 u Wayback Machine Pan Terra Travel 11 Bereznya 2016 u Wayback Machine