Монгольські завоювання — війни і походи армій Чингісхана і його нащадків в XIII ст. в Азії та Східній Європі. Завоювання Монгольської імперії привели до спустошення обширних регіонів, підкорення багатьох народів, руйнування міст і пам'яток культури. На захоплених територіях виникли держави: Золота Орда, держава Хулагуїдів, Чагатайський Улус та імперія Юань.
Монгольські завоювання | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
Монгольська імперія |
Східна Азія
Китай
Монгольсько-цзіньська війна(1209—1234) — війна між Монгольською імперією і чжурчженською державою Цзінь, що завершилася розгромом Цзіньської держави і встановленням монгольського контролю над територією сучасного північного Китаю. Початок цього етапу завоювання можна датувати 1209 роком. У 1211 році монгольські війська на чолі з Чингісханом виступили проти чжурчженської держави Цзінь (нині Північний Китай), яка не змогла протистояти монголам. До 1215 року держава майже повністю була завойована, був узятий Яньцзін.
Монгольське завоювання Сі Ся — бойові дії між Монгольською імперією і державою Сі Ся, що завершилися розгромом тангутської держави і включенням її території до складу монгольської держави. У 1226 році Чингісхан починає похід проти Тангутської держави Сі Ся, в 1227 році вона повністю знищена. На зворотному шляху Чингісхан помер. Після нього правителем став Угедей, який в 1231 році спільно з Толуєм повів війська на імперію Цзінь. Уклавши проти нього тимчасовий союз з Південною Сун, до 1234 вони спільно домагаються розгрому держави Цзінь.
Монгольське завоювання імперії Південна Сун (1235—1279) — бойові дії між Монгольською імперією і китайською державою Південна Сун, що завершилися знищенням китайської держави і включенням її території до складу імперії Юань. У 1235 році починається війна монголів з імперією Сун. Спочатку активні військові дії в сорокових роках знизилися. У цьому регіоні монголи сконцентрувалися на війні з іншими державами (Далі, В'єтнам). У 1258 робиться нова атака на Сун, але китайці чинять запеклий опір, а до того ж смерть монгольського командувача Мунке змусила їх піти. Хан Хубілай почав похід в 1267 році, обложив міста Сян'ян і , які були взяті в 1273 році. Після чого наступ продовжилося. 19 березня 1275 року в вирішальній була розбита китайська армія, після чого монголи з легкістю продовжили захоплювати території. У 1276 році вони взяли столицю Ліньань і імператора в полон. У 1279 монголи розбили останні сили опору в , таким чином, закінчивши завоювання Китаю.
Корея
У період з 1231 по 1259 рік сталося шість основних навал Монгольської імперії проти Кореї (Корьо). В результаті цих навал Кореї було завдано значної шкоди і вона стала монгольської династії Юань на наступні 80 років.
В 1225 році Монгольська імперія зажадала з Корьо данину, але отримала відмову, а монгольський посол Чу Ку Ю був убитий. У 1231 році хан Угедей почав вторгнення в Корьо, що було частиною монгольських операцій по захопленню північних китайських територій. Монголи дійшли до Чхунджу в центральній частині Корейського півострова, проте після декількох боїв наступ було зупинено.
В 1235 році монголи почали новий похід на Корьо, спустошивши провінції Кьонсан і Чолладо. Опір був затятим, король серйозно зміцнив свій замок на острові Канхвадо, однак армія Корьо не могла впоратися з завойовниками. В 1238 році Корьо здалося і запросило перемир'я. Монголи відступили в обмін на угоду про те, що Корьо пошле до Монголії королівську сім'ю як заручників. Однак Корьо послало підставних людей замість членів королівської родини. Розкривши підміну, монголи почали наполягати на забороні корейським кораблям виходити в море і на арешті і страті діячів антимонгольського руху. Корьо довелося послати до Монголії одну з принцес і десять дітей знаті. Інші вимоги були відхилені.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk14TDAxaGNGOXZabDlEYUdsdVlWOHhNVFF5TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTllYQmZiMlpmUTJocGJtRmZNVEUwTWk1cWNHYz0uanBn.jpg)
В 1247 році монголи почали четверту кампанію проти Корьо, наполягаючи на поверненні столиці в Сондо. Зі смертю хана Куюка в 1248 році монголи знову відступили. До 1251, року, коли на престол зійшов хан Мунке, монголи повторювали свої вимоги. Після відмов Корьо, вони почали нову велику кампанію в 1253 році. Коджон нарешті погодився перенести столицю назад і послав одного зі своїх синів, принца Ангейонгона (安慶公) в Монголію як заручника, після чого монголи відступили. Дізнавшись про те, що більша частина корейської знаті залишилася на Канхвадо, монголи почали новий похід на Корьо. Між 1253 і 1258 роком вони провели серію атак проти Кореї. Після серії боїв монголи оточили Канхвадо і в грудні 1258 ройо Корьо нарешті здався.
Бірма
Монгольське завоювання Бірми відбулося в другій половині XIII століття і включало в себе кілька вторгнень військ Монгольської імперії в царство Паган. У 1277 році війська Бірми висунулися проти округу Каунгай, голова якої оголосив себе підданим Хубілая. Назустріч їм вийшов монгольський гарнізон в 700 людей якого підтримували до 12 тисяч місцевих представників народу тай. Битва між монголами і бірманцями закінчилася поразкою других. У листопаді 1277 році монгольський загін зробив нову спробу вторгнення до Бірми і здобув перемогу над її військом, але через сильну спеку і малярію був змушений піти. Це вторгнення призвело до падіння царства Баган, яке розпалося на дві частини: на півночі залишився народ тай, а на півдні — племена мон.
У 1283 році монгольське військо чисельністю до 10 000 чоловік вийшло з провінції Сичуань з метою підпорядкувати царство Баган. Під вони з легкістю розбили армію Бірми, цар Наратіхапате з жменькою наближених втік і був змушений переховуватися в горах. Через ураження він втратив авторитет серед своїх підданих і отримав прізвисько «цар, який втік від китайців». В результаті, коли в 1287 Хубілай організував черговий похід, Наратіхапате був убитий своїм сином Тіхату. Бірманці були здатні до опору і монголи посадили на престол маріонеткового правителя, однак колишнє царство Баган остаточно розпалася і перейшло в період феодальної роздробленості, який тривав до середини XVI століття. Північна Бірма визнала владу династії Юань, а потім була захоплена шанами, які в 1299 організували повстання, убивши маріонеткового правителя і близько 100 намісників. Шанам також вдалося в 1300 році відбити каральний загін, а в 1301 — відкупитися, але пізніше правитель Північної Бірми став просити про помилування і був прощений, а залежність від імперії Юань — відновлена.
Японія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekU1TDAwbFF6VWxPRVJyYjE5VGFDVkROU1ZCUW5KaGFWOUZhMjkwYjJKaExtcHdaeTgwTURCd2VDMU5KVU0xSlRoRWEyOWZVMmdsUXpVbFFVSnlZV2xmUld0dmRHOWlZUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Спроби вторгнення монголів до Японії були зроблені монголо-корейсько-китайською імперією внука Чингісхана Хубілая двічі: в 1274 і 1281 роках. Обидва рази в короткі терміни створювалися потужні флоти вторгнення, другий з яких був найбільшим в історії людства до операції «Оверлорд» Другої світової війни. Однак, не маючі ніякого досвіду в мореплаванні, навігації та морських боях, а також недостатньо знаючи технологію суднобудівництва армади континентальної імперії обидва рази були розметені як, невеликою мірою, більш маневровим японським флотом і оборонними силами, так і, переважно, сильним вітром. Вторгнення провалилося. За легендою, найсильніші тайфуни, що виникли під час висадки загарбників на Японські острови і знищили більшість кораблів, були названі японськими істориками «камікадзе», що означає «божественний вітер», даючи зрозуміти, що це божественна допомога японському народу.
При , що стався в 1274 році, діяв монгольсько-корейський флот з чисельністю до 23-37 тисяч чоловік. Монголи з легкістю розбили японські загони на островах Цусіма і Іки і спустошили їх. Після чого підійшли до острова Кюсю і почали атаку, що включала обстріл із вогнеметних гармат. Однак почався тайфун, до того ж загинув головнокомандувач Лю, внаслідок чого монголи змушені були відступити.
Хубілай став готуватися до . Японці також не витрачали дарма часу — вони будували укріплення і готувалися до оборони. В 1281 році два монгольсько-корейсько-китайських флоти — з Кореї і з Південного Китаю — попрямували до острова Кюсю. Чисельність флоту досягала 100 000 чоловік. Першим прибув нечисленний східний флот, який японці зуміли відбити. Потім з півдня приплив основний флот, але повторилася історія з тайфуном, який знищив більшу частину флоту завойовників.
Індія
Монгольські вторгнення в Індію включали в себе низку нападів військ Монгольської імперії на Делійський султанат, що відбулися в XIII столітті. Вперше на територію Делійського султанату монголи вступили в 1221 році, переслідуючи військо правителя Хорезма Джелал ад-Діна, який до цього розбив монгольський загін у . 9 грудня на річці Інд сталася , в якій військо Джелал ад-Діна було розгромлено. Після цього монголи спустошили області Мултана, Лахора і Пешавара і покинули Індію, захопивши близько 10 000 полонених.
У 1235 році монголи захопили Кашмір. У 1241 році вони здійснили вторгнення в Індію і захопили Лахор. У 1246 були взяті Мултан і Уч. У 1254—1255 кашмірці здійняли повстання, яке було придушене. Після цього, з причини інших цілей, монголи тимчасово припинили великі операції проти Індії, і її правителі використовували це для повернення захоплених територій, а також для збільшення обороноздатності. Султан Ала уд-Дін Хальджі в 1290-1300-х роках ввів «мобілізаційну економіку» і посилив армію, багато в чому за зразком монгольської організації.
У 90-х роках XIII століття набіги поновилися з боку Чагатайського улусу. У 1292 році вони вторглися в Пенджаб, але авангард зазнав поразки, а від решти війська султану вдалося відкупитися. Пізніше монголи організували ряд вторгнень в Північну Індію. У 1297 році у великому бою біля Делі монголи здобули перемогу над індійцями, але через важкі втрат відступили. У 1299 році Ала уд-Дін Хальджі здійснив похід в улус. Після довгого відступу, монголи атакували і розбили частину його військ, загинув індійський генерал Зафар Хан. Після цього монголи здійснили швидку атаку, дійшли до Делі і розорили і саме місто, і його околиці; Ала уд-Діну залишалося тільки відсиджуватися в фортеці Сірі близько 2 місяців. Після цього султан побудував нові укріплення і посилив армію. Однак монголам вдалося в ході чергового набігу спалити і розграбувати Пенджаб і його околиці. Але пізніше таких успіхів їм досягти, як правило, не вдавалося. У 1306 році під керівництвом Кебека ними було здійснено вторгнення. Загін переправився через Інд близько Мултана, але зазнав великої поразки від правителя Пенджабу. У полон, за завищеними індійським даними, потрапило до 50 000 чоловік. У 1307—1308 році відбулося останнє вторгнення, яке також було відбито. Після цього вторгнення припинилися, хоча протягом XIV століття ще відбувалися окремі напади з боку промонгольських держав.
Ява
У 1289 році посол Хубілая Мен Ці прибув на Яву, і зажадав від Кертанагари — правителя держави Сінгасарі — щоб той виявів покірність. У відповідь на цю вимогу Кертанагара наказав спалити послу обличчя. Цей інцидент дав привід Хубілаю почати підготовку до військового походу на Яву. Монголу Шибі, китайцеві Гао Сіну і уйгуру Ікемусі було наказано зібрати війська і припаси в провінціях Фуцзянь, Цзянсі і Хугуан (сучасні Хунань і Хубей). Шибі було довірено верховне керівництво, Гао був призначений начальником сухопутних військ, а Ікемусі повинен був керувати флотом. Кертанагара, сповіщений про загрозу, яка насуваєтьмя, припускав, що монголи будуть рухатися через Чампу і Малаккський півострів, і відправив туди значні сили. Він не очікував, що монголи зберуть великий флот і вирушать прямо на Яву.
Наприкінці 1292 року двадцятитисячна армія вийшла в море з Цюаньчжоу на 100 кораблях. Вона везла з собою річний запас зерна і 40 тисяч для придбання додаткових запасів. На початку 1293 року війська Гао Сіна висадилися на Яві; кораблі Ікемусі залишилися біля берега. Оскільки основна частина армії Кертанагари перебувала далеко від Яви, він виявився у вкрай вразливому становищі, давши можливість підняти голову неусмиренним і нескореним яванцям. Один з їхніх вождів — Джайякатванг, глава непокірної держави Кедірі — розгромив його війська і вбив його самого. Держава Кертанагари перейшла до його зятя, принца Віджайя. Поставивши собі за мету помститися за вбивство свого тестя, Віджайя запропонував виявити покірність монголам в обмін на допомогу в боротьбі з зухвалими бунтівниками. Його підлеглі забезпечили юанські війська важливими відомостями про порти, річки та топографію Кедири, а також докладною картою провінції. Монголи прийняли пропозицію і погодилися вступити у війну з Джайяткавангом. Китайсько-монгольський флот попрямував до Кедири і по дорозі розгромив вислані проти нього морські сили. Гао Сін висадився в Кедирі, і за тиждень монголи зломили їх опір.
Віджайя попросив, щоб йому виділили 200 беззбройних монгольських солдатів як ескорт, щоб він міг вирушити до міста Маджапахіт, де збирався офіційно принести покірності представникам великого хана. Начальники монголів погодилися виконати це прохання, не запідозривши лиха. По дорозі в Маджапахіт загони принца заманили китайсько-монгольський ескорт в засідку і стали потай оточувати основні сили монголів. Вони діяли настільки успішно, що Шибі ледь врятував своє життя. Йому довелося пройти довгий шлях, щоб дістатися до своїх кораблів; при відступі він втратив 3000 чоловік. Коли всі начальники експедиції зібралися, щоб вирішити, що робити далі, то вони не змогли прийти до єдиної думки. У підсумку, розійшовшись у поглядах, вони відвели свій флот і рушили назад до берегів Китаю.
Дайв'єт і Чампа
Монгольські вторгнення в Дайв'єт і Чампу — три військові операції, в ході яких Монгольська імперія, що завоювала до того часу Китай, вторгалася на територію держав Дайв'єт (династія Чан) і Чампа, розташованих на території сучасного В'єтнаму. Ці вторгнення відбувалися в 1257—1258, 1284—1285 і 1287—1288 роках. Монголи зазнали поразки від держави Дайв'єт і змушені були вивести свої війська з Дайв'єт а і Чампи. Як частина угоди, обидві держави погодилися визнати себе підлеглими Монгольської Імперії і платити їй данину.
Середня Азія
Монгольське завоювання Середньої Азії проходило в два етапи. В 1218 році монголи розгромили свого старого противника Кучлука, що став незадовго до цього гурханом Кара-кіданською державою, причому кара-кіданська територія була поділена між Монгольською імперією і Хорезмом. До осені 1219 року почалася війна з Хорезмом, яка тривала до весни 1223 року. У цей період була завойована основна частина держави Хорезмшахів від Інда до Каспійського моря. Останній Хорезмшах Даллаліддін Мангуберди, ще кілька років чинив опір монголам, зрештою був переможений і загинув в 1231 році.
Передумови конфлікту
Після підкорення основної частини імперії Цзінь монголи почали війну проти Кара-кіданського ханства, перемігши яке встановили кордон з Хорезмшахом Мухаммадом ібн Текеша. Хорезмшах Ургенча правив величезною мусульманською Хорезмською державою, що простягалася від Північної Індії до Каспійського і Аральського морів, а також від сучасного Ірана до Кашгара. Ще воюючи з імперією Цзінь, Чингісхан посилав до Хорезмшахів послів з пропозицією союзу, проте останній вирішив не церемонитися з монгольськими представниками і наказав їх стратити.
Початок війни
У 1219 році Чингісхан особисто виступив у похід з усіма своїми синами і з головними військовими силами. Армія завойовника була розділена на кілька частин. Однією командували його сини Чагатай і Угедей, залишені батьком осаджувати Отрар; другу очолив старший син — Джучі. Його основною метою було завоювання Сигнака і Дженда. Третя армія була спрямована на Ходжент. Основні сили під проводом Чингісхана і його сина Толуя повинні були захопити Самарканд.
Облога Отрара силами кількох туменів почалася у вересні 1219 року і тривала близько п'яти місяців. Каїр-хан, знаючи, що монголи пощадять його, відчайдушно захищався. Зрада одного з воєначальників прискорила падіння Отрара. Вийшовши вночі з міських воріт, він здався монголам. Через ці ж ворота нападавші увірвалися в місто. Частина військ і жителі замкнулися у фортеці і продовжували оборонятися. Тільки через місяць монголи змогли взяти цитадель. Всі її захисники були вбиті, фортеця зруйнована, Каїр-хан страчений, а місто після розграбування зрівняли з землею. Бранці (хашар) з Отрара потім були використані при штурмі Ходжента і Самарканда.
Загони Джучі, які здійснювали походи по Сирдар'ї, навесні 1220 hjre підійшли до Сигнаку. Облога його тривала сім днів, після чого монголи увірвалися в місто і зруйнували всі його фортечні споруди. За короткий термін монголам підкорилися Узген, Барчинликент і Дженд. 10-тисячний загін взяв і попрямував в пониззя Сирдар'ї, мобілізував там 10 тис. туркменів. Вони повстали, були частково розбиті, а частково відступили на південь, у напрямку Мерва. Основні сили Джучі розташувалися в районі Дженда.
У 1220 році третя армія чисельністю 5 тисяч осіб взяла Бенакент і оточила Ходжент, теж розташований на Сирдар'ї. Протягом облоги чисельність монгольського війська збільшилася до 20 тисяч осіб, чисельність використовуваних при облозі полонених — до 50 тисяч осіб , який керував обороною острівної фортеці, відплив вниз по Сирдар'ї. Монголи організували переслідування, а коли Тимур-Мелік досяг району розташування військ Джучі, він був змушений висадитися на лівий берег річки і зміг з боєм втекти від переслідування, потім вбити монгольського намісника в Янгікенті.
Четверта армія, очолювана самим правителем монголів і його сином Толуєм, підійшла до Бухари (гарнізон за різними даними 3 тисячі або 20 тисяч осіб), яка після короткої облоги потрапила в руки монголів у березні 1220 року. Жителі піддалися жорстоким насильствам, а місто було розграбоване, зруйноване і спалене монголами, бранці були відправлені на облогу Самарканда. Залишивши Бухару в руїнах, Чингісхан по долині Согдіани попрямував до Самарканду (гарнізон за різними даними 40 тисяч або 110 тисяч осіб; 20 бойових слонів). На третій день частина духовенства відкрила йому ворота і без бою здала місто. 30000 воїнів-канглів, колишня опора хорезмшаха Мухаммеда і його матері Туркан хатун були страчені монголами.
Так само вчинили і в місті Балх. Але ні в тому, ні в іншому випадку добровільна здача не врятувала жителів міста від насильства і грабежу. За даними китайського паломника Чан Чуня, від 400 тисячного населення міста Самарканда залишилося в живих лише 50 тисяч.
Без бою програв війну і не маючи підтримки Мухаммед втік на один з пустельних островів Каспійського моря, де в селі Астара і помер у лютому 1221 року, передавши владу своєму синові Джелал-ад-Діну. Три тумена на чолі з Джебе, Субедей-багатуром і переслідували Мухаммеда. Проходячи через володіння , Тохучар в порушення попередньої домовленості почав грабувати і брати в полон жителів, внаслідок чого був розбитий Хан-Меліком (убитий або, за версією «Потаємної оповіді», після повернення до Чингісхана знижений в посаді).
Далі Самарканда Чингісхан не пішов, а відправив Толуя з 70-тисячною армією на підкорення Хорасана, а на початку 1221 року 50-тисячна армія Джучі, Чагатая і Угедея підступила до столиці Хорезму — місту Ургенчу. Після семимісячної облоги монголи взяли його, розгромили, а жителів забрали в полон. Потім Чингісхан дав доручення Джучі продовжити завоювання у Східній Європі, де його війська повинні були з'єднатися з посланими туди Джебе і Субедеєм, але той ухилився від його виконання.
У 1222 року почалася війна на північ від озера Балхаш з племенами кипчаків та східних угрів, що тривала до 1236 року. З великими труднощами монголам на чолі із Субедеєм їх вдалося здолати.
Завоювання Східного Ірану
Тим часом Толуй разом зі своїм військом увійшов в провінцію Хорасан і взяв штурмом Нессу, після чого з'явився перед фортечними стінами Мерва. Під Мервом були використані бранці майже з усіх міст, раніше захоплених монголами. Скориставшись зрадою жителів міста, монголи захопили Мерв і по властивій їм манері розграбували і спалили місто в квітні 1221 року.
З Мерва Толуй відправився в Нішапур. Чотири дні його жителі відчайдушно билися на стінах і вулицях міста, але сили були нерівні. Місто було взято, і, за винятком чотирьохсот ремісників, залишених у живих і відправлених у Монголію, інші чоловіки, жінки і діти були по-звірячому вбиті. Герат відкрив свої ворота монголам, але це не врятувало його від розорення. На цьому етапі свого просування по містах Азії Толуй отримав наказ від батька приєднатися до його армії в Бадахшані. Чингісхан збирався після невеликої перерви, під час якої він захопив Газні, відновити переслідування Джелал-ад-Діна, який, зібравши 70-тисячне військо, завдав поразки тридцятитисячному загону монголів на чолі з Шигі-Кутуку при . Чингіз-хан, який у цей час був пов'язаний облогою Талькана, незабаром опанував міцним містом і міг сам з головними силами виступити проти Джелал ад-Діна; тил його забезпечувався загоном Толуя в Хорасані. Ватажок монголів на чолі тридцятитисячний війська наздогнав Джелал-ад-Діна в грудні 1221 року на березі річки Інд. Армія хорезмійців налічувала 50-тисяч чоловік. Монголи провели обхідний маневр по важкопрохідній скелястій місцевості і завдали удару хорезмійцям у фланг. Також Чингісхан ввів у бій елітний гвардійський підрозділ «Багатурія». Армія Джелал-ад-Діна була розбита, а сам він з 4 тисячами воїнів врятувався вплав.
У погоню за молодим султаном, який втік цього разу в Делі, Чингісхан відправив двадцятитисячні військо. Спустошивши провінції Лахор, Пешавар і Мелікпур, монголи повернулися в Газні. Ще 10 років Джелал-ад-Дін боровся з монголами, поки не загинув в Анатолії в 1231 році.
За три роки (1219—1221) під ударами монголів пало царство Мухаммеда Хорезмшаха, що простягалася від Інду до Каспійського моря, його східна частина була завойована.
Похід Джебе і Субедея
Похід під командуванням Джебе і Субедея (1220–1224) почався за наказом Чингісхана як погоня за султаном Хорезма Ала ад-Діном Мухаммедом II. Після смерті хорезмшаха похід був спрямований проти держав Кавказу та Східної Європи.
Кавказ
Взимку 1220 року монголи рушили до берегів Каспію, в Муганський степ. Дорогою вони взяли Ардебіль і підійшли до Тебризу, який відкупився «грішми, одягом та худобою», а після цього мали місце дві битви з грузинами. У першій десятитисячному війську грузин було завдано поразки. У січні 1221 року відбулася друга битва, в якій об'єднані війська монголів і тюрка Акуша завдали грузинам нової поразки. Кіракос Гандзакеці оповідає про битву в долині Хунан, між річками Храмі і Агстев, коли грузинський цар Георгій IV і воєначальник відігнали ворога, але після атаки засадного загону монголів грузини змушені були відступити. На думку А. Г. Галстяна, мала місце лише одна битва — наприкінці 1220 року в долині Хунан (інакше — Котман).
Навесні монгольські полководці, вдруге отримавши в Тебризі данину, взяли Марагу (30 березня 1221) і Нахічеван. Атабек виявив покірність і отримав ал-тамгу і дерев'яну пайцзу. У серпні-вересні монголи повернулися в Хамадан, щоб придушити повстання містян, які вбили поставленого намісника. За відомостями Рашид ад-Діна, дізнавшись про смерть Мухаммеда і втечу його сина Джелал ад-Діна в Хорасан, Джебе і Субедей відправили Чингісхана відповідну звістку (коли саме це сталося, невідомо). За припущенням , переслідування султана було лише першим етапом походу .
Монголи, вступивши в , захопили Байлакан (рамазан 618 р х./жовтень-листопад 1221 н. е.) і без бою взяли данину з Гянджі. Після чергового вторгнення до Грузії, вони підступили до Шемахи в Ширвані. Взявши місто штурмом і розграбувавши його, монголи через Дербентський прохід проникли на Північний Кавказ. Пройшовши з боєм землі лезгин, багатьох з яких пограбували і перебили, вони зіткнулися з з'єднаними силами аланів і кипчаків-половців. Не досягнувши успіху в перших сутичках, монголи вдалися до хитрощів. Заявивши «ми і ви одного роду», нойони обдарували половців і обіцяли не нападати, якщо ті покинуть аланів. Половці розійшлися по своїх кочовищах. Розколовши ото ряди ворогів, монголи розбили аланів, та атакували несподівано половців. У зіткненні загинули хани Юрій Кончакович і Данило Кобякович, а залишки їх орд відійшли на захід і з'єдналися з ордою Котяна, який кочував між Дніпром і Дністером. Монголи вторглися в Крим, де взяли місто Сурож (Судак).
Битва на Калці
У 1223 р на річці Калці відбулася битва між об'єднаним русько-половецьким військом і монгольським корпусом. На початку 1223 року в Києві був скликаний княжий з'їзд, який вирішив, що сили Київського, Галицького, Чернігівського, Сіверського, Смоленського і Волинського князівств повинні підтримати половців. Монгольські посланці запропонували руським виступити проти половців, але Мстислав стратив послів. Однак монголам вдалося залучити на свою сторону бродників, що населяли південноруські степи.
Сторожовий загін монголів на лівому березі Дніпра був розбитий, і через 8-9 днів русько-половецьке військо підійшло до річки Калка в Приазов'ї, де зіткнулося з основними силами противника. Мстислав Удатний, не повідомивши інших князів, вирішив самостійно розправитися з монголами і переправився на інший берег разом з половцями, керованими його воєводою, і волинськими дружинами. 31 травня 1223 році всі вони, а також чернігівці, були повністю розгромлені. Київський князь, огородившись тином на піднесеному протилежному березі Калки, протягом трьох днів після битви тримав оборону. Потім, повіривши обіцянці воєводи бродників Плоскині відпустити князів живими, він покинув зміцнення. Однак він, його князі та воєводи були полонені монголами і задавлені дошками, на яких сіли бенкетувати монгольські воєначальники. Після перемоги монголи переслідували залишки русько-половецького війська до Святополча, плюндруючи прикордонні міста.
По ходу повернення на схід монголи зазнали (поразки в Волзькій Булгарії) наприкінці 1223 або на початку 1224 року. Згідно Ібн аль-Ассиру, з монгольської сторони в цій битві вціліло 4000 чоловік. Через Саксин, що розташовувався, імовірно, на Нижній Волзі, вони проїхали в Дешт-і Кипчак, де з'єдналися з армією Джучі.
Анатолія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDFOb1pYQm9aWEprUW5sNlpXMXdhWEpsTVRJMk5TNXFjR2N2TWpZd2NIZ3RVMmhsY0dobGNtUkNlWHBsYlhCcGNtVXhNalkxTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
З 1241 по 1243 році відбулося швидке і досить успішне завоювання території Анатолії. Після поразки армії сельджуків в битві при Кесе-Дазі в 1243 році територія опинилася під контролем монголів аж до 1335 року. Через декілька заколотів проти султана сельджуків, в 1255 році монгольська орда легко подолала центральну і східну Анатолію. В Туреччині досі можна знайти сліди культурної спадщини монголів, зокрема поховання різних правителів, зокрема сина Хулагу.
До кінця 14 століття більшість території Анатолії перебувало під контролем різних бейликів аж до краху династії Сельджуків. Туркменські бейлики також визнавали себе васалами монгольських ханів, залишаючись фактично самостійними правителями областей. Вони не карбували монети із зображенням своїх правителів, аж до Османа I, котрий випустив дрібні срібні монети, названі акче, за зразком монет Ільханів з власним зображенням. Відповідно до традицій ісламу друк монет був прерогативою суверенів, тим самим Осман I заявив про свою незалежність від монгольського ханства . Існує думка, що османи продовжували якоюсь мірою платити данину монгольським ільханам аж до 1335 року, тобто фактично повної незалежності добилися лише після смерті Османа.
Близькосхідний похід
Близькосхідний похід під командуванням Хулагу (1256–1260) був одним з найбільших завойовницьких походів монгольської армії, спрямований проти іранських ісмаїлітів — нізаритів, халіфата Аббасидів, сирійських і мамлюків Єгипту; оскільки більшу роль у діях проти близькосхідних мусульман зіграли центральноазійські християни — несторіани, деякими істориками (Р. Груссе, Г. В. Вернадський, Л.м. Гумільов) названий Жовтим хрестовим походом.
Назарити
У 1256 році монголи розгромили низаритів. У січні 1256 року Хулагу, поповнивши свою армію джучидськими підрозділами, наданими Сартаком, форсував Амудар'ю і осадив нізаритські фортеці в (Ельбурс). Не покладаючись лише на військову силу, Хулагу почав і дипломатичний наступ, зажадавши від імама нізаритів Рукн-ад Діна Хуршаха капітуляції. Серед ісмаїлітів існувала промонгольська партія, до якої належали відомий перський вчений Насир ад-Дін ат-Тусі і лікар Муваффік ад-Доуле. Під впливом цієї партії Хуршах погодився здати фортеці в обмін на збереження життя і володінь. Однак, як тільки Хулагу відчув, що Хуршах намагається вигадати час і затягує переговори, він почав штурм фортеці , в якій знаходився імам. У підсумку, Хуршах змушений був здатися. Більшість ісмаїлітських фортець в Кухістані здалося без бою протягом року і було зруйновано. Лише небагато, в тому числі знаменитий Аламут, що капітулював 15 грудня 1256 року, зробили незначний опір. Найскладніше довелося монголам при облозі Гірдкуху, яка тривала роки.
Багдад
Покінчивши з низаритами, в 1258 році Хулагу рушив на Багдад. Він зажадав покірності від багдадського халіфа аль-Мустасіма. Халіф, самовпевнено відкинувши ультиматум монгольського командувача, не мав, однак, сил, щоб йому протистояти. Польова армія Аббасидів під командуванням Фатх ад-Діна ібн Керра зазнала поразки на березі Тигра від військ Байджу. На початку 1258 року Хулагу, Байджу і Кіт-Буга завершили оточення Багдада. Спершу в дію вступили облогові знаряддя, а потім почався штурм. До середини лютого місто було в руках монголів. У той же період нойон Урукту був направлений для взяття міста . Його правитель Тадж ад-Дін ібн Салайя підкорився монголам, але захищаючі фортецю курди відмовилися здатися. Довга облога успіху не принесла. Лише літня спека змусила курдів покинути Ірбіль, і його зайняв союзник монголів , Атабек Мосула.
Сирія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV3TDAxdmJtZHZiRjl5WVdsa2MxOXBibDlUZVhKcFlWOWhibVJmVUdGc1pYTjBhVzVsWHpFeU5qQXVjM1puTHpJME1IQjRMVTF2Ym1kdmJGOXlZV2xrYzE5cGJsOVRlWEpwWVY5aGJtUmZVR0ZzWlhOMGFXNWxYekV5TmpBdWMzWm5MbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Після завоювання Багдада почалася . Розташувавшись в околицях Мараги в Східному Азербайджані Хулагу став приймати мусульманських володарів, які прибули висловити покірність, зокрема, Бадр ад-Діна Лу'лу, Атабек Са'д з Фарсу, братів Ізз ад-Діна Кей-Кавуса II і з Конійського султанату. Бадр ад-Дін Лу'лу відправив свого сина Салиха на службу Хулагу. 12 вересня 1259 року армія Хулагу виступила на захід. В авангарді йшли сили Кітбукі, на правому крилі — Байджу і Шиктур, на лівому — Сунджак, центром командував сам Хулагу. Монголи зайняли Ахлат, розгромили в навколишніх горах курдів. Саліх був посланий на завоювання Аміда (нині — Діярбакир), а Хулагу захопив Едесу. Потім були взяті Нісібін і Харан.
Монголи перейшли Євфрат і закликали намісника Халеба аль-Муаззама здати місто. У відповідь на відмову 18 січня 1260 року вони взяли в облогу Халеба. В облозі брали участь і війська християнських союзників Хулагу — Хетума Вірменського і Боемунда Антіохійського. Місто було зайняте за тиждень, але цитадель трималася до 14 (за іншими відомостями 26) лютого. Після її взяття монголи влаштували різанину, припинену через шість днів за наказом Хулагу. Із захисників цитаделі в живих залишили лише одного вірменського золотих справ майстра. Хетум спалив мечеть Халеба, зберігши яковітську церкву. Хулагу повернув вірменському цареві деякі області і замки, які забрали у нього Халебські правителі. Боемунду були віддані Халебські землі, що були у руках мусульман з часів Салах ад-Діна. 31 січня Айюбідський султан , дізнавшись про падіння Халеба, відступив з військом з Дамаска до Гази. Дамаск здався монголам без бою, і 14 лютого (за іншими відомостями — 1 березня) Кітбука вступив в місто, призначивши там монгольського керуючого.
На початку вересня 1260 року при Айн-Джалуті сталася битва між армією єгипетських мамлюків під командуванням султана і еміра Бейбарса і монгольським корпусом з армії Хулагу під командуванням Кітбука-нойона . Після отримання звісток про смерть великого хана Мунке Хулагу з основною частиною армії відступив у Закавказзя (червень 1260). Кітбуці були залишені порівняно малі сили (10-20 тис. або навіть 10-12 тис. включаючи підкріплення від союзних вірмен і грузин). Хулагу залишив свого воєначальника з настільки нечисленним військом і наказав йому підкорити фортеці ісмаїлітів в північній Сирії.
Палестина
Кітбука продовжив завоювання з Сирії на південь — в Палестину, захопивши Баальбек, аль-Субейба і Аджлун, монголи увійшли в Самарію і жорстоко розправилися з Айюбідським гарнізоном Наблуса. Далі монгольські загони безперешкодно зайняли Газу, Айюбідський султан був узятий в полон і висланий до Хулагу, монгольські гарнізони в 1000 чоловік були розміщені в Газі і Наблусі. Назустріч Кітбуку рушила армія єгипетських мамлюків під командуванням Кутуза і Бейбарса. 3 вересня 1260 року в битві при Айн-Джалуті монгольське військо зазнало поразки. Кітбуга потрапив у полон і був страчений.
Західний похід
Західний похід монголів в Східну і Центральну Європу на чолі з чингізидом Батиєм і воєначальником Субедеєм проходив в 1236–1242 роках.
Волзька Булгарія
Монгольське завоювання Волзької Булгарії відбувалося з 1229 по 1239 рік і закінчилося включенням території Волзької Булгарії до складу Золотої Орди. В 1229 році монголи під командуванням Субедея і Кокоша розбили прикордонний загін булгар на річці Урал. Кілька років по тому, в 1232 році, монгольська кавалерія підкорила південно-східну частину Башкирії і зайняла південну частину самої Волзької Булгарії. В 1235 році монгольський курултай ухвалив рішення підсилити корпус Субедея силами всіх улусів, і нове монгольське вторгнення до волзьких булгар сталося восени 1236 року. Чисельність монгольського війська в 120—150 тисяч в істориків найбільш популярна. Монгольські війська на чолі з Батиєм обложили і захопили , Булгар, , Джукетау і ряд інших міст і укріплень Волзької Булгарії. Під час монгольського походу на Північно-Східну Русь (1237/38), булгари під проводом знаті повстали. Але основні сили монголів, які повернулися в Середнє Поволжя наступної зими, зуміли придушити повсталих булгар і їх васалів.
Русь
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkzTDAxdmJtZHZiSE5mZG14aFpHbHRhWEl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFUxdmJtZHZiSE5mZG14aFpHbHRhWEl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Монгольська навала на Русь відбулася в 1237—1240 рр. в ході Західного походу монголів 1236—1242 рр. під проводом Чингізидів Батия і воєначальника Субедей.
Восени 1236 року все монгольське військо було розділене на чотири частини, три з яких готувалися до вторгнення на Русь. Протягом зими 1237–1238 років військо Монгольської імперії завоювало Рязанське та Владимиро-Суздальське князівства та всі північно-східні землі Київської Русі.
На початку березня 1238 року корпус монголів під командуванням одного з найбільших їх полководців Бурундая завдяки фактору раптовості зміг знищити на стоянці поєднане руськее військо і вбити великого князя Юрія Всеволодовича Володимирського в битві на річці Сіть. Після довгої облоги і взяття Торжка, монголи не стали йти на Великий Новгород і повернулися назад, плюндруючи чернігівські і смоленські землі. Навесні 1238 року, після взяття Козельська, монголи відійшли в південноруські степи для відгодівлі коней і перегрупування.
Оскільки головні противники монголів на схід від Дніпра вже були нейтралізовані, Батий вирішив розділити свої війська на кілька корпусів, кожен з яких, діючи самостійно, вирішував локальні завдання з ліквідації вогнищ опору. Можливо, саме влітку 1238 року (а не влітку 1237 року) відбулося придушення Мунке і Бучеком половецького повстання і перемога над аланами.
Наприкінці 1238 році війська Мунке, Кадана, Гуюк а і Бурі розгорнули наступ на місто (М.к.с., Мікес ). Влітку 1238 Шибан, Бучек і Бурі зробили похід до Криму, де: «у племені чінчакан (кипчаків?) Захопили Таткару». Влітку того ж 1238 діяв самостійно брат Батия Берке взяв у полон трьох половецьких воєначальників.
З настанням 1239 року джерела фіксують повернення інтересу монголів до лісостепового регіону, де вони послідовно завдають ряд сильних ударів на всьому протязі від Дніпра до Волги. 3 березня 1239 року монголи штурмом взяли Переяславль-Південний («Переяславль Руський») — володіння володимирських князів в Південній Русі. Соборна церква св. Михайла була зруйнована, а єпископ Симеон — убитий.
Восени 1239 року монголи (можливо під керівництвом Мунке) завдали удару по Чернігівському князівству. Не сподіваючись на свої сили Михайло Всеволодович втік спочатку в Угорщину, намагаючись посватати дочку угорського короля Бели IV Анну за свого сина Ростислава (невдало), а потім в Польщу до Конрада Мазовецького. Звідти, примирившись з Данилом Галицьким, він уже в 1240 р повернувся на Русь і зупинився в Луцьку.
18 жовтня 1239 року був узятий Чернігів. Під час облоги на допомогу місту намагалося пробитися військо на чолі з двоюрідним братом Михайла Всеволодовича, Рильським князем Мстиславом Глібовичем, але зазнали поразки. Були розграбовані і зруйновані землі та міста вздовж Десни і Сейму, в тому числі Путивль, Глухів, Вирь і Рильськ. За даними археології, був спалений і Гомель.
Взимку 1239—1240 рр. згідно Лаврентіївського літописі відбувся новий похід в Волго-Окський регіон. Метою на цьому етапі, ймовірно, стали землі ерзі, чий князь відмовився підкоритися монголам ще в 1236 р.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEwTDFOcFpXZGxYMjltWDB0cFpYWmZKVEk0TVRJME1DVXlPUzV3Ym1jdk1qQXdjSGd0VTJsbFoyVmZiMlpmUzJsbGRsOGxNamd4TWpRd0pUSTVMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Судячи з мовчання джерел, розправившись зі своїми супротивниками на схід від Дніпра, монголи зробили паузу. Корпус під проводом Букдая навесні 1240 року був направлений через Дербент на південь, в допомогу діючим в Закавказзі монгольським військам. Приблизно в цей же час Батий вирішив відіслати додому Мунке, Гуюка і Бурі, відносини з якими у нього не склалися. Влітку 1240 року вони вже були в Монголії, а залишені війська провели перегрупування, вдруге поповнившись за рахунок половців і поволзьких народів.
Наступною метою монголів стали руські землі на правому березі Дніпра. До 1240 року більша їх частина (Галицьке, Волинське, Київське, а також, імовірно — Турово-Пінське князівства) була об'єднана під владою синів волинського князя Романа Мстиславовича: Данила і Василька.
Не маючи змоги самостійно протистояти монголам, напередодні вторгнення (тобто приблизно восени 1240) Данило вирушив до Угорщини, ймовірно, намагаючись схилити короля Белу IV надати йому допомогу, але нічого не добився.
Пізніше він перейшов до Польщі: спочатку в Сандомир (де зустрівся зі своєю родиною), а потім в Мазовію, до свого союзника Конрада. Там же виявився і брат Данила Василько. У Мазовії князі залишалися до тих пір поки не дізналися про відхід монголів з їх земель.
Першим пунктом на шляху Батия був Київ. Ще восени 1239, під час підкорення Чернігівського князівства, до Дніпра навпроти Києва підходив Мунке. Контролюючий в той час місто чернігівський князь Михайло Всеволодович відповів тоді відмовою на мирні пропозиції монголів. Нова спроба опанувати Києвом була зроблена монголами майже рік по тому. Восени 1240 р. Батий знову зібрав в кулак війська, які були в його розпорядженні . Свій наступ монголи почали з підкорення Поросся — області залежних від київських князів Чорних Клобуків. Після Поросся монгольські війська обложили Київ.
Падіння Києва стало знаковою подією — серед правлячих кіл Галича і Волині почалася паніка. Сидівший у Луцьку Михайло Всеволодович знову втік зі своїм сином до Польщі. Туди ж тікала дружина князя Данила і його брат Василька. Правителі Болохівської землі виявили завойовникам покірність. Врахувавши це, Батий зміг безперешкодно зайнятися підкоренням руських міст. Основна частина монгольського війська (до 70 тис.чол.) на чолі з самим Батиєм, Каданом і Субудаєм взяла Галич.
Польща
Виділені для походу в Польщу монгольські війська очолили Байдар і Орду: огинаючи Карпати з півночі, вони проїхали в Польщу через південну частина Берестейської землі. Є відомості про руйнування монголами Берестя. У січні 1241 року вони захопили Люблін і Завихост. 13 лютого 1241 р пав Сандомир. У цей же день вони розгромили Малопольське ополчення . Краківські війська воєводи Владислава Клеменса і Сандомирського — воєводи Пакослава і каштеляна Якуба Ратиборовича намагалися закрити шлях на Краків, але були розбиті відповідно під Хмельникком (Шидловце) 18 березня і під Торчком 19 березня. 22 березня монголи зайняли Краків, а потім Битом. Краківський князь Болеслав V зі своєю матір'ю втік до Угорщини, а потім якийсь час переховувався в Цистерціанському монастирі в Моравії.
На початку квітня монголи через Рацибуж і Ополе прорвалися до Вроцлава, жителі якого тікали, після чого він був спалений вояками силезького князя. 9 квітня в Битва при Легниці польсько-німецьке військо Генріха Благочестивого зазнало страшної поразки. Скориставшись загибеллю Генріха, Конрад Мазовецький зайняв Краків. Чеські війська на чолі з королем Вацлавом I на 1 день запізнилися під Легницею і були направлені в Лужиці навперейми передбачуваного шляху монголів.
Угорщина
Оперативний план Субедея передбачав вторгнення на територію Угорщини з декількох напрямків, щоб, напевно, змусити противника максимально роздробити свої сили і тим самим дати можливість розбити їх по частинах: Нечисленний загін Батия пройшов через т. зв. «Руські ворота» (Верецький перевал в Карпатах). Корпус Кадана і Бурі слідував через Молдавію, перейшовши Карпати через Родна і Трансильванію, розоривши угорські міста Бистрицю, Орадя і Темешвар. Загін Бучека проїхав до Угорщини ще більш південним шляхом: через Валахію. Вийшовши на Середньодунайську низовину пізніше інших, війська Бучека зайняли міста південної Угорщини: Арад, Перг і Егрес.
Основні сили монголів під керівництвом Субудая почали кампанію з перемоги над половцями в басейні р. Серет (на землях половецького єпископства), після чого проїхали в Угорщину через один з перевалів у східних Карпатах (можливо, дорогою Кадана через Родна). Про первісні цілі цього угруповання даних немає; ймовірно, Субедей планував використовувати ці війська як своєрідний резерв на тому напрямку, де монголи доб'ються найбільших успіхів або ж там, де будуть помічені головні сили противника.
Угорський король Бела IV вважав, що монголи завдадуть свій основний удар через т. зв. «Руські ворота» (Верецький перевал) і саме туди заздалегідь відправив з військом палатина Діонісія. Сам же король при цьому продовжував збирати свої війська під Пештом. Конфлікт з баронами завадив йому зробити це оперативно, внаслідок чого палатин Діонісій не зміг вчасно отримати допомогу і 12 березня 1241 року був розбитий військами Батия. Ця перемога дозволила Батию приблизно на 2 тижні раніше інших корпусів вийти на паннонську рівнину і вже 15 березня передові монгольські загони під керівництвом Шибана вийшли до Пешту, встановивши таким чином контакт з головними силами угорців. Розбивши свій табір приблизно за 20 км від угорського війська, Батий зміг тримати королівське військо в постійній напрузі. Тим часом окремі загони його корпусу грабували околиці і заважали окремим угорським з'єднанням пробитися до головної армії: 17 березня пав Вац, того ж часу монголи взяли Еґер і розбили загін варадинського єпископа.
На військовій раді угорці вирішили ще до повного зосередження військ, Бела IV виступити на Батия. Таке рішення, попри його явну очікуваність, застало монголів зненацька. — Не маючи можливості самотужки протистояти об'єднаній угорсько-хорватській армії, чи не вперше за весь час західного походу Батий був змушений ухилитися від битви і почати відведення своїх військ від Пешта. Неспішний відступ тривав кілька днів, і за цей час обидва війська встигли проробити більше половини шляху до Карпат. Ймовірно, саме в цей час до корпусу Батия встигли приєднатися головні сили під проводом Субедея, після чого монголи відчули себе достатньо сильними, щоб прийняти генеральний бій. Він відбувся 11 квітня у і закінчилося нищівною поразкою військ Бели IV.
За його результатами король втік під захист австрійського герцога Фрідріха II, а під владою монголів опинилася вся Задунайська частина угорського королівства. Закінчивши переслідування угорців в Пешті, монголи приступили до організації тимчасової адміністрації на завойованій території: всі землі були розділені на округи, на чолі яких стояли чиновники, за своїми функціями близькі до французьких бальї.
Протягом літа-осені 1241 року монголи робили неодноразові спроби зайняти плацдарми на південному березі Дунаю і перенести військові дії на землі Священної Римської імперії, але, як правило, зазнавали невдачі. Один із загонів монголів вийшов до Нойштадту, однак, зіткнувшись з об'єднаним чесько-австрійським військом, відступив за Дунай. Також є відомості про поразку монголів від військ баварського герцога, а також від німецького короля Конрада IV. (Джерела?).
Своєю чергою німці, спочатку збираючись виступити проти монголів у перших числах липня 1241 року, спочатку перенесли дату загального наступу на кілька тижнів, а потім і зовсім відмовилися від будь-яких активних дій. Це може пояснюватися стратегічним союзом імператора з монголами проти гвельфів, і тим, що імператор провів похід на Рим під час знаходження монголів на кордонах південної Німеччині. Встановлена рівновага зберігалася до грудня 1241 року.
Новий наступ було зроблено монголами майже через півроку. З настанням заморозків, війська Батия, переправившись через замерзлий Дунай, приступили до облоги Буди, Фехервара, Естерґома, Нітри, Братислави та ряду інших угорських міст. У цьому районі діяли основні сили монголів під керівництвом Батия. Корпус Кадана знову відокремився від Батия, і в другій половині січня 1242 року спрямувався до Хорватії, маючи головною метою переслідування і нейтралізацію Бели IV. Кадан розорив Хорватію (був спалений Загреб). Після втечі Бели IV в Далмацію, монголи під командуванням Кадана вийшли в березні 1242 року до фортеці Кліс, і не зумівши її взяти, рушили далі: в Сербію та Болгарію, де зустрілися з відійшовшими з Угорщини та Моравії загонами Батия. Є відомості про зіткнення монголів з військами Латинської імперії. (Джерела?) Латинської імперії в 1242 році вже не існувало.
Примітки
- «Історія Сходу» (Монголи і монгольське завоювання). РАН, 1997.
- Всесвітня історія. Енциклопедія. Том 3. (1957 рік) [1] [ 3 лютого 2021 у Wayback Machine.].
- Thomas T. Allsen-Culture and Conquest in Mongol Eurasia, p.84
- André Wink-Al-Hind, the Making of the Indo-Islamic World, p.208
- С. А. НЕФЕДОВ. Про ДЕМОГРАФІЧНИХ цикл В ІСТОРІЇ ІНДІЇ. [ 19 червня 2013 у Wayback Machine.]
- Битви світовій історії. [ 18 липня 2014 у Wayback Machine.] Томас Харботл.
- . Архів оригіналу за 4 червня 2011. Процитовано 10 січня 2015.
- по /otr3.phtml?id=1500 Джувейни
- . Архів оригіналу за 10 вересня 2015. Процитовано 10 січня 2015.
- . Архів оригіналу за 7 жовтня 2019. Процитовано 10 січня 2015.
- . Архів оригіналу за 6 січня 2015. Процитовано 10 січня 2015.
- Gabriel, Subotai The Valiant: Genghis Khan's Greatest General, p. 98.
- Trevor N. Dupuy and R. Ernest Dupuy, The Harper Encyclopedia of Military History, (Harper Collins Publishers, 1993), 366.
- Кіракос Гандзакеці. Історія Вірменії / Переклад з древнеармянского, передмова і коментар Л . А. Ханларян. — Наука, 1976. — С. 138.
- Галстян А. Г. Завоювання Вірменії монгольськими військами // татаро-монголи в Азії і Європі : збірник статей. — М. : Наука, 1977. — С. 167.
- It would seem, indeed, that the pursuit of the sultan had been only the first part of their mission: The Cambridge history of Iran. — Vol. 5: The Saljuq and Mongol Periods. — P. 311.
- З літопису Ібн аль-Ашер // Збірник матеріалів, які стосуються історії Золотої Орди. — С. 23—26.
- Скринніков Р. Г. Історія Російська. IX-XVII ст. — М. : Видавництво «Всесвіт», 1997. — С. 126-127. — 10000 прим. — ISBN 5-7777-009-8. з джерела 10 липня 2010
- Shepherd, William R. Historical Atlas , 1911.
- Josef W. Meri, Jere L. Bacharach-Medieval Islamic Civilization: AK, index, p.442
- Mehmet Fuat Köprülü, Gary Leiser-The origins of the Ottoman empire, p.33
- Peter Partner-God of battles: holy wars of Christianity and Islam, p.122
- Artuk-Osmanli Beyliginin Kurucusu, 27f
- Pamuk-A Monetary history, p.30-31
- The Cambridge history of Iran. — 1968. — P. 351.
- Amitai-Preiss R. Mongols and Mamluks: the Mamluk-Īlkhānid War, 1260-1281. — P. 40.
- Amitai-Preiss, p. 32.
- Jean Richard, p.428
- Amin Maalouf, p.264
- Tyerman, p.806
- Amin Maalouf, p.262
- Р. П. Храпачевскій. Військова держава Чінгіхана — М: ТОВ «Видавництво ACT», 2004 [2] [ 12 січня 2015 у Wayback Machine.]
- Каргалов В. В. Кінець ординського ярма — М .: Наука, 1980 [3] [ 4 грудня 2014 у Wayback Machine.]
- /frametext.htm Історія завойовника світу
- . Архів оригіналу за 16 квітня 2019. Процитовано 11 січня 2015.
- Насевіч В. Л. Пакаленне першае: Міндоўг (1230-ыя — 1250-ыя гады) [ 6 жовтня 2014 у Wayback Machine.] // Пачаткі Вялікага княства Літоўскага: Падзеі і асобы. — Мн., 1993.
- Помилка цитування: Неправильний виклик тегу
<ref>
: для виносок під назвоюSSM
не вказано текст - Каргалов В. В. Зовнішньополітичні фактори розвитку Феодальної Русі [ 30 січня 2012 у Wayback Machine.]
- Rocznik Wielkopolski / ed. A. Bielowski // MPH, T. 3, Lwow, 1878, p. 9.
- . Архів оригіналу за 17 грудня 2014. Процитовано 11 січня 2015.
- Гумільов Л. Н. Давня Русь і Великий степ [ 20 січня 2015 у Wayback Machine.]
Посилання
- Монгольські завоювання в 13 ст. [ 29 жовтня 2016 у Wayback Machine.] // Вікіпедія.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Mongolski zavoyuvannya vijni i pohodi armij Chingishana i jogo nashadkiv v XIII st v Aziyi ta Shidnij Yevropi Zavoyuvannya Mongolskoyi imperiyi priveli do spustoshennya obshirnih regioniv pidkorennya bagatoh narodiv rujnuvannya mist i pam yatok kulturi Na zahoplenih teritoriyah vinikli derzhavi Zolota Orda derzhava Hulaguyidiv Chagatajskij Ulus ta imperiya Yuan Mongolski zavoyuvannya Data 1206 1337 Misce Yevraziya Rezultat Mongoli zavoyuvali bilshist Yevraziyi Storoni Mongolska imperiyaShidna AziyaKitaj Dokladnishe Mongolske zavoyuvannya Kitayu Mongolsko czinska vijna 1209 1234 vijna mizh Mongolskoyu imperiyeyu i chzhurchzhenskoyu derzhavoyu Czin sho zavershilasya rozgromom Czinskoyi derzhavi i vstanovlennyam mongolskogo kontrolyu nad teritoriyeyu suchasnogo pivnichnogo Kitayu Pochatok cogo etapu zavoyuvannya mozhna datuvati 1209 rokom U 1211 roci mongolski vijska na choli z Chingishanom vistupili proti chzhurchzhenskoyi derzhavi Czin nini Pivnichnij Kitaj yaka ne zmogla protistoyati mongolam Do 1215 roku derzhava majzhe povnistyu bula zavojovana buv uzyatij Yanczin Mongolske zavoyuvannya Si Sya bojovi diyi mizh Mongolskoyu imperiyeyu i derzhavoyu Si Sya sho zavershilisya rozgromom tangutskoyi derzhavi i vklyuchennyam yiyi teritoriyi do skladu mongolskoyi derzhavi U 1226 roci Chingishan pochinaye pohid proti Tangutskoyi derzhavi Si Sya v 1227 roci vona povnistyu znishena Na zvorotnomu shlyahu Chingishan pomer Pislya nogo pravitelem stav Ugedej yakij v 1231 roci spilno z Toluyem poviv vijska na imperiyu Czin Uklavshi proti nogo timchasovij soyuz z Pivdennoyu Sun do 1234 voni spilno domagayutsya rozgromu derzhavi Czin Mongolske zavoyuvannya imperiyi Pivdenna Sun 1235 1279 bojovi diyi mizh Mongolskoyu imperiyeyu i kitajskoyu derzhavoyu Pivdenna Sun sho zavershilisya znishennyam kitajskoyi derzhavi i vklyuchennyam yiyi teritoriyi do skladu imperiyi Yuan U 1235 roci pochinayetsya vijna mongoliv z imperiyeyu Sun Spochatku aktivni vijskovi diyi v sorokovih rokah znizilisya U comu regioni mongoli skoncentruvalisya na vijni z inshimi derzhavami Dali V yetnam U 1258 robitsya nova ataka na Sun ale kitajci chinyat zapeklij opir a do togo zh smert mongolskogo komanduvacha Munke zmusila yih piti Han Hubilaj pochav pohid v 1267 roci oblozhiv mista Syan yan i yaki buli vzyati v 1273 roci Pislya chogo nastup prodovzhilosya 19 bereznya 1275 roku v virishalnij bula rozbita kitajska armiya pislya chogo mongoli z legkistyu prodovzhili zahoplyuvati teritoriyi U 1276 roci voni vzyali stolicyu Linan i imperatora v polon U 1279 mongoli rozbili ostanni sili oporu v takim chinom zakinchivshi zavoyuvannya Kitayu Koreya U period z 1231 po 1259 rik stalosya shist osnovnih naval Mongolskoyi imperiyi proti Koreyi Koro V rezultati cih naval Koreyi bulo zavdano znachnoyi shkodi i vona stala mongolskoyi dinastiyi Yuan na nastupni 80 rokiv V 1225 roci Mongolska imperiya zazhadala z Koro daninu ale otrimala vidmovu a mongolskij posol Chu Ku Yu buv ubitij U 1231 roci han Ugedej pochav vtorgnennya v Koro sho bulo chastinoyu mongolskih operacij po zahoplennyu pivnichnih kitajskih teritorij Mongoli dijshli do Chhundzhu v centralnij chastini Korejskogo pivostrova prote pislya dekilkoh boyiv nastup bulo zupineno V 1235 roci mongoli pochali novij pohid na Koro spustoshivshi provinciyi Konsan i Chollado Opir buv zatyatim korol serjozno zmicniv svij zamok na ostrovi Kanhvado odnak armiya Koro ne mogla vporatisya z zavojovnikami V 1238 roci Koro zdalosya i zaprosilo peremir ya Mongoli vidstupili v obmin na ugodu pro te sho Koro poshle do Mongoliyi korolivsku sim yu yak zaruchnikiv Odnak Koro poslalo pidstavnih lyudej zamist chleniv korolivskoyi rodini Rozkrivshi pidminu mongoli pochali napolyagati na zaboroni korejskim korablyam vihoditi v more i na areshti i strati diyachiv antimongolskogo ruhu Koro dovelosya poslati do Mongoliyi odnu z princes i desyat ditej znati Inshi vimogi buli vidhileni Derzhavi Shidnoyi Aziyi pered pochatkom Mongolsko czinskoyi vijni V 1247 roci mongoli pochali chetvertu kampaniyu proti Koro napolyagayuchi na povernenni stolici v Sondo Zi smertyu hana Kuyuka v 1248 roci mongoli znovu vidstupili Do 1251 roku koli na prestol zijshov han Munke mongoli povtoryuvali svoyi vimogi Pislya vidmov Koro voni pochali novu veliku kampaniyu v 1253 roci Kodzhon nareshti pogodivsya perenesti stolicyu nazad i poslav odnogo zi svoyih siniv princa Angejongona 安慶公 v Mongoliyu yak zaruchnika pislya chogo mongoli vidstupili Diznavshis pro te sho bilsha chastina korejskoyi znati zalishilasya na Kanhvado mongoli pochali novij pohid na Koro Mizh 1253 i 1258 rokom voni proveli seriyu atak proti Koreyi Pislya seriyi boyiv mongoli otochili Kanhvado i v grudni 1258 rojo Koro nareshti zdavsya Birma Mongolske zavoyuvannya Birmi vidbulosya v drugij polovini XIII stolittya i vklyuchalo v sebe kilka vtorgnen vijsk Mongolskoyi imperiyi v carstvo Pagan U 1277 roci vijska Birmi visunulisya proti okrugu Kaungaj golova yakoyi ogolosiv sebe piddanim Hubilaya Nazustrich yim vijshov mongolskij garnizon v 700 lyudej yakogo pidtrimuvali do 12 tisyach miscevih predstavnikiv narodu taj Bitva mizh mongolami i birmancyami zakinchilasya porazkoyu drugih U listopadi 1277 roci mongolskij zagin zrobiv novu sprobu vtorgnennya do Birmi i zdobuv peremogu nad yiyi vijskom ale cherez silnu speku i malyariyu buv zmushenij piti Ce vtorgnennya prizvelo do padinnya carstva Bagan yake rozpalosya na dvi chastini na pivnochi zalishivsya narod taj a na pivdni plemena mon U 1283 roci mongolske vijsko chiselnistyu do 10 000 cholovik vijshlo z provinciyi Sichuan z metoyu pidporyadkuvati carstvo Bagan Pid voni z legkistyu rozbili armiyu Birmi car Naratihapate z zhmenkoyu nablizhenih vtik i buv zmushenij perehovuvatisya v gorah Cherez urazhennya vin vtrativ avtoritet sered svoyih piddanih i otrimav prizvisko car yakij vtik vid kitajciv V rezultati koli v 1287 Hubilaj organizuvav chergovij pohid Naratihapate buv ubitij svoyim sinom Tihatu Birmanci buli zdatni do oporu i mongoli posadili na prestol marionetkovogo pravitelya odnak kolishnye carstvo Bagan ostatochno rozpalasya i perejshlo v period feodalnoyi rozdroblenosti yakij trivav do seredini XVI stolittya Pivnichna Birma viznala vladu dinastiyi Yuan a potim bula zahoplena shanami yaki v 1299 organizuvali povstannya ubivshi marionetkovogo pravitelya i blizko 100 namisnikiv Shanam takozh vdalosya v 1300 roci vidbiti karalnij zagin a v 1301 vidkupitisya ale piznishe pravitel Pivnichnoyi Birmi stav prositi pro pomiluvannya i buv proshenij a zalezhnist vid imperiyi Yuan vidnovlena Yaponiya Z yaponskogo svitka XIII stolittya Sprobi vtorgnennya mongoliv do Yaponiyi buli zrobleni mongolo korejsko kitajskoyu imperiyeyu vnuka Chingishana Hubilaya dvichi v 1274 i 1281 rokah Obidva razi v korotki termini stvoryuvalisya potuzhni floti vtorgnennya drugij z yakih buv najbilshim v istoriyi lyudstva do operaciyi Overlord Drugoyi svitovoyi vijni Odnak ne mayuchi niyakogo dosvidu v moreplavanni navigaciyi ta morskih boyah a takozh nedostatno znayuchi tehnologiyu sudnobudivnictva armadi kontinentalnoyi imperiyi obidva razi buli rozmeteni yak nevelikoyu miroyu bilsh manevrovim yaponskim flotom i oboronnimi silami tak i perevazhno silnim vitrom Vtorgnennya provalilosya Za legendoyu najsilnishi tajfuni sho vinikli pid chas visadki zagarbnikiv na Yaponski ostrovi i znishili bilshist korabliv buli nazvani yaponskimi istorikami kamikadze sho oznachaye bozhestvennij viter dayuchi zrozumiti sho ce bozhestvenna dopomoga yaponskomu narodu Pri sho stavsya v 1274 roci diyav mongolsko korejskij flot z chiselnistyu do 23 37 tisyach cholovik Mongoli z legkistyu rozbili yaponski zagoni na ostrovah Cusima i Iki i spustoshili yih Pislya chogo pidijshli do ostrova Kyusyu i pochali ataku sho vklyuchala obstril iz vognemetnih garmat Odnak pochavsya tajfun do togo zh zaginuv golovnokomanduvach Lyu vnaslidok chogo mongoli zmusheni buli vidstupiti Hubilaj stav gotuvatisya do Yaponci takozh ne vitrachali darma chasu voni buduvali ukriplennya i gotuvalisya do oboroni V 1281 roci dva mongolsko korejsko kitajskih floti z Koreyi i z Pivdennogo Kitayu popryamuvali do ostrova Kyusyu Chiselnist flotu dosyagala 100 000 cholovik Pershim pribuv nechislennij shidnij flot yakij yaponci zumili vidbiti Potim z pivdnya pripliv osnovnij flot ale povtorilasya istoriya z tajfunom yakij znishiv bilshu chastinu flotu zavojovnikiv Indiya Dinastiya Haldzhi Mongolski vtorgnennya v Indiyu vklyuchali v sebe nizku napadiv vijsk Mongolskoyi imperiyi na Delijskij sultanat sho vidbulisya v XIII stolitti Vpershe na teritoriyu Delijskogo sultanatu mongoli vstupili v 1221 roci peresliduyuchi vijsko pravitelya Horezma Dzhelal ad Dina yakij do cogo rozbiv mongolskij zagin u 9 grudnya na richci Ind stalasya v yakij vijsko Dzhelal ad Dina bulo rozgromleno Pislya cogo mongoli spustoshili oblasti Multana Lahora i Peshavara i pokinuli Indiyu zahopivshi blizko 10 000 polonenih U 1235 roci mongoli zahopili Kashmir U 1241 roci voni zdijsnili vtorgnennya v Indiyu i zahopili Lahor U 1246 buli vzyati Multan i Uch U 1254 1255 kashmirci zdijnyali povstannya yake bulo pridushene Pislya cogo z prichini inshih cilej mongoli timchasovo pripinili veliki operaciyi proti Indiyi i yiyi praviteli vikoristovuvali ce dlya povernennya zahoplenih teritorij a takozh dlya zbilshennya oboronozdatnosti Sultan Ala ud Din Haldzhi v 1290 1300 h rokah vviv mobilizacijnu ekonomiku i posiliv armiyu bagato v chomu za zrazkom mongolskoyi organizaciyi U 90 h rokah XIII stolittya nabigi ponovilisya z boku Chagatajskogo ulusu U 1292 roci voni vtorglisya v Pendzhab ale avangard zaznav porazki a vid reshti vijska sultanu vdalosya vidkupitisya Piznishe mongoli organizuvali ryad vtorgnen v Pivnichnu Indiyu U 1297 roci u velikomu boyu bilya Deli mongoli zdobuli peremogu nad indijcyami ale cherez vazhki vtrat vidstupili U 1299 roci Ala ud Din Haldzhi zdijsniv pohid v ulus Pislya dovgogo vidstupu mongoli atakuvali i rozbili chastinu jogo vijsk zaginuv indijskij general Zafar Han Pislya cogo mongoli zdijsnili shvidku ataku dijshli do Deli i rozorili i same misto i jogo okolici Ala ud Dinu zalishalosya tilki vidsidzhuvatisya v forteci Siri blizko 2 misyaciv Pislya cogo sultan pobuduvav novi ukriplennya i posiliv armiyu Odnak mongolam vdalosya v hodi chergovogo nabigu spaliti i rozgrabuvati Pendzhab i jogo okolici Ale piznishe takih uspihiv yim dosyagti yak pravilo ne vdavalosya U 1306 roci pid kerivnictvom Kebeka nimi bulo zdijsneno vtorgnennya Zagin perepravivsya cherez Ind blizko Multana ale zaznav velikoyi porazki vid pravitelya Pendzhabu U polon za zavishenimi indijskim danimi potrapilo do 50 000 cholovik U 1307 1308 roci vidbulosya ostannye vtorgnennya yake takozh bulo vidbito Pislya cogo vtorgnennya pripinilisya hocha protyagom XIV stolittya she vidbuvalisya okremi napadi z boku promongolskih derzhav Yava U 1289 roci posol Hubilaya Men Ci pribuv na Yavu i zazhadav vid Kertanagari pravitelya derzhavi Singasari shob toj viyaviv pokirnist U vidpovid na cyu vimogu Kertanagara nakazav spaliti poslu oblichchya Cej incident dav privid Hubilayu pochati pidgotovku do vijskovogo pohodu na Yavu Mongolu Shibi kitajcevi Gao Sinu i ujguru Ikemusi bulo nakazano zibrati vijska i pripasi v provinciyah Fuczyan Czyansi i Huguan suchasni Hunan i Hubej Shibi bulo dovireno verhovne kerivnictvo Gao buv priznachenij nachalnikom suhoputnih vijsk a Ikemusi povinen buv keruvati flotom Kertanagara spovishenij pro zagrozu yaka nasuvayetmya pripuskav sho mongoli budut ruhatisya cherez Champu i Malakkskij pivostriv i vidpraviv tudi znachni sili Vin ne ochikuvav sho mongoli zberut velikij flot i virushat pryamo na Yavu Naprikinci 1292 roku dvadcyatitisyachna armiya vijshla v more z Cyuanchzhou na 100 korablyah Vona vezla z soboyu richnij zapas zerna i 40 tisyach dlya pridbannya dodatkovih zapasiv Na pochatku 1293 roku vijska Gao Sina visadilisya na Yavi korabli Ikemusi zalishilisya bilya berega Oskilki osnovna chastina armiyi Kertanagari perebuvala daleko vid Yavi vin viyavivsya u vkraj vrazlivomu stanovishi davshi mozhlivist pidnyati golovu neusmirennim i neskorenim yavancyam Odin z yihnih vozhdiv Dzhajyakatvang glava nepokirnoyi derzhavi Kediri rozgromiv jogo vijska i vbiv jogo samogo Derzhava Kertanagari perejshla do jogo zyatya princa Vidzhajya Postavivshi sobi za metu pomstitisya za vbivstvo svogo testya Vidzhajya zaproponuvav viyaviti pokirnist mongolam v obmin na dopomogu v borotbi z zuhvalimi buntivnikami Jogo pidlegli zabezpechili yuanski vijska vazhlivimi vidomostyami pro porti richki ta topografiyu Kediri a takozh dokladnoyu kartoyu provinciyi Mongoli prijnyali propoziciyu i pogodilisya vstupiti u vijnu z Dzhajyatkavangom Kitajsko mongolskij flot popryamuvav do Kediri i po dorozi rozgromiv vislani proti nogo morski sili Gao Sin visadivsya v Kediri i za tizhden mongoli zlomili yih opir Vidzhajya poprosiv shob jomu vidilili 200 bezzbrojnih mongolskih soldativ yak eskort shob vin mig virushiti do mista Madzhapahit de zbiravsya oficijno prinesti pokirnosti predstavnikam velikogo hana Nachalniki mongoliv pogodilisya vikonati ce prohannya ne zapidozrivshi liha Po dorozi v Madzhapahit zagoni princa zamanili kitajsko mongolskij eskort v zasidku i stali potaj otochuvati osnovni sili mongoliv Voni diyali nastilki uspishno sho Shibi led vryatuvav svoye zhittya Jomu dovelosya projti dovgij shlyah shob distatisya do svoyih korabliv pri vidstupi vin vtrativ 3000 cholovik Koli vsi nachalniki ekspediciyi zibralisya shob virishiti sho robiti dali to voni ne zmogli prijti do yedinoyi dumki U pidsumku rozijshovshis u poglyadah voni vidveli svij flot i rushili nazad do beregiv Kitayu Dajv yet i Champa Mongolski vtorgnennya v Dajv yet i Champu tri vijskovi operaciyi v hodi yakih Mongolska imperiya sho zavoyuvala do togo chasu Kitaj vtorgalasya na teritoriyu derzhav Dajv yet dinastiya Chan i Champa roztashovanih na teritoriyi suchasnogo V yetnamu Ci vtorgnennya vidbuvalisya v 1257 1258 1284 1285 i 1287 1288 rokah Mongoli zaznali porazki vid derzhavi Dajv yet i zmusheni buli vivesti svoyi vijska z Dajv yet a i Champi Yak chastina ugodi obidvi derzhavi pogodilisya viznati sebe pidleglimi Mongolskoyi Imperiyi i platiti yij daninu Serednya AziyaDokladnishe Mongolske zavoyuvannya Serednoyi Aziyi Mongolske zavoyuvannya Serednoyi Aziyi prohodilo v dva etapi V 1218 roci mongoli rozgromili svogo starogo protivnika Kuchluka sho stav nezadovgo do cogo gurhanom Kara kidanskoyu derzhavoyu prichomu kara kidanska teritoriya bula podilena mizh Mongolskoyu imperiyeyu i Horezmom Do oseni 1219 roku pochalasya vijna z Horezmom yaka trivala do vesni 1223 roku U cej period bula zavojovana osnovna chastina derzhavi Horezmshahiv vid Inda do Kaspijskogo morya Ostannij Horezmshah Dallaliddin Manguberdi she kilka rokiv chiniv opir mongolam zreshtoyu buv peremozhenij i zaginuv v 1231 roci Peredumovi konfliktu Pislya pidkorennya osnovnoyi chastini imperiyi Czin mongoli pochali vijnu proti Kara kidanskogo hanstva peremigshi yake vstanovili kordon z Horezmshahom Muhammadom ibn Tekesha Horezmshah Urgencha praviv velicheznoyu musulmanskoyu Horezmskoyu derzhavoyu sho prostyagalasya vid Pivnichnoyi Indiyi do Kaspijskogo i Aralskogo moriv a takozh vid suchasnogo Irana do Kashgara She voyuyuchi z imperiyeyu Czin Chingishan posilav do Horezmshahiv posliv z propoziciyeyu soyuzu prote ostannij virishiv ne ceremonitisya z mongolskimi predstavnikami i nakazav yih stratiti Pochatok vijni U 1219 roci Chingishan osobisto vistupiv u pohid z usima svoyimi sinami i z golovnimi vijskovimi silami Armiya zavojovnika bula rozdilena na kilka chastin Odniyeyu komanduvali jogo sini Chagataj i Ugedej zalisheni batkom osadzhuvati Otrar drugu ocholiv starshij sin Dzhuchi Jogo osnovnoyu metoyu bulo zavoyuvannya Signaka i Dzhenda Tretya armiya bula spryamovana na Hodzhent Osnovni sili pid provodom Chingishana i jogo sina Toluya povinni buli zahopiti Samarkand Obloga Otrara silami kilkoh tumeniv pochalasya u veresni 1219 roku i trivala blizko p yati misyaciv Kayir han znayuchi sho mongoli poshadyat jogo vidchajdushno zahishavsya Zrada odnogo z voyenachalnikiv priskorila padinnya Otrara Vijshovshi vnochi z miskih vorit vin zdavsya mongolam Cherez ci zh vorota napadavshi uvirvalisya v misto Chastina vijsk i zhiteli zamknulisya u forteci i prodovzhuvali oboronyatisya Tilki cherez misyac mongoli zmogli vzyati citadel Vsi yiyi zahisniki buli vbiti fortecya zrujnovana Kayir han strachenij a misto pislya rozgrabuvannya zrivnyali z zemleyu Branci hashar z Otrara potim buli vikoristani pri shturmi Hodzhenta i Samarkanda Zagoni Dzhuchi yaki zdijsnyuvali pohodi po Sirdar yi navesni 1220 hjre pidijshli do Signaku Obloga jogo trivala sim dniv pislya chogo mongoli uvirvalisya v misto i zrujnuvali vsi jogo fortechni sporudi Za korotkij termin mongolam pidkorilisya Uzgen Barchinlikent i Dzhend 10 tisyachnij zagin vzyav i popryamuvav v ponizzya Sirdar yi mobilizuvav tam 10 tis turkmeniv Voni povstali buli chastkovo rozbiti a chastkovo vidstupili na pivden u napryamku Merva Osnovni sili Dzhuchi roztashuvalisya v rajoni Dzhenda U 1220 roci tretya armiya chiselnistyu 5 tisyach osib vzyala Benakent i otochila Hodzhent tezh roztashovanij na Sirdar yi Protyagom oblogi chiselnist mongolskogo vijska zbilshilasya do 20 tisyach osib chiselnist vikoristovuvanih pri oblozi polonenih do 50 tisyach osib yakij keruvav oboronoyu ostrivnoyi forteci vidpliv vniz po Sirdar yi Mongoli organizuvali peresliduvannya a koli Timur Melik dosyag rajonu roztashuvannya vijsk Dzhuchi vin buv zmushenij visaditisya na livij bereg richki i zmig z boyem vtekti vid peresliduvannya potim vbiti mongolskogo namisnika v Yangikenti Chetverta armiya ocholyuvana samim pravitelem mongoliv i jogo sinom Toluyem pidijshla do Buhari garnizon za riznimi danimi 3 tisyachi abo 20 tisyach osib yaka pislya korotkoyi oblogi potrapila v ruki mongoliv u berezni 1220 roku Zhiteli piddalisya zhorstokim nasilstvam a misto bulo rozgrabovane zrujnovane i spalene mongolami branci buli vidpravleni na oblogu Samarkanda Zalishivshi Buharu v ruyinah Chingishan po dolini Sogdiani popryamuvav do Samarkandu garnizon za riznimi danimi 40 tisyach abo 110 tisyach osib 20 bojovih sloniv Na tretij den chastina duhovenstva vidkrila jomu vorota i bez boyu zdala misto 30000 voyiniv kangliv kolishnya opora horezmshaha Muhammeda i jogo materi Turkan hatun buli stracheni mongolami Tak samo vchinili i v misti Balh Ale ni v tomu ni v inshomu vipadku dobrovilna zdacha ne vryatuvala zhiteliv mista vid nasilstva i grabezhu Za danimi kitajskogo palomnika Chan Chunya vid 400 tisyachnogo naselennya mista Samarkanda zalishilosya v zhivih lishe 50 tisyach Bez boyu prograv vijnu i ne mayuchi pidtrimki Muhammed vtik na odin z pustelnih ostroviv Kaspijskogo morya de v seli Astara i pomer u lyutomu 1221 roku peredavshi vladu svoyemu sinovi Dzhelal ad Dinu Tri tumena na choli z Dzhebe Subedej bagaturom i peresliduvali Muhammeda Prohodyachi cherez volodinnya Tohuchar v porushennya poperednoyi domovlenosti pochav grabuvati i brati v polon zhiteliv vnaslidok chogo buv rozbitij Han Melikom ubitij abo za versiyeyu Potayemnoyi opovidi pislya povernennya do Chingishana znizhenij v posadi Dali Samarkanda Chingishan ne pishov a vidpraviv Toluya z 70 tisyachnoyu armiyeyu na pidkorennya Horasana a na pochatku 1221 roku 50 tisyachna armiya Dzhuchi Chagataya i Ugedeya pidstupila do stolici Horezmu mistu Urgenchu Pislya semimisyachnoyi oblogi mongoli vzyali jogo rozgromili a zhiteliv zabrali v polon Potim Chingishan dav doruchennya Dzhuchi prodovzhiti zavoyuvannya u Shidnij Yevropi de jogo vijska povinni buli z yednatisya z poslanimi tudi Dzhebe i Subedeyem ale toj uhilivsya vid jogo vikonannya U 1222 roku pochalasya vijna na pivnich vid ozera Balhash z plemenami kipchakiv ta shidnih ugriv sho trivala do 1236 roku Z velikimi trudnoshami mongolam na choli iz Subedeyem yih vdalosya zdolati Zavoyuvannya Shidnogo Iranu Tim chasom Toluj razom zi svoyim vijskom uvijshov v provinciyu Horasan i vzyav shturmom Nessu pislya chogo z yavivsya pered fortechnimi stinami Merva Pid Mervom buli vikoristani branci majzhe z usih mist ranishe zahoplenih mongolami Skoristavshis zradoyu zhiteliv mista mongoli zahopili Merv i po vlastivij yim maneri rozgrabuvali i spalili misto v kvitni 1221 roku Z Merva Toluj vidpravivsya v Nishapur Chotiri dni jogo zhiteli vidchajdushno bilisya na stinah i vulicyah mista ale sili buli nerivni Misto bulo vzyato i za vinyatkom chotirohsot remisnikiv zalishenih u zhivih i vidpravlenih u Mongoliyu inshi choloviki zhinki i diti buli po zviryachomu vbiti Gerat vidkriv svoyi vorota mongolam ale ce ne vryatuvalo jogo vid rozorennya Na comu etapi svogo prosuvannya po mistah Aziyi Toluj otrimav nakaz vid batka priyednatisya do jogo armiyi v Badahshani Chingishan zbiravsya pislya nevelikoyi perervi pid chas yakoyi vin zahopiv Gazni vidnoviti peresliduvannya Dzhelal ad Dina yakij zibravshi 70 tisyachne vijsko zavdav porazki tridcyatitisyachnomu zagonu mongoliv na choli z Shigi Kutuku pri Chingiz han yakij u cej chas buv pov yazanij oblogoyu Talkana nezabarom opanuvav micnim mistom i mig sam z golovnimi silami vistupiti proti Dzhelal ad Dina til jogo zabezpechuvavsya zagonom Toluya v Horasani Vatazhok mongoliv na choli tridcyatitisyachnij vijska nazdognav Dzhelal ad Dina v grudni 1221 roku na berezi richki Ind Armiya horezmijciv nalichuvala 50 tisyach cholovik Mongoli proveli obhidnij manevr po vazhkoprohidnij skelyastij miscevosti i zavdali udaru horezmijcyam u flang Takozh Chingishan vviv u bij elitnij gvardijskij pidrozdil Bagaturiya Armiya Dzhelal ad Dina bula rozbita a sam vin z 4 tisyachami voyiniv vryatuvavsya vplav U pogonyu za molodim sultanom yakij vtik cogo razu v Deli Chingishan vidpraviv dvadcyatitisyachni vijsko Spustoshivshi provinciyi Lahor Peshavar i Melikpur mongoli povernulisya v Gazni She 10 rokiv Dzhelal ad Din borovsya z mongolami poki ne zaginuv v Anatoliyi v 1231 roci Za tri roki 1219 1221 pid udarami mongoliv palo carstvo Muhammeda Horezmshaha sho prostyagalasya vid Indu do Kaspijskogo morya jogo shidna chastina bula zavojovana Pohid Dzhebe i SubedeyaDokladnishe Pohid Dzhebe i Subedeya Pohid pid komanduvannyam Dzhebe i Subedeya 1220 1224 pochavsya za nakazom Chingishana yak pogonya za sultanom Horezma Ala ad Dinom Muhammedom II Pislya smerti horezmshaha pohid buv spryamovanij proti derzhav Kavkazu ta Shidnoyi Yevropi Kavkaz Vzimku 1220 roku mongoli rushili do beregiv Kaspiyu v Muganskij step Dorogoyu voni vzyali Ardebil i pidijshli do Tebrizu yakij vidkupivsya grishmi odyagom ta hudoboyu a pislya cogo mali misce dvi bitvi z gruzinami U pershij desyatitisyachnomu vijsku gruzin bulo zavdano porazki U sichni 1221 roku vidbulasya druga bitva v yakij ob yednani vijska mongoliv i tyurka Akusha zavdali gruzinam novoyi porazki Kirakos Gandzakeci opovidaye pro bitvu v dolini Hunan mizh richkami Hrami i Agstev koli gruzinskij car Georgij IV i voyenachalnik vidignali voroga ale pislya ataki zasadnogo zagonu mongoliv gruzini zmusheni buli vidstupiti Na dumku A G Galstyana mala misce lishe odna bitva naprikinci 1220 roku v dolini Hunan inakshe Kotman Navesni mongolski polkovodci vdruge otrimavshi v Tebrizi daninu vzyali Maragu 30 bereznya 1221 i Nahichevan Atabek viyaviv pokirnist i otrimav al tamgu i derev yanu pajczu U serpni veresni mongoli povernulisya v Hamadan shob pridushiti povstannya mistyan yaki vbili postavlenogo namisnika Za vidomostyami Rashid ad Dina diznavshis pro smert Muhammeda i vtechu jogo sina Dzhelal ad Dina v Horasan Dzhebe i Subedej vidpravili Chingishana vidpovidnu zvistku koli same ce stalosya nevidomo Za pripushennyam peresliduvannya sultana bulo lishe pershim etapom pohodu Mongoli vstupivshi v zahopili Bajlakan ramazan 618 r h zhovten listopad 1221 n e i bez boyu vzyali daninu z Gyandzhi Pislya chergovogo vtorgnennya do Gruziyi voni pidstupili do Shemahi v Shirvani Vzyavshi misto shturmom i rozgrabuvavshi jogo mongoli cherez Derbentskij prohid pronikli na Pivnichnij Kavkaz Projshovshi z boyem zemli lezgin bagatoh z yakih pograbuvali i perebili voni zitknulisya z z yednanimi silami alaniv i kipchakiv polovciv Ne dosyagnuvshi uspihu v pershih sutichkah mongoli vdalisya do hitroshiv Zayavivshi mi i vi odnogo rodu nojoni obdaruvali polovciv i obicyali ne napadati yaksho ti pokinut alaniv Polovci rozijshlisya po svoyih kochovishah Rozkolovshi oto ryadi vorogiv mongoli rozbili alaniv ta atakuvali nespodivano polovciv U zitknenni zaginuli hani Yurij Konchakovich i Danilo Kobyakovich a zalishki yih ord vidijshli na zahid i z yednalisya z ordoyu Kotyana yakij kochuvav mizh Dniprom i Dnisterom Mongoli vtorglisya v Krim de vzyali misto Surozh Sudak Bitva na Kalci U 1223 r na richci Kalci vidbulasya bitva mizh ob yednanim rusko poloveckim vijskom i mongolskim korpusom Na pochatku 1223 roku v Kiyevi buv sklikanij knyazhij z yizd yakij virishiv sho sili Kiyivskogo Galickogo Chernigivskogo Siverskogo Smolenskogo i Volinskogo knyazivstv povinni pidtrimati polovciv Mongolski poslanci zaproponuvali ruskim vistupiti proti polovciv ale Mstislav strativ posliv Odnak mongolam vdalosya zaluchiti na svoyu storonu brodnikiv sho naselyali pivdennoruski stepi Storozhovij zagin mongoliv na livomu berezi Dnipra buv rozbitij i cherez 8 9 dniv rusko polovecke vijsko pidijshlo do richki Kalka v Priazov yi de zitknulosya z osnovnimi silami protivnika Mstislav Udatnij ne povidomivshi inshih knyaziv virishiv samostijno rozpravitisya z mongolami i perepravivsya na inshij bereg razom z polovcyami kerovanimi jogo voyevodoyu i volinskimi druzhinami 31 travnya 1223 roci vsi voni a takozh chernigivci buli povnistyu rozgromleni Kiyivskij knyaz ogorodivshis tinom na pidnesenomu protilezhnomu berezi Kalki protyagom troh dniv pislya bitvi trimav oboronu Potim povirivshi obicyanci voyevodi brodnikiv Ploskini vidpustiti knyaziv zhivimi vin pokinuv zmicnennya Odnak vin jogo knyazi ta voyevodi buli poloneni mongolami i zadavleni doshkami na yakih sili benketuvati mongolski voyenachalniki Pislya peremogi mongoli peresliduvali zalishki rusko poloveckogo vijska do Svyatopolcha plyundruyuchi prikordonni mista Po hodu povernennya na shid mongoli zaznali porazki v Volzkij Bulgariyi naprikinci 1223 abo na pochatku 1224 roku Zgidno Ibn al Assiru z mongolskoyi storoni v cij bitvi vcililo 4000 cholovik Cherez Saksin sho roztashovuvavsya imovirno na Nizhnij Volzi voni proyihali v Desht i Kipchak de z yednalisya z armiyeyu Dzhuchi AnatoliyaDokladnishe Mongolske zavoyuvannya Anatoliyi Volodinnya Mongolskoyi imperiyi v Antaloniyi 1265 Z 1241 po 1243 roci vidbulosya shvidke i dosit uspishne zavoyuvannya teritoriyi Anatoliyi Pislya porazki armiyi seldzhukiv v bitvi pri Kese Dazi v 1243 roci teritoriya opinilasya pid kontrolem mongoliv azh do 1335 roku Cherez dekilka zakolotiv proti sultana seldzhukiv v 1255 roci mongolska orda legko podolala centralnu i shidnu Anatoliyu V Turechchini dosi mozhna znajti slidi kulturnoyi spadshini mongoliv zokrema pohovannya riznih praviteliv zokrema sina Hulagu Do kincya 14 stolittya bilshist teritoriyi Anatoliyi perebuvalo pid kontrolem riznih bejlikiv azh do krahu dinastiyi Seldzhukiv Turkmenski bejliki takozh viznavali sebe vasalami mongolskih haniv zalishayuchis faktichno samostijnimi pravitelyami oblastej Voni ne karbuvali moneti iz zobrazhennyam svoyih praviteliv azh do Osmana I kotrij vipustiv dribni sribni moneti nazvani akche za zrazkom monet Ilhaniv z vlasnim zobrazhennyam Vidpovidno do tradicij islamu druk monet buv prerogativoyu suvereniv tim samim Osman I zayaviv pro svoyu nezalezhnist vid mongolskogo hanstva Isnuye dumka sho osmani prodovzhuvali yakoyus miroyu platiti daninu mongolskim ilhanam azh do 1335 roku tobto faktichno povnoyi nezalezhnosti dobilisya lishe pislya smerti Osmana Blizkoshidnij pohidDokladnishe Blizkoshidnij pohid mongoliv Blizkoshidnij pohid pid komanduvannyam Hulagu 1256 1260 buv odnim z najbilshih zavojovnickih pohodiv mongolskoyi armiyi spryamovanij proti iranskih ismayilitiv nizaritiv halifata Abbasidiv sirijskih i mamlyukiv Yegiptu oskilki bilshu rol u diyah proti blizkoshidnih musulman zigrali centralnoazijski hristiyani nestoriani deyakimi istorikami R Grusse G V Vernadskij L m Gumilov nazvanij Zhovtim hrestovim pohodom Nazariti U 1256 roci mongoli rozgromili nizaritiv U sichni 1256 roku Hulagu popovnivshi svoyu armiyu dzhuchidskimi pidrozdilami nadanimi Sartakom forsuvav Amudar yu i osadiv nizaritski forteci v Elburs Ne pokladayuchis lishe na vijskovu silu Hulagu pochav i diplomatichnij nastup zazhadavshi vid imama nizaritiv Rukn ad Dina Hurshaha kapitulyaciyi Sered ismayilitiv isnuvala promongolska partiya do yakoyi nalezhali vidomij perskij vchenij Nasir ad Din at Tusi i likar Muvaffik ad Doule Pid vplivom ciyeyi partiyi Hurshah pogodivsya zdati forteci v obmin na zberezhennya zhittya i volodin Odnak yak tilki Hulagu vidchuv sho Hurshah namagayetsya vigadati chas i zatyaguye peregovori vin pochav shturm forteci v yakij znahodivsya imam U pidsumku Hurshah zmushenij buv zdatisya Bilshist ismayilitskih fortec v Kuhistani zdalosya bez boyu protyagom roku i bulo zrujnovano Lishe nebagato v tomu chisli znamenitij Alamut sho kapitulyuvav 15 grudnya 1256 roku zrobili neznachnij opir Najskladnishe dovelosya mongolam pri oblozi Girdkuhu yaka trivala roki Bagdad Pokinchivshi z nizaritami v 1258 roci Hulagu rushiv na Bagdad Vin zazhadav pokirnosti vid bagdadskogo halifa al Mustasima Halif samovpevneno vidkinuvshi ultimatum mongolskogo komanduvacha ne mav odnak sil shob jomu protistoyati Polova armiya Abbasidiv pid komanduvannyam Fath ad Dina ibn Kerra zaznala porazki na berezi Tigra vid vijsk Bajdzhu Na pochatku 1258 roku Hulagu Bajdzhu i Kit Buga zavershili otochennya Bagdada Spershu v diyu vstupili oblogovi znaryaddya a potim pochavsya shturm Do seredini lyutogo misto bulo v rukah mongoliv U toj zhe period nojon Uruktu buv napravlenij dlya vzyattya mista Jogo pravitel Tadzh ad Din ibn Salajya pidkorivsya mongolam ale zahishayuchi fortecyu kurdi vidmovilisya zdatisya Dovga obloga uspihu ne prinesla Lishe litnya speka zmusila kurdiv pokinuti Irbil i jogo zajnyav soyuznik mongoliv Atabek Mosula Siriya Nastup mongoliv v Levanti 1260 Pislya zavoyuvannya Bagdada pochalasya Roztashuvavshis v okolicyah Maragi v Shidnomu Azerbajdzhani Hulagu stav prijmati musulmanskih volodariv yaki pribuli visloviti pokirnist zokrema Badr ad Dina Lu lu Atabek Sa d z Farsu brativ Izz ad Dina Kej Kavusa II i z Konijskogo sultanatu Badr ad Din Lu lu vidpraviv svogo sina Saliha na sluzhbu Hulagu 12 veresnya 1259 roku armiya Hulagu vistupila na zahid V avangardi jshli sili Kitbuki na pravomu krili Bajdzhu i Shiktur na livomu Sundzhak centrom komanduvav sam Hulagu Mongoli zajnyali Ahlat rozgromili v navkolishnih gorah kurdiv Salih buv poslanij na zavoyuvannya Amida nini Diyarbakir a Hulagu zahopiv Edesu Potim buli vzyati Nisibin i Haran Mongoli perejshli Yevfrat i zaklikali namisnika Haleba al Muazzama zdati misto U vidpovid na vidmovu 18 sichnya 1260 roku voni vzyali v oblogu Haleba V oblozi brali uchast i vijska hristiyanskih soyuznikiv Hulagu Hetuma Virmenskogo i Boemunda Antiohijskogo Misto bulo zajnyate za tizhden ale citadel trimalasya do 14 za inshimi vidomostyami 26 lyutogo Pislya yiyi vzyattya mongoli vlashtuvali rizaninu pripinenu cherez shist dniv za nakazom Hulagu Iz zahisnikiv citadeli v zhivih zalishili lishe odnogo virmenskogo zolotih sprav majstra Hetum spaliv mechet Haleba zberigshi yakovitsku cerkvu Hulagu povernuv virmenskomu carevi deyaki oblasti i zamki yaki zabrali u nogo Halebski praviteli Boemundu buli viddani Halebski zemli sho buli u rukah musulman z chasiv Salah ad Dina 31 sichnya Ajyubidskij sultan diznavshis pro padinnya Haleba vidstupiv z vijskom z Damaska do Gazi Damask zdavsya mongolam bez boyu i 14 lyutogo za inshimi vidomostyami 1 bereznya Kitbuka vstupiv v misto priznachivshi tam mongolskogo keruyuchogo Na pochatku veresnya 1260 roku pri Ajn Dzhaluti stalasya bitva mizh armiyeyu yegipetskih mamlyukiv pid komanduvannyam sultana i emira Bejbarsa i mongolskim korpusom z armiyi Hulagu pid komanduvannyam Kitbuka nojona Pislya otrimannya zvistok pro smert velikogo hana Munke Hulagu z osnovnoyu chastinoyu armiyi vidstupiv u Zakavkazzya cherven 1260 Kitbuci buli zalisheni porivnyano mali sili 10 20 tis abo navit 10 12 tis vklyuchayuchi pidkriplennya vid soyuznih virmen i gruzin Hulagu zalishiv svogo voyenachalnika z nastilki nechislennim vijskom i nakazav jomu pidkoriti forteci ismayilitiv v pivnichnij Siriyi Palestina Kitbuka prodovzhiv zavoyuvannya z Siriyi na pivden v Palestinu zahopivshi Baalbek al Subejba i Adzhlun mongoli uvijshli v Samariyu i zhorstoko rozpravilisya z Ajyubidskim garnizonom Nablusa Dali mongolski zagoni bezpereshkodno zajnyali Gazu Ajyubidskij sultan buv uzyatij v polon i vislanij do Hulagu mongolski garnizoni v 1000 cholovik buli rozmisheni v Gazi i Nablusi Nazustrich Kitbuku rushila armiya yegipetskih mamlyukiv pid komanduvannyam Kutuza i Bejbarsa 3 veresnya 1260 roku v bitvi pri Ajn Dzhaluti mongolske vijsko zaznalo porazki Kitbuga potrapiv u polon i buv strachenij Zahidnij pohidDokladnishe Zahidnij pohid mongoliv Zahidnij pohid mongoliv v Shidnu i Centralnu Yevropu na choli z chingizidom Batiyem i voyenachalnikom Subedeyem prohodiv v 1236 1242 rokah Volzka Bulgariya Mongolske zavoyuvannya Volzkoyi Bulgariyi vidbuvalosya z 1229 po 1239 rik i zakinchilosya vklyuchennyam teritoriyi Volzkoyi Bulgariyi do skladu Zolotoyi Ordi V 1229 roci mongoli pid komanduvannyam Subedeya i Kokosha rozbili prikordonnij zagin bulgar na richci Ural Kilka rokiv po tomu v 1232 roci mongolska kavaleriya pidkorila pivdenno shidnu chastinu Bashkiriyi i zajnyala pivdennu chastinu samoyi Volzkoyi Bulgariyi V 1235 roci mongolskij kurultaj uhvaliv rishennya pidsiliti korpus Subedeya silami vsih ulusiv i nove mongolske vtorgnennya do volzkih bulgar stalosya voseni 1236 roku Chiselnist mongolskogo vijska v 120 150 tisyach v istorikiv najbilsh populyarna Mongolski vijska na choli z Batiyem oblozhili i zahopili Bulgar Dzhuketau i ryad inshih mist i ukriplen Volzkoyi Bulgariyi Pid chas mongolskogo pohodu na Pivnichno Shidnu Rus 1237 38 bulgari pid provodom znati povstali Ale osnovni sili mongoliv yaki povernulisya v Serednye Povolzhya nastupnoyi zimi zumili pridushiti povstalih bulgar i yih vasaliv Rus Vzyattya Volodimira mongolami Miniatyura z ruskogo litopisu Mongolska navala na Rus vidbulasya v 1237 1240 rr v hodi Zahidnogo pohodu mongoliv 1236 1242 rr pid provodom Chingizidiv Batiya i voyenachalnika Subedej Voseni 1236 roku vse mongolske vijsko bulo rozdilene na chotiri chastini tri z yakih gotuvalisya do vtorgnennya na Rus Protyagom zimi 1237 1238 rokiv vijsko Mongolskoyi imperiyi zavoyuvalo Ryazanske ta Vladimiro Suzdalske knyazivstva ta vsi pivnichno shidni zemli Kiyivskoyi Rusi Na pochatku bereznya 1238 roku korpus mongoliv pid komanduvannyam odnogo z najbilshih yih polkovodciv Burundaya zavdyaki faktoru raptovosti zmig znishiti na stoyanci poyednane ruskee vijsko i vbiti velikogo knyazya Yuriya Vsevolodovicha Volodimirskogo v bitvi na richci Sit Pislya dovgoyi oblogi i vzyattya Torzhka mongoli ne stali jti na Velikij Novgorod i povernulisya nazad plyundruyuchi chernigivski i smolenski zemli Navesni 1238 roku pislya vzyattya Kozelska mongoli vidijshli v pivdennoruski stepi dlya vidgodivli konej i peregrupuvannya Oskilki golovni protivniki mongoliv na shid vid Dnipra vzhe buli nejtralizovani Batij virishiv rozdiliti svoyi vijska na kilka korpusiv kozhen z yakih diyuchi samostijno virishuvav lokalni zavdannya z likvidaciyi vognish oporu Mozhlivo same vlitku 1238 roku a ne vlitku 1237 roku vidbulosya pridushennya Munke i Buchekom poloveckogo povstannya i peremoga nad alanami Naprikinci 1238 roci vijska Munke Kadana Guyuk a i Buri rozgornuli nastup na misto M k s Mikes Vlitku 1238 Shiban Buchek i Buri zrobili pohid do Krimu de u plemeni chinchakan kipchakiv Zahopili Tatkaru Vlitku togo zh 1238 diyav samostijno brat Batiya Berke vzyav u polon troh poloveckih voyenachalnikiv Z nastannyam 1239 roku dzherela fiksuyut povernennya interesu mongoliv do lisostepovogo regionu de voni poslidovno zavdayut ryad silnih udariv na vsomu protyazi vid Dnipra do Volgi 3 bereznya 1239 roku mongoli shturmom vzyali Pereyaslavl Pivdennij Pereyaslavl Ruskij volodinnya volodimirskih knyaziv v Pivdennij Rusi Soborna cerkva sv Mihajla bula zrujnovana a yepiskop Simeon ubitij Voseni 1239 roku mongoli mozhlivo pid kerivnictvom Munke zavdali udaru po Chernigivskomu knyazivstvu Ne spodivayuchis na svoyi sili Mihajlo Vsevolodovich vtik spochatku v Ugorshinu namagayuchis posvatati dochku ugorskogo korolya Beli IV Annu za svogo sina Rostislava nevdalo a potim v Polshu do Konrada Mazoveckogo Zvidti primirivshis z Danilom Galickim vin uzhe v 1240 r povernuvsya na Rus i zupinivsya v Lucku 18 zhovtnya 1239 roku buv uzyatij Chernigiv Pid chas oblogi na dopomogu mistu namagalosya probitisya vijsko na choli z dvoyuridnim bratom Mihajla Vsevolodovicha Rilskim knyazem Mstislavom Glibovichem ale zaznali porazki Buli rozgrabovani i zrujnovani zemli ta mista vzdovzh Desni i Sejmu v tomu chisli Putivl Gluhiv Vir i Rilsk Za danimi arheologiyi buv spalenij i Gomel Vzimku 1239 1240 rr zgidno Lavrentiyivskogo litopisi vidbuvsya novij pohid v Volgo Okskij region Metoyu na comu etapi jmovirno stali zemli erzi chij knyaz vidmovivsya pidkoritisya mongolam she v 1236 r Vzyattya Kiyeva mongolami v 1240 roci Miniatyura z ruskogo litopisu Sudyachi z movchannya dzherel rozpravivshis zi svoyimi suprotivnikami na shid vid Dnipra mongoli zrobili pauzu Korpus pid provodom Bukdaya navesni 1240 roku buv napravlenij cherez Derbent na pivden v dopomogu diyuchim v Zakavkazzi mongolskim vijskam Priblizno v cej zhe chas Batij virishiv vidislati dodomu Munke Guyuka i Buri vidnosini z yakimi u nogo ne sklalisya Vlitku 1240 roku voni vzhe buli v Mongoliyi a zalisheni vijska proveli peregrupuvannya vdruge popovnivshis za rahunok polovciv i povolzkih narodiv Nastupnoyu metoyu mongoliv stali ruski zemli na pravomu berezi Dnipra Do 1240 roku bilsha yih chastina Galicke Volinske Kiyivske a takozh imovirno Turovo Pinske knyazivstva bula ob yednana pid vladoyu siniv volinskogo knyazya Romana Mstislavovicha Danila i Vasilka Ne mayuchi zmogi samostijno protistoyati mongolam naperedodni vtorgnennya tobto priblizno voseni 1240 Danilo virushiv do Ugorshini jmovirno namagayuchis shiliti korolya Belu IV nadati jomu dopomogu ale nichogo ne dobivsya Piznishe vin perejshov do Polshi spochatku v Sandomir de zustrivsya zi svoyeyu rodinoyu a potim v Mazoviyu do svogo soyuznika Konrada Tam zhe viyavivsya i brat Danila Vasilko U Mazoviyi knyazi zalishalisya do tih pir poki ne diznalisya pro vidhid mongoliv z yih zemel Pershim punktom na shlyahu Batiya buv Kiyiv She voseni 1239 pid chas pidkorennya Chernigivskogo knyazivstva do Dnipra navproti Kiyeva pidhodiv Munke Kontrolyuyuchij v toj chas misto chernigivskij knyaz Mihajlo Vsevolodovich vidpoviv todi vidmovoyu na mirni propoziciyi mongoliv Nova sproba opanuvati Kiyevom bula zroblena mongolami majzhe rik po tomu Voseni 1240 r Batij znovu zibrav v kulak vijska yaki buli v jogo rozporyadzhenni Svij nastup mongoli pochali z pidkorennya Porossya oblasti zalezhnih vid kiyivskih knyaziv Chornih Klobukiv Pislya Porossya mongolski vijska oblozhili Kiyiv Padinnya Kiyeva stalo znakovoyu podiyeyu sered pravlyachih kil Galicha i Volini pochalasya panika Sidivshij u Lucku Mihajlo Vsevolodovich znovu vtik zi svoyim sinom do Polshi Tudi zh tikala druzhina knyazya Danila i jogo brat Vasilka Praviteli Bolohivskoyi zemli viyavili zavojovnikam pokirnist Vrahuvavshi ce Batij zmig bezpereshkodno zajnyatisya pidkorennyam ruskih mist Osnovna chastina mongolskogo vijska do 70 tis chol na choli z samim Batiyem Kadanom i Subudayem vzyala Galich Polsha Vidileni dlya pohodu v Polshu mongolski vijska ocholili Bajdar i Ordu oginayuchi Karpati z pivnochi voni proyihali v Polshu cherez pivdennu chastina Berestejskoyi zemli Ye vidomosti pro rujnuvannya mongolami Berestya U sichni 1241 roku voni zahopili Lyublin i Zavihost 13 lyutogo 1241 r pav Sandomir U cej zhe den voni rozgromili Malopolske opolchennya Krakivski vijska voyevodi Vladislava Klemensa i Sandomirskogo voyevodi Pakoslava i kashtelyana Yakuba Ratiborovicha namagalisya zakriti shlyah na Krakiv ale buli rozbiti vidpovidno pid Hmelnikkom Shidlovce 18 bereznya i pid Torchkom 19 bereznya 22 bereznya mongoli zajnyali Krakiv a potim Bitom Krakivskij knyaz Boleslav V zi svoyeyu matir yu vtik do Ugorshini a potim yakijs chas perehovuvavsya v Cistercianskomu monastiri v Moraviyi Na pochatku kvitnya mongoli cherez Racibuzh i Opole prorvalisya do Vroclava zhiteli yakogo tikali pislya chogo vin buv spalenij voyakami silezkogo knyazya 9 kvitnya v Bitva pri Legnici polsko nimecke vijsko Genriha Blagochestivogo zaznalo strashnoyi porazki Skoristavshis zagibellyu Genriha Konrad Mazoveckij zajnyav Krakiv Cheski vijska na choli z korolem Vaclavom I na 1 den zapiznilisya pid Legniceyu i buli napravleni v Luzhici navperejmi peredbachuvanogo shlyahu mongoliv Ugorshina Operativnij plan Subedeya peredbachav vtorgnennya na teritoriyu Ugorshini z dekilkoh napryamkiv shob napevno zmusiti protivnika maksimalno rozdrobiti svoyi sili i tim samim dati mozhlivist rozbiti yih po chastinah Nechislennij zagin Batiya projshov cherez t zv Ruski vorota Vereckij pereval v Karpatah Korpus Kadana i Buri sliduvav cherez Moldaviyu perejshovshi Karpati cherez Rodna i Transilvaniyu rozorivshi ugorski mista Bistricyu Oradya i Temeshvar Zagin Bucheka proyihav do Ugorshini she bilsh pivdennim shlyahom cherez Valahiyu Vijshovshi na Serednodunajsku nizovinu piznishe inshih vijska Bucheka zajnyali mista pivdennoyi Ugorshini Arad Perg i Egres Osnovni sili mongoliv pid kerivnictvom Subudaya pochali kampaniyu z peremogi nad polovcyami v basejni r Seret na zemlyah poloveckogo yepiskopstva pislya chogo proyihali v Ugorshinu cherez odin z perevaliv u shidnih Karpatah mozhlivo dorogoyu Kadana cherez Rodna Pro pervisni cili cogo ugrupovannya danih nemaye jmovirno Subedej planuvav vikoristovuvati ci vijska yak svoyeridnij rezerv na tomu napryamku de mongoli dob yutsya najbilshih uspihiv abo zh tam de budut pomicheni golovni sili protivnika Ugorskij korol Bela IV vvazhav sho mongoli zavdadut svij osnovnij udar cherez t zv Ruski vorota Vereckij pereval i same tudi zazdalegid vidpraviv z vijskom palatina Dionisiya Sam zhe korol pri comu prodovzhuvav zbirati svoyi vijska pid Peshtom Konflikt z baronami zavadiv jomu zrobiti ce operativno vnaslidok chogo palatin Dionisij ne zmig vchasno otrimati dopomogu i 12 bereznya 1241 roku buv rozbitij vijskami Batiya Cya peremoga dozvolila Batiyu priblizno na 2 tizhni ranishe inshih korpusiv vijti na pannonsku rivninu i vzhe 15 bereznya peredovi mongolski zagoni pid kerivnictvom Shibana vijshli do Peshtu vstanovivshi takim chinom kontakt z golovnimi silami ugorciv Rozbivshi svij tabir priblizno za 20 km vid ugorskogo vijska Batij zmig trimati korolivske vijsko v postijnij napruzi Tim chasom okremi zagoni jogo korpusu grabuvali okolici i zavazhali okremim ugorskim z yednannyam probitisya do golovnoyi armiyi 17 bereznya pav Vac togo zh chasu mongoli vzyali Eger i rozbili zagin varadinskogo yepiskopa Bitva na richci Shajo Miniatyura XIII st Na vijskovij radi ugorci virishili she do povnogo zoseredzhennya vijsk Bela IV vistupiti na Batiya Take rishennya popri jogo yavnu ochikuvanist zastalo mongoliv znenacka Ne mayuchi mozhlivosti samotuzhki protistoyati ob yednanij ugorsko horvatskij armiyi chi ne vpershe za ves chas zahidnogo pohodu Batij buv zmushenij uhilitisya vid bitvi i pochati vidvedennya svoyih vijsk vid Peshta Nespishnij vidstup trivav kilka dniv i za cej chas obidva vijska vstigli prorobiti bilshe polovini shlyahu do Karpat Jmovirno same v cej chas do korpusu Batiya vstigli priyednatisya golovni sili pid provodom Subedeya pislya chogo mongoli vidchuli sebe dostatno silnimi shob prijnyati generalnij bij Vin vidbuvsya 11 kvitnya u i zakinchilosya nishivnoyu porazkoyu vijsk Beli IV Za jogo rezultatami korol vtik pid zahist avstrijskogo gercoga Fridriha II a pid vladoyu mongoliv opinilasya vsya Zadunajska chastina ugorskogo korolivstva Zakinchivshi peresliduvannya ugorciv v Peshti mongoli pristupili do organizaciyi timchasovoyi administraciyi na zavojovanij teritoriyi vsi zemli buli rozdileni na okrugi na choli yakih stoyali chinovniki za svoyimi funkciyami blizki do francuzkih balyi Protyagom lita oseni 1241 roku mongoli robili neodnorazovi sprobi zajnyati placdarmi na pivdennomu berezi Dunayu i perenesti vijskovi diyi na zemli Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi ale yak pravilo zaznavali nevdachi Odin iz zagoniv mongoliv vijshov do Nojshtadtu odnak zitknuvshis z ob yednanim chesko avstrijskim vijskom vidstupiv za Dunaj Takozh ye vidomosti pro porazku mongoliv vid vijsk bavarskogo gercoga a takozh vid nimeckogo korolya Konrada IV Dzherela Svoyeyu chergoyu nimci spochatku zbirayuchis vistupiti proti mongoliv u pershih chislah lipnya 1241 roku spochatku perenesli datu zagalnogo nastupu na kilka tizhniv a potim i zovsim vidmovilisya vid bud yakih aktivnih dij Ce mozhe poyasnyuvatisya strategichnim soyuzom imperatora z mongolami proti gvelfiv i tim sho imperator proviv pohid na Rim pid chas znahodzhennya mongoliv na kordonah pivdennoyi Nimechchini Vstanovlena rivnovaga zberigalasya do grudnya 1241 roku Novij nastup bulo zrobleno mongolami majzhe cherez pivroku Z nastannyam zamorozkiv vijska Batiya perepravivshis cherez zamerzlij Dunaj pristupili do oblogi Budi Fehervara Estergoma Nitri Bratislavi ta ryadu inshih ugorskih mist U comu rajoni diyali osnovni sili mongoliv pid kerivnictvom Batiya Korpus Kadana znovu vidokremivsya vid Batiya i v drugij polovini sichnya 1242 roku spryamuvavsya do Horvatiyi mayuchi golovnoyu metoyu peresliduvannya i nejtralizaciyu Beli IV Kadan rozoriv Horvatiyu buv spalenij Zagreb Pislya vtechi Beli IV v Dalmaciyu mongoli pid komanduvannyam Kadana vijshli v berezni 1242 roku do forteci Klis i ne zumivshi yiyi vzyati rushili dali v Serbiyu ta Bolgariyu de zustrilisya z vidijshovshimi z Ugorshini ta Moraviyi zagonami Batiya Ye vidomosti pro zitknennya mongoliv z vijskami Latinskoyi imperiyi Dzherela Latinskoyi imperiyi v 1242 roci vzhe ne isnuvalo Mongolski zavoyuvannyaPrimitki Istoriya Shodu Mongoli i mongolske zavoyuvannya RAN 1997 Vsesvitnya istoriya Enciklopediya Tom 3 1957 rik 1 3 lyutogo 2021 u Wayback Machine Thomas T Allsen Culture and Conquest in Mongol Eurasia p 84 Andre Wink Al Hind the Making of the Indo Islamic World p 208 S A NEFEDOV Pro DEMOGRAFIChNIH cikl V ISTORIYi INDIYi 19 chervnya 2013 u Wayback Machine Bitvi svitovij istoriyi 18 lipnya 2014 u Wayback Machine Tomas Harbotl Arhiv originalu za 4 chervnya 2011 Procitovano 10 sichnya 2015 po otr3 phtml id 1500 Dzhuvejni Arhiv originalu za 10 veresnya 2015 Procitovano 10 sichnya 2015 Arhiv originalu za 7 zhovtnya 2019 Procitovano 10 sichnya 2015 Arhiv originalu za 6 sichnya 2015 Procitovano 10 sichnya 2015 Gabriel Subotai The Valiant Genghis Khan s Greatest General p 98 Trevor N Dupuy and R Ernest Dupuy The Harper Encyclopedia of Military History Harper Collins Publishers 1993 366 Kirakos Gandzakeci Istoriya Virmeniyi Pereklad z drevnearmyanskogo peredmova i komentar L A Hanlaryan Nauka 1976 S 138 Galstyan A G Zavoyuvannya Virmeniyi mongolskimi vijskami tataro mongoli v Aziyi i Yevropi zbirnik statej M Nauka 1977 S 167 It would seem indeed that the pursuit of the sultan had been only the first part of their mission The Cambridge history of Iran Vol 5 The Saljuq and Mongol Periods P 311 Z litopisu Ibn al Asher Zbirnik materialiv yaki stosuyutsya istoriyi Zolotoyi Ordi S 23 26 Skrinnikov R G Istoriya Rosijska IX XVII st M Vidavnictvo Vsesvit 1997 S 126 127 10000 prim ISBN 5 7777 009 8 z dzherela 10 lipnya 2010 Shepherd William R Historical Atlas 1911 Josef W Meri Jere L Bacharach Medieval Islamic Civilization AK index p 442 Mehmet Fuat Koprulu Gary Leiser The origins of the Ottoman empire p 33 Peter Partner God of battles holy wars of Christianity and Islam p 122 Artuk Osmanli Beyliginin Kurucusu 27f Pamuk A Monetary history p 30 31 The Cambridge history of Iran 1968 P 351 Amitai Preiss R Mongols and Mamluks the Mamluk ilkhanid War 1260 1281 P 40 Amitai Preiss p 32 Jean Richard p 428 Amin Maalouf p 264 Tyerman p 806 Amin Maalouf p 262 R P Hrapachevskij Vijskova derzhava Chingihana M TOV Vidavnictvo ACT 2004 2 12 sichnya 2015 u Wayback Machine Kargalov V V Kinec ordinskogo yarma M Nauka 1980 3 4 grudnya 2014 u Wayback Machine frametext htm Istoriya zavojovnika svitu Arhiv originalu za 16 kvitnya 2019 Procitovano 11 sichnya 2015 Nasevich V L Pakalenne pershae Mindoyg 1230 yya 1250 yya gady 6 zhovtnya 2014 u Wayback Machine Pachatki Vyalikaga knyastva Litoyskaga Padzei i asoby Mn 1993 Pomilka cituvannya Nepravilnij viklik tegu lt ref gt dlya vinosok pid nazvoyu SSM ne vkazano tekst Kargalov V V Zovnishnopolitichni faktori rozvitku Feodalnoyi Rusi 30 sichnya 2012 u Wayback Machine Rocznik Wielkopolski ed A Bielowski MPH T 3 Lwow 1878 p 9 Arhiv originalu za 17 grudnya 2014 Procitovano 11 sichnya 2015 Gumilov L N Davnya Rus i Velikij step 20 sichnya 2015 u Wayback Machine PosilannyaMongolski zavoyuvannya u sestrinskih Vikiproyektah Fajli u Vikishovishi Mongolski zavoyuvannya v 13 st 29 zhovtnya 2016 u Wayback Machine Vikipediya