Дата початку історії Сполучених Штатів є предметом гострих дебатів серед істориків. Старі підручники починаються, переважно, із прибуття Христофора Колумба 12 жовтня 1492 року і особливо підкреслюють європейський фон колонізації Америки. В останні десятиліття американські школи та університети, як правило, відійшли від традиційного опису, включивши в історіографію колоніального періоду минуле корінних американців.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZoTDBKbGRITjVYMUp2YzNOZlpteGhaeTV6ZG1jdk1qTXdjSGd0UW1WMGMzbGZVbTl6YzE5bWJHRm5Mbk4yWnk1d2JtYz0ucG5n.png)
Корінні мешканці жили на території сучасних Сполучених Штатів протягом кількох тисяч років, перш ніж перші європейські колоністи ступили на відкритий континент. Перші поселенці прибули переважно з Англії, початком їх переселення стала подорож до берегів сучасної Нової Англії Джона Кабота, який знаходився на англійській службі. Інший великий мореплавець Хуан Понсе де Леон започаткував колонізацію Америки іспанськими колоністами. Вони заснували невеликі поселення у Флориді і на південному заході США. Французи оселились уздовж річки Міссісіпі і узбережжя Мексиканської затоки.
До 1770-х років тринадцять британських колоній від Нью-Гемпшира на півночі до Джорджії на півдні нараховували вже два з половиною мільйони чоловік, що проживали уздовж Атлантичного узбережжя на схід від Аппалачів. Після закінчення франко-індіанських воєн 1760-х років метрополія наклала на переселенців ряд нових податків, відкинувши аргументи колоністів про те, що будь-які нові збори повинні схвалюватись ними. Податковий опір, зокрема Бостонське чаювання (1773), призвів до прийняття британським парламентом законів про покарання («Нестерпні закони»), покликаних покласти край самоврядуванню в штаті Массачусетс.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUwTDBac1lXZGZiMlpmZEdobFgxVnVhWFJsWkY5VGRHRjBaWE11YzNabkx6SXpPSEI0TFVac1lXZGZiMlpmZEdobFgxVnVhWFJsWkY5VGRHRjBaWE11YzNabkxuQnVadz09LnBuZw==.png)
Незабаром після цього між Англією та її колоніями в 1775 році спалахнула революційна війна. Погано забезпечені і слабо навчені американці протистояли чисельнішим і краще озброєним англійським військам. Під час війни спалахнула велика епідемія натуральної віспи. Переломним моментом у війні стала поразка британської армії в битві під Саратогою. Завдяки широкомасштабній військовій та фінансовій підтримці з боку Франції і талановитому командуванню генерала Джорджа Вашингтона, американські патріоти здобули в 1781 остаточну перемогу. Незадовго до цього 4 липня 1776 року Другий Континентальний конгрес прийняв Декларацію незалежності Сполучених Штатів, якою підтвердив існування не простої сукупності розрізнених колоній, а єдиної американської нації.
Мирний договір 1783 року змусив Велику Британію визнати незалежність нової держави. Однак центральний уряд новоствореної Конфедерації виявився неефективним у забезпеченні стабільності, оскільки не мав достатніх повноважень. Скликана Філадельфійська конвенція прийняла нову Конституцію, яка набрала чинності в 1789 році. У 1791 до неї був доданий Білль про права, який містив гарантії невід'ємних свобод. За президентства Вашингтона було створено сильний центральний уряд, а в роки правління Томаса Джефферсона США викупили у Франції Луїзіану, подвоївши таким чином розміри країни.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemswTDFVdVV5NWZWR1Z5Y21sMGIzSnBZV3hmUVdOeGRXbHphWFJwYjI1ekxuQnVaeTh5TXpSd2VDMVZMbE11WDFSbGNuSnBkRzl5YVdGc1gwRmpjWFZwYzJsMGFXOXVjeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Підтримувані вірою в явне призначення американці поступово розширили свою територію до Тихого океану. Швидкими темпами йшло зростання населення, досягнувши 7,2 мільйона в 1810 році, 32 млн в 1860 році, 76 млн в 1900 році, 132 млн в 1940 році і 321 мільйона у 2015 році. Економічний ріст за обсягом ВВП відбувався ще швидше. Розширення території було обумовлене пошуками недорогих земель для фермерів і рабовласників. Питання рабства ставало все більш суперечливим і слугувало причиною політичних і конституційних суперечок. Після того як в 1860 році президентом обрали Авраама Лінкольна, який виступав за скасування рабовласництва, 11 південних штатів вийшли з Союзу і заявили про свою незалежність, оголосивши себе Конфедеративними Штатами Америки.
Жодна держава ніколи не визнала Конфедерацію, але саме вона розпочала громадянську війну, напавши на Форт-Самтер у 1861 році. Спочатку успіх був на боці армії південних штатів, її командири, особливо генерал Роберт Лі, виявилися блискучими тактиками. Бойові дії велись переважно на Півдні, величезні матеріальні та трудові ресурси Півночі стали вирішальними в кровопролитному протистоянні. Результатом війни стало відновлення єдності США, зубожіння Півдня і ліквідація рабства. Через кілька років після закінчення громадянської війни Сполучені Штати висунулися в число провідних індустріальних держав. 1869 року завершилося будівництво першої трансконтинентальної залізниці. Бурхливо розвивалася нафтова і електрична промисловість, виникали текстильні фабрики. У повсякденне життя американців увійшли нові винаходи: телефон, електрична лампочка, грамофони і трансформатори, а також кінематограф.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxrTDFOalpXNWxYMkYwWDNSb1pWOVRhV2R1YVc1blgyOW1YM1JvWlY5RGIyNXpkR2wwZFhScGIyNWZiMlpmZEdobFgxVnVhWFJsWkY5VGRHRjBaWE11YW5Cbkx6SXpNSEI0TFZOalpXNWxYMkYwWDNSb1pWOVRhV2R1YVc1blgyOW1YM1JvWlY5RGIyNXpkR2wwZFhScGIyNWZiMlpmZEdobFgxVnVhWFJsWkY5VGRHRjBaWE11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
На рубежі 20-го століття Сполучені Штати стали провідною промисловою державою світу через спалах підприємництва на північному сході і середньому Заході й приїзду мільйонів робітників-іммігрантів та фермерів з Європи. Масове невдоволення корупцією й неефективністю традиційної політики стимулювало поширення прогресивного руху, що призвело до проведення багатьох соціальних і політичних реформ. 1920 року 19-а поправка до Конституції гарантувала виборче право жінок, а 16 й 17 поправки встановили національний прибутковий податок і прямі вибори сенаторів США до Конгресу. У 1914 році, коли в Європі вибухнула Перша світова війна, президент Вудро Вільсон виступив за політику суворого нейтралітету Америки. Однак така позиція стала неможливою, коли Німеччина оголосила тотальну війну проти всіх суден, що прямували в порти країн-союзників. 1917 року США вступили у війну на боці країн Антанти, зробивши істотний внесок у перемогу. Підписаний повоєнний Версальський договір включав пропозицію про створення Ліги Націй, але Сенат США відмовився ратифікувати договір, тому Сполучені Штати не взяли участі в діяльності міжнародної організації.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV5TDBkcGJHSmxjblJmVTNSMVlYSjBKVEpEWDBkbGIzSm5aVjlYWVhOb2FXNW5kRzl1WHlVeU9FeGhibk5rYjNkdVpWOXdiM0owY21GcGRDVXlRMTh4TnprMkpUSTVMbXB3Wnk4eU16QndlQzFIYVd4aVpYSjBYMU4wZFdGeWRDVXlRMTlIWlc5eVoyVmZWMkZ6YUdsdVozUnZibDhsTWpoTVlXNXpaRzkzYm1WZmNHOXlkSEpoYVhRbE1rTmZNVGM1TmlVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Після благополучного десятиліття загального економічного процвітання крах Уолл-стріта ознаменував початок десятирічної всесвітньої Великої депресії. Прихід президента-демократа Франкліна Рузвельта завершив період знаходження при владі у Білому Домі республіканців. Новий американський лідер реалізував власну програму реформ. Отримавши назву «Новий курс», президентські зміни включали допомогу безробітним, підтримку фермерів й упровадження соціального забезпечення. «Новий курс» Рузвельта не зміг покласти край депресії, але економіка стала зростати. Однак по-справжньому економічне покращення відновилося лише напередодні вступу країни в Другу світову війну.
Американська земля зазнала першого удару під час японської атаки на Перл-Гарбор 7 грудня 1941 року. Разом з Великою Британією, Радянським Союзом, Китаєм та іншими державами Антигітлерівської коаліції США зробили істотний внесок у перемогу над нацистською Німеччиною. Бойові дії проти Японії завершились у серпні 1945 року, коли президент Гаррі Трумен віддав розпорядження про нанесення атомних ударів по містах Хіросіма і Нагасакі. Після війни США стали співзасновником нової міжнародної організації — Організації Об'єднаних Націй.
У повоєнний час Сполучені Штати і Радянський Союз стали конкуруючими наддержавами у Холодній війні, протистоявши один одному і в гонці озброєнь, і в космічних перегонах, й ідеологічній та пропагандистській конфронтації. Зовнішня політика США будувалася навколо підтримки країн Західної Європи і Японії поряд з політикою стримування комунізму. США взяли участь в Корейській і В'єтнамській війнах, намагаючись зупинити поширення радянського впливу.
У 1960-ті роки, багато в чому завдяки руху за громадянські права, пройшла хвиля соціальних реформ, що забезпечила дотримання конституційних прав на голосування і свободу пересування афроамериканців та інших расових меншин. Завдяки переговорам з СРСР, ініційованими Рональдом Рейганом, а згодом і Джорджом Бушом, що зайняв пост президента в 1989, настала локалізація глобального протистояння. Холодна війна закінчилася повним колапсом соціалістичного ладу і розпадом Радянського Союзу в 1991 році, залишивши Сполучені Штати єдиною наддержавою у світі.
У 1990-ті США зосередилися на міжнародних конфліктах навколо Близького Сходу. Початок 21-го століття ознаменувався терористичними атаками «Аль-Каїди» 11 вересня 2001 року, після чого країна взяла участь у війнах в Іраку та Афганістані. 2008 року США пережили найгіршу економічну кризу з часів Великої депресії. За роки правління президента Барака Обами, першого афроамериканця на даній посаді, було впроваджено реформи по охороні здоров'я і банківській діяльності. 20 січня 2017 року склав присягу 45-й президент Сполучених Штатів Дональд Трамп, обрання і президентство якого викликали певні суперечності серед громадян США.
Доколумбова епоха
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJrTDFCbGIzQnNhVzVuWDI5bVgwRnRaWEpwWTJGZmRHaHliM1ZuYUY5Q1pYSnBibWRwWVM1d2JtY3ZNakF3Y0hndFVHVnZjR3hwYm1kZmIyWmZRVzFsY21sallWOTBhSEp2ZFdkb1gwSmxjbWx1WjJsaExuQnVadz09LnBuZw==.png)
Остаточно не відомо, як і коли корінні американці вперше поселилися на території сучасних Сполучених Штатів. Переважна більшість теорій припускає, що люди мігрували з Євразії через сухопутний міст Берингії, який з'єднував Сибір і Аляску під час льодовикового періоду. Згодом вони переселилися на південь по всій Америці і, можливо, дійшли до Антарктиди. Ця міграція розпочалася приблизно 30 000 років тому і тривала близько 20 000 років, поки сухопутний міст не був затоплений внаслідок підвищення рівня моря, викликаного закінченням останнього льодовикового періоду. Ці давні мешканці, звані палеоамериканцями, незабаром розділились на багато сотень різноманітних народів, племен і народностей.
Доколумбова епоха включає в себе період в історії і передісторії Північної і Південної Америки до появи європейців на американських континентах, охоплюючи час від початкового поселення у верхньопалеолітичний період аж до європейської колонізації під час Нового часу. Племена Північної Америки періодично ворогували одне з одним. Відомий ісландський вікінг Лейф Еріксон за 500 років до Колумба відкрив Америку, назвавши її Вінланд.
Колоніальний період США
Колонізація Америки іспанцями, голландцями та французами
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZoTDBScGMyTnZkbVZ5ZVY5dlpsOTBhR1ZmVFdsemMybHpjMmx3Y0drdWFuQm5Mekk0TUhCNExVUnBjMk52ZG1WeWVWOXZabDkwYUdWZlRXbHpjMmx6YzJsd2NHa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Після вікінгів першими європейцями на американському материку були іспанці. В жовтні 1492 року іспанська експедиція на чолі з адміралом Христофором Колумбом висадилась на острів Сан-Сальвадор.
Першим дослідником, який побував у гирлі річки Міссісіпі, перетнув сучасні Луїзіану та Техас, дійшов практично до Каліфорнійської затоки, є іспанський конкістадор та мандрівник Альваро Нуньєс Кавеса де Вака. Це відбулося у 1528—1535 роках. Перше постійне поселення в сучасних США було засноване у 1565 у Флориді.
Французи вперше ступили на землі Нового світу як дослідники, шукачі маршруту до Тихого океану та достатку. Найзначніші дослідження французів у Північній Америці відбулися під час правління короля Франції Франциска І. 1524 року Франциск відправив італійця Джованні да Верраццано знайти шлях до Тихого океану в районі між Флоридою та Ньюфаундлендом. Землям поміж Новою Іспанією та англійським Ньюфаундлендом Верраццано дав назви Франческа та Нова Галлія, просуваючи цим способом Францію.
Згодом, 1534 року, Франциск відправив Жака Картьє в першу з трьох подорожей досліджувати узбережжя Ньюфаундленда та річку Св. Лаврентія. Потім французи мали невдалі спроби заснувати декілька колоній вздовж узбережжя Північної Америки, які провалилися через погодні умови, хвороби або конфлікт з іншими європейськими колоністами. Картьє пробував заснувати перше постійне європейське поселення в північній Америці в Кап-Руж, але всі 400 поселенців наступного року покинули поселення через погану погоду і набіги корінного населення. Невелика група вояків, яка залишилась у Південній Кароліні на острові Парріс, у 1562 році заснувала Шарльсфорт, але вже наступного року була змушена покинути його у зв'язку з припиненням постачання харчів з Франції.
Форт Кароліна, оснований на місці, де сьогодні стоїть місто Джексонвілл у штаті Флорида, проіснував лише один рік та був знищений іспанцями з Сент-Августина. Незабаром провалилась і спроба розміщувати засуджених на острові в Новій Шотландії. 1604 року острів Сент-Круа в Акаді був місцем для ще однієї французької колонії, яка дуже постраждала від хвороби, мабуть, цинги. Наступного року поселення перевезли в Порт-Рояль. 1685 року в Техасі французи заснували Форт Сент-Луїс, але до 1688 року його покинули.
У 1602 році уряд Республіки Об'єднаних провінцій засновує Голландську Ост-Індійську компанію для дослідження нового шляху до Індії та проголошення всіх незвіданих земель територіями Республіки Об'єднаних провінцій. Це призвело до створення кількох значних експедицій, які посприяли створенню провінції Нові Нідерланди.
Колонізація Америки англійцями
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTDAxaGVXWnNiM2RsY2w5cGJsOVFiSGx0YjNWMGFGOUlZWEppYjNJbE1rTmZZbmxmVjJsc2JHbGhiVjlJWVd4ellXeHNMbXB3Wnk4eU9EVndlQzFOWVhsbWJHOTNaWEpmYVc1ZlVHeDViVzkxZEdoZlNHRnlZbTl5SlRKRFgySjVYMWRwYkd4cFlXMWZTR0ZzYzJGc2JDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk00THpFMk1qSmZiV0Z6YzJGamNtVmZhbUZ0WlhOMGIzZHVYMlJsWDBKeWVTNXFjR2N2TWpnMmNIZ3RNVFl5TWw5dFlYTnpZV055WlY5cVlXMWxjM1J2ZDI1ZlpHVmZRbko1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
У 1585 і 1587 роках сер Волтер Релі за наказом Королеви Англії Єлизавети I зробив дві спроби заснувати постійне поселення у Північній Америці. Розвідувальна експедиція досягла американського берега в 1584 році й назвала відкрите узбережжя Вірджинія на вшанування «королеви-незайманки» Єлизавети I, що не була одруженою. Обидві спроби закінчилися невдачею — перша колонія, заснована на острові Роанок неподалік від узбережжя Вірджинії, виявилася на межі загибелі через атаки індіанців і брак припасів та була евакуйована сером Френсісом Дрейком у квітні 1587 року.
Того ж року на острів висадилася друга експедиція колоністів, чисельністю 117 людей. Планувалося, що навесні 1588 року до колонії прибудуть кораблі зі спорядженням і провіантом. Проте з різних причин постачальна експедиція затрималася на півтора року. Коли вона прибула, усі будівлі колоністів були цілі, але не було жодних слідів людей, окрім останків однієї людини. Доля колоністів невідома донині..
Перше постійне англійське поселення було створене в Джеймстауні у 1607 році. Релігійний і політичний хаос в Європі стимулював еміграцію в англійські колонії. Надія на процвітання привела сюди багатьох поселенців як з Англії, Німеччини, так і з інших континентальних країн.
XVIII століття
Починаючи з середини XVII століття, Велика Британія намагалася встановити повний контроль над економічними операціями американських колоній, реалізуючи схему, відповідно до якої всі промислові товари (від металевих ґудзиків до риболовецьких суден) імпортувалися в колонії з метрополії в обмін на сировину та сільськогосподарські товари. За цієї схеми англійські підприємці, так само як і англійський уряд, були вкрай незацікавлені у розвитку промисловості в колоніях, а також у торгівлі колоній з кимось іншим, окрім метрополії.
А тим часом американська промисловість (здебільшого у північних колоніях) досягла значних успіхів. Зокрема американські промисловці досягли успіху в суднобудуванні, що дозволило швидко налагодити торгівлю з Вест-Індією і тим самим знайти ринок збуту для американської мануфактури.
Англійський парламент визнав ці успіхи настільки загрозливими, що 1750 видав закон, який забороняв будувати в колоніях прокатні стани та майстерні з обробки заліза. Зовнішня торгівля колоній також зазнавала утисків. 1763 року були прийняті закони про судноплавство, за якими товари дозволялося ввозити та вивозити з американських колоній лише на британських суднах. Крім того, всі призначені для колоній товари повинні були вантажитися у Великій Британії, незалежно від того, звідки їх везли. Таким чином метрополія намагалася поставити всю зовнішню торгівлю колоній під свій контроль. І це не враховуючи безлічі мит і податкових зборів на товари, які колоністи власноруч ввозили додому.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUzTDBKdmMzUnZibDlVWldGZlVHRnlkSGt0UTI5dmNHVnlMbXB3Wnk4eU9URndlQzFDYjNOMGIyNWZWR1ZoWDFCaGNuUjVMVU52YjNCbGNpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
До другої половини XVIII століття населення американських колоній дедалі виразніше виступало як спільність людей, що перебували в конфронтації з метрополією. Значну роль у цьому відіграв розвиток колоніальної преси. Перша американська газета з'явилася у квітні 1704, а до 1765 їх було вже 25. Олії у вогонь підлив закон про гербовий збір, що важко вдарив по американських видавцях. Невдоволення виявляли й американські промисловці та торговці, вкрай незадоволені колоніальною політикою метрополії. Присутність англійських військ, які залишилися там після семирічної війни, на території колоній також викликало невдоволення колоністів. Чимраз частіше звучали вимоги про надання незалежності.
Відчуваючи серйозність ситуації, як американська, так і англійська буржуазія, шукали рішення, котре задовольнило б інтереси як метрополії, так і колоній. Так 1754 року з ініціативи Бенджаміна Франкліна було висунуто проєкт зі створення союзу північноамериканських колоній з власним урядом, але на чолі з президентом, що призначається британським королем. Хоча проєкт і не передбачав повної незалежності колоній, у Лондоні він викликав вкрай негативну реакцію.
Іскрою, з якої розгорілася американська революція, стало «Бостонське чаювання» 16 грудня 1773 року. Жителі міста перевдяглися в індіанські костюми, вдерлися на кораблі з англійським крамом та скинули за борт тюки з привезеним чаєм. Бостон, як і всю Массачусетську колонію, вже давно вважали в Британії «підбурювачами спокою». Тому англійський уряд пішов на рішучі кроки, щоб упокорити бунтівників. Порт був блокований аж до сплати міською владою компенсації за знищений вантаж. Англійці вперто не хотіли помічати розмаху заколоту, вважаючи його справою групи радикально налаштованих фанатиків.
Але каральна акція проти Бостона не лише не втихомирила заколотників, а й стала для всіх американських колоній закликом згуртуватися для боротьби за незалежність.
Війна за незалежність (1775—1800)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDBSbFkyeGhjbUYwYVc5dVgyOW1YMGx1WkdWd1pXNWtaVzVqWlY4bE1qZ3hPREU1SlRJNUpUSkRYMko1WDBwdmFHNWZWSEoxYldKMWJHd3VhbkJuTHpNd01IQjRMVVJsWTJ4aGNtRjBhVzl1WDI5bVgwbHVaR1Z3Wlc1a1pXNWpaVjhsTWpneE9ERTVKVEk1SlRKRFgySjVYMHB2YUc1ZlZISjFiV0oxYkd3dWFuQm4uanBn.jpg)
Створення інститутів влади
Місцеві органи самоврядування США були створені в англійській Америці ще в колоніальний період. Перший загальний орган самоврядування — Континентальний конгрес — був скликаний напередодні революції як нарада представників окремих колоній. Під час революції він конституювався як Законодавчі Збори. На Другому Континентальному конгресі, скликаному 10 травня 1775 року, представники місцевої колоніальної влади обговорили становище, що склалося в результаті жорстких дій британського уряду і англійських військ, які фактично розпочали до цього часу бойові дії проти загонів міліції колоністів.
Конгрес оголосив себе центральним урядом колоній, що об'єдналися для спільного захисту від британської агресії і доручив колоніальним законодавчим зборам виробити місцеві конституції, які передбачали їх незалежність від Великої Британії. Генерал Вашингтон, харизматичний політичний лідер з Вірджинії, що висунувся ще в період франко-індіанської війни, був призначений головнокомандувачем об'єднаної Континентальної армії.
У кожній колонії частина населення залишилася лояльною до королівського уряду, але лоялісти ніде не мали достатнього впливу, щоб контролювати місцеві органи влади. Їх дії стали предметом уваги з боку місцевих комітетів безпеки, створених відповідно до рішень першого Континентального конгресу в 1774 року, які тепер виконували функції тимчасових виконавчих органів Конгресу на місцях. Майно лоялістів, які виступили проти революції, було конфісковано, а самі вони втекли під захист королівських військ.
У липні наступного 1776 року Конгрес проголосував за проголошення незалежності США і прийняв Декларацію незалежності, що склала основу конституції нової федеративної держави. Після революції інші органи федеральної влади були створені в результаті конституційної реформи 1786-1791 років.
Хід бойових дій
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk0TDFOMWNuSmxibVJsY2w5dlpsOU1iM0prWDBOdmNtNTNZV3hzYVhNdWFuQm5MekkxTUhCNExWTjFjbkpsYm1SbGNsOXZabDlNYjNKa1gwTnZjbTUzWVd4c2FYTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN4TDFOMWNuSmxibVJsY2w5dlpsOUhaVzVsY21Gc1gwSjFjbWR2ZVc1bExtcHdaeTh5TlRCd2VDMVRkWEp5Wlc1a1pYSmZiMlpmUjJWdVpYSmhiRjlDZFhKbmIzbHVaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTDFkaGMyaHBibWQwYjI1ZlEzSnZjM05wYm1kZmRHaGxYMFJsYkdGM1lYSmxYMko1WDBWdFlXNTFaV3hmVEdWMWRIcGxKVEpEWDAxTlFTMU9XVU1sTWtOZk1UZzFNUzVxY0djdk1qVXdjSGd0VjJGemFHbHVaM1J2Ymw5RGNtOXpjMmx1WjE5MGFHVmZSR1ZzWVhkaGNtVmZZbmxmUlcxaGJuVmxiRjlNWlhWMGVtVWxNa05mVFUxQkxVNVpReVV5UTE4eE9EVXhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Бойові дії почалися ще до проголошення незалежності внаслідок жорсткого тиску з боку англійської армії, яка намагалася роззброїти загони місцевої поліції та заарештувати лідерів колоністів. У 1775—1776 роках Континентальна армія здійснила вторгнення в Канаду, у ході якого захопила Монреаль та взяла в облогу Квебек. Однак американські війська були витіснені британцями. Оскільки сил британської корони в Америці виявилося недостатньо, щоб взяти під контроль всю територію колоній, і збройні загони колоністів намагалися навіть перейти в наступ, в серпні 1776 р. в Нью-Йорку висадилася велика армія англійців. Загони місцевої міліції були розгромлені, а армія генерала Вашингтона після кількох поразок була змушена відступити через Нью-Джерсі до Пенсильванії. Англійці утримували місто Нью-Йорк до укладення мирного договору 1783, перетворивши його у свій головний опорний пункт на території Північної Америки.
Слідом за американським військом, яке відступало, британська армія вдерлася в Нью-Джерсі, але тут зазнала відсічі від армії генерала Вашингтона, яка до цього часу перегрупувалася і форсувала річку Делавер в різдвяну ніч, в грудні 1776. Англійці були розбиті при Трентоні та Принстоні і відступили назад до Нью-Йорку.
Генеральний план англійців, розроблений в Лондоні, складався із влаштування одночасного наступу з Канади і річкою Гудзон, щоб у 1777 захопити Олбані та відрізати Нову Англію від південних колоній. Але канадська армія під командуванням генерала Бергойна зазнала поразки при Саратозі, а з Нью-Йорка армія англійців попрямувала не до Олбані, а до Філадельфії. Внаслідок цього вцілілі під Саратогою англійці потрапили в полон з умовою репатріації до Великої Британії, але Континентальний конгрес не затвердив умови їх здачі, і полонених ув'язнили. Перемога колоністів прискорила вступ Франції в союз з США, який був укладений 1778 року. До союзу потім приєдналися Іспанія та Нідерланди, і почалася нова війна.
Надалі англійці зосередили свої сили на спробах захопити південні штати. Маючи у своєму розпорядженні обмежений контингент військ, вони зробили ставку на мобілізацію лоялістів. Подібна тактика допомогла їм утримати позиції на північно-західних територіях, попри поразку канадських військ при спробі наступати на Олбані.
Наприкінці 1778 року британський флот висадив десант та захопив столицю Джорджії, місто Саванну. 1780 точно так само було взято й Чарлстон. Але лоялістів було замало, щоб просунутися вглиб країни, і англійцям довелося задовольнитися контролем над портовими містами. Подальший наступ на Північну Кароліну та Вірджинію захлинувся, бо на окупованих територіях почалася партизанська війна, і загони лоялістів зазнали нищівної поразки.
Залишки британської армії попрямували до міста Йорктаун, де збиралися завантажитись на кораблі британського флоту. Але флот зіткнувся в Чесапікській затоці з французьким флотом і був змушений відступити. Війська британського генерала Корнуолліса, що опинилися в пастці, у жовтні 1781 здалися генералу Вашингтону. Коли повідомлення про цю поразку досягли Великої Британії, парламент ухвалив рішення розпочати мирні переговори з американськими повстанцями.
Результатом революції стала незалежність 13 колоній: Массачусетсу, Нью-Гемпширу, Коннектикуту, Род-Айленду, Нью-Йорку, Нью-Джерсі, Пенсільванії, Делаверу, Меріленду, Вірджинії, Північної і Південної Кароліни і Джорджії. Згідно з Конституцією, написаною Конституційними зборами 1787 року, було створено національний уряд. Герой революції Джордж Вашингтон, обраний на посаду президента, започаткував багато державних установ, включаючи кабінет, монетний двір і перший банк США.
Перші роки республіки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEzTDBwdmFHNWZRV1JoYlhOZlFURTRNak0yTG1wd1p5OHlNekJ3ZUMxS2IyaHVYMEZrWVcxelgwRXhPREl6Tmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Джордж Вашингтон, який став лідером нації ще в роки Американської революції, був обраний першим президентом США згідно з новою конституцією, прийнятою в 1789—1791 роках. Згідно з першим повоєнним переписом населення, в США на той момент проживало 3,9 мільйони людей. Середня густота населення становила 4,5 осіб на квадратну милю, але мешканці були розселені не дуже рівномірно: більша частина населення зосередилася в прибережних регіонах, тимчасом як на західних територіях білих поселенців практично не було. Більшість населення складалася з селян та їхніх сімей, які проживали в сільських місцевостях. У США до кінця XVIII ст. було лише 12 міст з населенням у понад 5 000 осіб.
Судова влада в країні була впорядкована прийняттям закону 1789 р. про створення системи федеральних судів. Верховний суд того часу повинен був складатися з шести суддів. Крім того, були призначені 3 окружних суди і 13 Федеральних районних судів. Для виконання судових рішень була сформована Служба маршалів США, а для нагляду за законністю в кожному з 13 федеральних районів був призначений районний прокурор. Столиця США була перенесена в штат Меріленд, на частині території якого був пізніше створений незалежний федеральний округ Колумбія.
За підтримки президента Вашингтона секретар Казначейства Александер Гамільтон впровадив через Конгрес законопроєкт про фінансову програму реструктуризації боргів Конгресу, створення Центрального банку Сполучених Штатів, призначення нових податків та митних тарифів. З них податок на віскі був найменш популярним і навіть зумовив повстання в Пенсильванії 1794 року.
В епоху французької революції та наполеонівських воєн США дотримувалися нейтралітету. Однак, 1794 року уряд США підписав з Великою Британією угоду про взаємовигідну торгівлю, відповідно до якої Велика Британія відводила свої війська, зосереджені на канадському кордоні. Ця угода була піддана критиці партією Джефферсона, але президент підтримав федералістів, які виступали за підписання угоди, і Джефферсон змушений був поступитися. Хоча президент Вашингтон був противником партійної системи, в цілому він підтримував федералістів, і після його смерті 1799 року став героєм цієї партії.
Становлення американської держави (1783—1865)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUxTDFSMWRIUnNaVjlDYjNsdWRHOXVMVlZ1YVhSbFpDMVRkR0YwWlhNdE1qZzVPSGd6TURBd0xtcHdaeTh5TlRCd2VDMVVkWFIwYkdWZlFtOTViblJ2YmkxVmJtbDBaV1F0VTNSaGRHVnpMVEk0T1RoNE16QXdNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Згідно з мирним договором з Великою Британією західний кордон США був встановлений по річці Міссісіпі, а північна, в свою чергу, — по Великих озерах. Раніше території між Міссісіпі і горами Аппалачі англійці залишали своїм індіанським союзникам. Флорида була повернута Іспанії.
Після закінчення війни за незалежність США ще продовжували вести війну з індіанцями на північно-західних територіях, що завершилася в 1795 році підписанням Грінвілльського мирного договору, згідно з яким індіанська конфедерація визнала суверенітет США і допустила білих поселенців на свої землі. Крім того, США вели переговори з Іспанією щодо спірних Південно-західних територіях, де також велися активні бойові дії з індіанцями. Згідно з укладеним в тому ж 1795 році Мадридської угоди, Іспанія визнала ці землі володінням США і демаркувала кордон між ними та іспанською Флоридою по 31-й паралелі. 1798 року там була створена територія Міссісіпі.
Після англо-американської війни 1812—1815 рр. індіанці втратили підтримку Великої Британії і не змогли дати американській експансії істотного опору. У 1830-х роках рішеннями Конгресу і адміністрації президента Джексона безліч індіанців було виселено за річку Міссісіпі.
З початку XIX століття тисячі американців покинули все більш густо заселений схід США і попрямували на захід від Міссісіпі, в абсолютно неосвоєний регіон, званий Великими рівнинами. При цьому жителі Нової Англії переселились в багатий лісом Орегон, а вихідці з південних штатів заселяли простори Техасу, Нью-Мексико і Каліфорнії.
Основним транспортним засобом цих переселенців — піонерів були запряжені кіньми або биками фургони. У шлях вирушали каравани з декількох десятків фургонів кожен. Для того щоб дістатися від долини Міссісіпі до узбережжя Тихого океану, такого каравану було потрібно в середньому близько пів року.
Після того, як в 1848 році в Каліфорнії було виявлено золото, почалася так звана Каліфорнійська золота лихоманка, що підсилила потік переселенців. Для ряду релігійних груп переселення на малозаселені західні території надавало можливість уникнути зовнішнього впливу і конфліктів з представниками основних конфесій та владою. Одним із прикладів цього є мормони, які оселилися в штаті Юта в 1847 році.
Республіканська ера Джефферсона
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZsTDFSb2IyMWhjMTlLWldabVpYSnpiMjVmWW5sZlVtVnRZbkpoYm1SMFgxQmxZV3hsSlRKRFh6RTRNREF1YW5Cbkx6SXlOWEI0TFZSb2IyMWhjMTlLWldabVpYSnpiMjVmWW5sZlVtVnRZbkpoYm1SMFgxQmxZV3hsSlRKRFh6RTRNREF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
На президентських виборах 1800 року Томас Джефферсон з великою перевагою переміг Джона Адамса. Новообраний лідер продовжив політику демократизації влади, започаткованої колишнім президентом, створення відповідального перед місцевою владою уряду і посилення ролі сільського господарства в економіці. З метою досягнення контролю над Конгресом Джефферсон пішов на компроміс з федералістською фракцією. Джефферсон продовжив економічну політику Гамільтона щодо Національного банку і тарифів. В обмін на це федералісти не перешкоджали закінченню дії Закону про підбурювання в 1801 році і скасування одного з Актів про іноземців, що супроводжувалося звільненням з в'язниці арештованих за цими законами.
Прагнучи зменшити урядові витрати, Джефферсон намагався ліквідувати національний борг, вважаючи, що країни не повинні збільшувати свої заборгованості шляхом отримання іноземних кредитів, за що виступав Гамільтон. Також були скасовані багато введених попередньою адміністрацією податків, зокрема, податок на дрібних виробників віскі, що викликало в 1794 році серйозні хвилювання. Думка Джефферсона, що федеральний уряд може забезпечуватися тільки митом без збору податків з населення, спочатку принесла успіхи в економіці, проте пізніше, коли в результаті наполеонівських війн торгівля США з Великою Британією і Францією була перервана, призвела до катастрофи.
Джефферсон в період свого президентства провів значне скорочення чисельності армії, а також розпустив більшу частину флоту, побудованого при адміністрації Адамса, оскільки, на його думку, великі збройні сили виснажували ресурси і фінанси держави. Він вважав, що в разі війни достатня чисельність армії буде досягнута за рахунок добровольців з цивільного населення, як це сталося під час Війни за незалежність. Проте, визнаючи необхідність освіченого керівництва добровольчої армії, Джефферсон збільшив армійський корпус інженерів і заснував в 1803 році Військову академію США у Вест-Пойнті.
Луїзіанська покупка (1803—1804)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekk1TDFWdWFYUmxaRk4wWVhSbGMwVjRjR0Z1YzJsdmJpNXdibWN2TWpNM2NIZ3RWVzVwZEdWa1UzUmhkR1Z6Ulhod1lXNXphVzl1TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
У 1803 році завдяки вдалим діям американських дипломатів між Сполученими Штатами і Францією була укладена угода, що отримала назву Луїзіанська покупка і яка дозволила державі практично подвоїти свою територію. Але головним досягненням цієї угоди для США того часу було надання річки Міссісіпі, важливої транспортної артерії, яка раніше була прикордонною річкою, в повне розпорядження американських фермерів і торговців.
Під час переговорів і безпосередньо під час проведення операції Іспанія заявляла свої претензії на частину території штату Оклахома і південно-західну частину штатів Канзас і Луїзіана. Згідно з угодою до США відходили території, які з часом стали частиною канадських провінцій Альберта і Саскачеван. Придбана за результатами операції земля склала приблизно 23 % території сучасних Сполучених Штатів Америки.
«Луїзіанська покупка» стала однією з важливих віх в політичному житті третього президента США Томаса Джефферсона. Хоча Джефферсон і був стурбований законністю проведення операції (Конституція США не містила статей з приводу придбання територій у іноземних держав) він, тим не менше, зважився на операцію у зв'язку з тим, що Франція і Іспанія перешкоджали американцям в їх торгівлі через порт Новий Орлеан.
Англо-американська війна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF4TDBKaGRIUnNaVjlsY21sbExtcHdaeTh5T0RCd2VDMUNZWFIwYkdWZlpYSnBaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Військові дії почалися в червні 1812 і відбувалися в районі американо-канадського кордону, чесапікської і мексиканської заток із змінним успіхом і закінчилися навесні 1815. У союзі з англійцями виступали індіанці під проводом Текумсе. Велася також інтенсивна війна в морі. В ході кампаній 1812 і 1813 виявилася непідготовленість американців до війни; провалилися спроби США заволодіти територією Канади. Англійцям поступово вдалося підсилити блокаду узбережжя США. Проте 10 вересня 1813 американська ескадра завдала поразки супротивникові на озері Ері; в результаті США вдалося узяти під свій контроль прикордонні райони на Заході.
Впродовж 1814 США знов загрожувала повна поразка: після перемоги над Наполеоном в Європі Велика Британія скерувала великі сили на боротьбу з американцями, а уряд США до осені був неплатоспроможним. Основними напрямами ударів стали Нью-Йорк (з метою відрізати від решти частину США Нову Англію), Новий Орлеан (з метою блокувати басейн р. Міссісіпі) і район Чесапікської затоки (що було обманним маневром).
24 серпня 1814 англійці захопили Вашингтон і спалили його. Проте на підступах до Балтимору у Форті Макгенрі 13-14 вересня англійці наштовхнулися на запеклий опір. На півночі 10-тисячна англійська армія виступила з боку Канади, але 11 вересня американці розбили англійський флот у бухті Платтсбург, і, позбувшись підтримки флоту, британські сухопутні сили були змушені відступити до Канади.
Переговори щодо мирного договору почалися в червні 1814, і 24 грудня був підписаний Гентський договір, що відновив довоєнний статус-кво, але не вирішив територіальних і економічних суперечностей, які призвели до війни. Загальні втрати американців у війні склали 2260 чоловік. Ця війна також отримала назву Другої війни за незалежність (саме така назва прийнята в американській історіографії).
Закон про переселення індіанців
Закон про переселення індіанців прийнятий конгресом США та підписаний президентом Ендрю Джексоном. Він передбачав переселення індіанців з південно-східних штатів на необжиті землі на захід від річки Міссісіпі. Закон набрав чинності 28 травня 1830 року.
Переселення передбачалося як добровільне для охочих провести «обмін землями», згідно з законом. Уряд США зобов'язувався назавжди закріпити нові землі за переселенцями та їхніми нащадками. Конгрес виділив асигнування на допомогу переселенцям у разі переїзду та облаштування на новому місці, допомогу на перший рік після переселення, а також військовий захист від інших вороже налаштованих племен.
Боротьба за Техас
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBGdVpISmxkMTlLWVdOcmMyOXVYMUJ2Y25SeVlXbDBMbXB3Wnk4eU5EVndlQzFCYm1SeVpYZGZTbUZqYTNOdmJsOVFiM0owY21GcGRDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Після війни за незалежність на місці іспанської колонії Нова Іспанія у Північній Америці була проголошена Мексиканська республіка. 4 жовтня 1824 року Мексика прийняла нову конституцію, якою країна була проголошена федеративною республікою, у склад котрої входили дев'ятнадцять штатів та чотири території. Колишня іспанська провінція Техас стала частиною новоствореної держави, штатом Мексики із столицею в м. Салтійо.
У певний період своєї історії, з огляду на невелику кількість населення регіону, уряд Мексики заохочував імміграцію поселенців, які мали створити свої власні війська для захисту штату та поселень від ворожо налаштованих місцевих індіанських племен. Імміграційна політика мексиканського уряду відзначалася своєю ліберальністю, що дозволило англомовним поселенцям заснувати перші поселення вже у 1822 році під проводом адвоката Стівена Остіна, якому було доручено виділяти земельні ділянки. Таким чином, більшість поселенців, які заселяли величезні території Техасу були англомовними поселенцями, прибульцями із Сполучених Штатів.
Ще у 1827 р. президент США Джон Квінсі Адамс звертався до Мексики з пропозицією продати Техас США за один мільйон доларів, але йому було відмовлено. Два роки по тому, новий президент Ендрю Джексон знову звернувся з пропозицією придбати у Мексики штат Техас вже за 5 мільйонів доларів, але як і раніше не отримав згоди. Шляхом масової імміграції англомовні поселенці дуже скоро опинилися у більшості на території цього мексиканського штату. Занепокоєний такою ситуацією, президент Мексики Анастасіо Бустаманте 6 квітня 1830 року ввів нові обмеження на подальшу імміграцію зі США, також був скасований закон, який передбачав звільнення переселенців від податків на майно протягом десяти років та були підвищені митні тарифи на імпорт товарі із Сполучених Штатів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5qTDAwbFF6TWxRVGw0YVdOdlgwUnBkbWx6YVNWRE15VkNNMjVmVUc5c0pVTXpKVUZFZEdsallTMVNaWEFsUXpNbFFrRmliR2xqWVY5RFpXNTBjbUZzTG5CdVp5OHlORFZ3ZUMxTkpVTXpKVUU1ZUdsamIxOUVhWFpwYzJrbFF6TWxRak51WDFCdmJDVkRNeVZCUkhScFkyRXRVbVZ3SlVNekpVSkJZbXhwWTJGZlEyVnVkSEpoYkM1d2JtYz0ucG5n.png)
Конфлікт розпочався з прийняттям у 1835 році нової Конституції Мексики, яка передбачала більшу централізацію держави та скасування рабства. Своїм указом президент Мексики Антоніо Лопес де Санта-Анна скасував дію колишньої конституції 1824 року, що викликало заворушення у декількох регіонах країни. Військові дії розпочалися в Техасі 1 жовтня 1835, хоча техаські повстанці спочатку швидко оволоділи найбільшими містами Байя та Сан-Антоніо де Бехар, однак пізніше зазнали поразки у цих самих місцях. Війна закінчилася поразкою мексиканської армії у битві при Сан-Хасінто, коли війська генерала Семюела Х'юстона розгромили мексиканський корпус на чолі з президентом Санта-Анною, який потрапив у полон незабаром після битви.
Захоплений президент був змушений підписати договір про незалежність Техасу і після цього його переправили до США. Договір передбачав припинення бойових дій, передислокацію мексиканських військ на південь від Ріо-Гранде, повернення Мексикою захопленого майна та обмін військовополоненими; в обмін на це Санта-Анна отримував можливість повернутися в Мексику, як тільки він вважатиме це відповідним (цей пункт договору був порушений). Мексика відмовилася ратифікувати договір, підписаний полоненим президентом, і не дивлячись на припинення військових дій, статус Техасу залишався юридично невизначеним до тих пір, поки 1845 року він не приєднався до США.
Американо-мексиканська війна (1846—1848) і демаркація кордону з Мексикою
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlppTDFWVFFWOVVaWEp5YVhSdmNtbGhiRjlIY205M2RHaGZNVGcxTUM1cWNHY3ZNelV3Y0hndFZWTkJYMVJsY25KcGRHOXlhV0ZzWDBkeWIzZDBhRjh4T0RVd0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У 1846 році США через суперечку щодо кордону після приєднання Техасу оголосили війну Мексиці, і армія американського генерала Тейлора розгромила війська президента Санта-Анни. У наступному 1847 році, армія генерала Скотта зайняла столицю Мексики, президент втік, а тимчасовий уряд уклав з американцями мир, поступившись США майже половиною території своєї держави. Згідно з мирним договором в обмін на території Мексика отримала 15 мільйонів доларів, щоб розплатитися з зовнішніми боргами, через які втратила підтримку європейських країн, залишивши її напризволяще долі і американських військ.
У 1853 році Мексика поступилася ще частиною своєї території США в результаті операції, званої покупкою Гадсдена, яка остаточно сформувала новий американо-мексиканський кордон.
Рабство у США
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV3TDBOcFkyRjBjbWxqWlhOZlpHVmZabXhoWjJWc2JHRjBhVzl1WDNOMWNsOTFibDlsYzJOc1lYWmxMbXB3Wnk4eU1USndlQzFEYVdOaGRISnBZMlZ6WDJSbFgyWnNZV2RsYkd4aGRHbHZibDl6ZFhKZmRXNWZaWE5qYkdGMlpTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Вперше африканські невільники були завезені до британської Вірджинії англійськими колоністами 1619 року. Станом на 1860 рік, з 12-мільйонного населення 15 американських штатів, де зберігалося рабство, 4 мільйони були рабами. Із 1,5 млн сімей, що жили у цих штатах, понад 390 тис. сімей мали рабів.
Праця рабів широко використовувалася у плантаційному господарстві, що дозволяло отримувати американським рабовласникам високі прибутки. У першій половині XIX століття національне багатство Сполучених Штатів значною мірою ґрунтувалося на експлуатації праці рабів. За період від XVI до XIX століття до країн Америки було завезено близько 12 мільйонів африканців, із них близько 645 тис. — на територію сучасних США.
18 вересня 1850 року Конгрес США прийняв закон про рабів-утікачів, що дозволяв пошук і затримання рабів-втікачів на територіях, де рабство було вже скасоване. Закон зобов'язував населення всіх штатів активно брати участь у затриманні рабів-утікачів і передбачав суворе покарання для рабів, а також тих, хто їх переховував і тих, хто не сприяв затриманню раба. У всіх південних і північних штатах засновувалися особливі уповноважені з ловлі рабів, яким слід надавати сприяння. Спійманих рабів поміщали у в'язницю і під озброєною охороною повертали рабовласникові. Щоб раб був визнаний збіглим, достатньо було, щоб будь-який білий заявив і підтвердив під присягою, що цей негр є рабом, який втік від нього.
На індіанській території, яка формально не входила до складу США і де проживали виселені в 1830-ті рр. з південних штатів П'ять цивілізованих племен, рабство в окремих випадках зберігалося до 1870-х рр. При цьому положення рабів в індіанців було кращим у порівнянні з південними штатами, а значну частину племені семінолів становили афроамериканці і нащадки змішаних індіансько-афроамериканських шлюбів.
Рабство було скасоване після завершення Громадянської війни 1861—1865 років і прийняття Тринадцятої поправки до Конституції США у грудні 1865 року.
Передумови Громадянської війни в США
Основною причиною, яка привела США до громадянської війни стала наявність в країні штатів двох типів: рабовласницьких і вільних. Територія Сполучених Штатів поступово розширювалася на схід від Атлантики протягом майже всього XIX ст. і кожен раз, коли була необхідність приєднати новостворений штат до країни, виникала напруженість між рабовласницьким Півднем і вільною Північчю. Коли в Сенаті порушувався баланс кількості рабовласницьких і вільних штатів на користь перших або останніх, з'являлася можливість порушити рівновагу інтересів обох систем.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZtTDBGaWNtRm9ZVzFmVEdsdVkyOXNibDlpZVY5SFpXOXlaMlZmVUdWMFpYSmZRV3hsZUdGdVpHVnlYMGhsWVd4NUxtcHdaeTh5TVRKd2VDMUJZbkpoYUdGdFgweHBibU52Ykc1ZllubGZSMlZ2Y21kbFgxQmxkR1Z5WDBGc1pYaGhibVJsY2w5SVpXRnNlUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Ситуація суттєво загострювалася діями аболіціоністів, які не тільки виступали із закликами щодо скасування рабства в США, але і спонукали уряд країни приймати закони, які обмежували можливості рабовласників, наприклад ввозити нових рабів в США чи їздити з рабами у вільні штати, а також допомагали бігти рабам на Північ і в Канаду. При цьому можливості південних плантаторів повернути рабів, що втекли, отримати якусь компенсацію від держави, покарати через судові інстанції аболіціоністів або зупинити їх інформаційну війну з рабством було практично неможливо.
При заселенні Канзасу напруга між Півднем і Північчю дійшла до справжньої конфронтації: уряд США дозволив населенню штату вирішувати або він буде рабовласницьким, або вільним, внаслідок чого іммігранти з рабовласницьких штатів і переселенці з Півночі почали вбивати один одного. Деякі історики навіть назвали цей конфлікт кінця 1850-х рр. «Малою Громадянською війною».
В 1861 році президентом США було обрано Авраама Лінкольна, який заявляв про неможливість співіснування протилежних економічних систем. Бажання зберегти рабство недоторканним призвело до того, що такі штати як Південна Кароліна, вирішили залишити Сполучені Штати і створили нове, незалежне від Вашингтона державне об'єднання — Конфедеративні Штати Америки. У відповідь Лінкольн оголосив це рішення повстанням і відправив війська заради збереження цілості країни. Конфедерація, до якої з плином часу приєдналася 11 південних штатів, сформувала свою армію і розпочала бойові дії проти армії США. Це стало початком Громадянської війни 1861—1865 років.
Громадянська війна в США
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkzTDFCcGJtdGxjblJ2Ymt4cGJtTnZiRzVOWTBOc1pYSnVZVzVrTG1wd1p5OHlNVEp3ZUMxUWFXNXJaWEowYjI1TWFXNWpiMnh1VFdORGJHVnlibUZ1WkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRpTDFWVFgxTmxZMlZ6YzJsdmJsOXRZWEJmTVRnMk1TNXpkbWN2TWpVd2NIZ3RWVk5mVTJWalpYTnphVzl1WDIxaGNGOHhPRFl4TG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
Політичні та громадські організації, які протистояли рабовласництву, утворили в 1854 році Республіканську партію. Перемога на президентських виборах 1860 року кандидата цієї партії Авраама Лінкольна стала для рабовласників сигналом небезпеки і призвела до сецесії, виходу зі складу Союзу. У лютому 6 колишніх штатів утворили нову державу — Конфедеративні Штати Америки. 1 березня про незалежність оголосив Техас, який вже того ж дня приєднався до Конфедерації, а в квітні-травні його приклад наслідували ще 4. Ці 11 штатів прийняли конституцію та обрали своїм президентом колишнього сенатора від Міссісіпі Джефферсона Девіса, який разом з іншими керівниками країни заявив, що на їхній території рабство буде існувати «вічно».
Столицею Конфедерації стало алабамське місто Монтгомері, а після приєднання Вірджинії — Річмонд. Ці штати займали 40 % всієї території США з населенням 9,1 млн осіб, у тому числі понад 3,6 млн негрів. 7 жовтня до складу Конфедерації увійшла Індіанська територія, населення якої не було лояльне ані до Конфедерації, ні до уряду США, який фактично санкціонував депортацію індіанців із Джорджії та інших південних штатів. Однак індіанці не побажали відмовлятися від рабовласництва і увійшли до складу Конфедерації. Бойові дії почалися 12 квітня 1861 нападом жителів Півдня на форт Самтер у бухті Чарльстон, що після 34-годинного обстрілу був змушений здатися. У відповідь Лінкольн оголосив південні штати в стані заколоту, проголосив морську блокаду їхнього узбережжя, призвав в армію добровольців, а пізніше ввів військову повинність.
Перший серйозний бій відбувся у Вірджинії біля залізничної станції Манассас 21 липня 1861, коли погано навчені війська жителів Півночі, перейшовши струмок Булл-Ран, атакували жителів Півдня, але були змушені почати відступ, що перетворився на втечу. Набагато успішніше здійснювалася блокада морського узбережжя Конфедерації. Одним із її наслідків було захоплення 8 листопада 1861 британського пароплава «Трент», на борту якого перебували емісари жителів Півдня, що поставило США на межу війни з Великою Британією.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDBWdFlXNWphWEJoZEdsdmJsOVFjbTlqYkdGdFlYUnBiMjR1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVWdFlXNWphWEJoZEdsdmJsOVFjbTlqYkdGdFlYUnBiMjR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Наприкінці 1861 армія Півночі нараховувала близько 650 тисяч солдатів. Але загальний план ведення війни («анаконда-план») призвів до того, що армія була розосереджена по усьому величезному фронту. 1862 найбільшого успіху жителі Півночі домоглися на західному театрі воєнних дій. У лютому-квітні армія генерала Улісса Гранта, захопивши кілька фортів, витіснила жителів Півдня з Кентуккі, а після важких боїв при Шайло очистила від них Теннессі. До літа був звільнений штат Міссурі, і війська Гранта ввійшли в північні райони Міссісіпі й Алабами. Велике значення мало захоплення 25 квітня 1862 Нового Орлеана, важливого торговельного й стратегічного центру. Конфедерація була розрізана на дві частини. Під загрозою захоплення опинився Річмонд, але усі наступи федералів були відбиті з великими втратами. І лише перекидання частин із заходу дало змогу зупинити контрнаступ конфедератів під проводом генерала Лі.
30 грудня 1862 Лінкольн підписав «Прокламацію про звільнення рабів» з 1 січня наступного року. Дана «Прокламація», як і рішення про набір негрів в армію, кардинально змінила мету війни: мова тепер йшла про знищення рабства. Шлях рабству на «вільні землі» Заходу ще раніше закрив прийнятий у травні 1862 гомстед-акт. Цей акт надавав право будь-якому громадянинові країни, що не брав участі в заколоті проти Сполучених Штатів й сплатив мито в 10 доларів, зайняти гомстед — шмат землі в 160 акрів під ферму на вільних землях. Після п'яти років проживання на ділянці, її обробки й забудови вона віддавалася безкоштовно у власність.
Часті повстання рабів, успішна морська блокада підривали економіку Півдня. Невелика промисловість не могла задовольнити всіх потреб фронту. Відчувалася нестача у медикаментах, зброї, їжі. Водночас Північ торгувала з Європою, приїжджали нові іммігранти з Європи, працювали на повну потужність, промисловість і сільське господарство.
Останнім великим успіхом конфедератів стала битва під Чанселорсвіллом навесні 1863, під час якої 130-тисячна армія жителів Півночі зазнала поразки від 60-тисячної армії генерала Лі. Однак людські та матеріальні ресурси Півночі були величезні. Вже на початку липня конфедерати зазнали поразки під Геттісбергом. У серпні 1863 армія Лі була відкинута до Вірджинії. Восени 1864 була захоплена Атланта — один із найбільших промислових центрів Півдня. 9 квітня 1865 після кривавих боїв здався Річмонд. У битві при Апоматоксі здалася Північновірджинська армія. Через місяць останні сили конфедератів капітулювали. Громадянська війна завершилася.
Реконструкція та індустріалізація (1865—1890)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUwTHpFNE5qa3RSMjlzWkdWdVgxTndhV3RsTG1wd1p5OHlOekJ3ZUMweE9EWTVMVWR2YkdSbGJsOVRjR2xyWlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Період після завершення громадянської війни увійшов у історіографію під назвою Реконструкція, який тривав з 1865 по 1877 рік. В цей час в Конституцію були внесені «поправки Реконструкції», які суттєво розширили цивільні права афроамериканців. Вони включали тринадцяту поправку, яка поставила рабство поза законом, чотирнадцяту поправку, яка гарантувала громадянство для всіх народжених або натуралізованих жителів на території США, і п'ятнадцяту поправку, яка заборонила дискримінацію по ознакою «раси, кольору шкіри або у зв'язку з перебуванням у рабстві в минулому».
У відповідь на Реконструкцію, з'явилася низка організацій жителів півдня США, в тому числі Ку-клукс-клан, що протидіяли реалізації громадянських прав кольорового населення. Насильству з боку таких організацій протидіяли федеральна армія і влада, яка у 1870 році визнала Ку-клукс-клан терористичною організацією. Проте, в справі Верховного Суду «США проти Cruikshank» стан дотримання громадянських прав населення було покладено на органи влади штатів.
Невдачі федеральних органів посилили економічну кризу 1873 року. Внаслідок цього сформовані республіканцями уряди втратили підтримку виборців південних штатів, і до влади на Півдні повернулися демократи, які хоча і не відновили рабовласництво, але прийняли дискримінаційні закони, звані законами Джима Кроу. 1877 року участь армії в державному управлінні на Півдні було припинено. В результаті афроамериканці стали громадянами другого сорту, а расистські принципи переваги білих як і раніше відновили панування в громадській думці. Монополія демократичної партії на владу в південних штатах тривала після цього аж до 1960-х років.
Експансія золотошукачів, фермерів і власників великих ранчо на «Дикий Захід» супроводжувалася численними конфліктами з індіанцями. Останнім масштабним озброєним конфліктом білих американців з корінним населенням була Війна за Чорні Пагорби (1876—1877 рр.), хоча окремі сутички з невеликими групами індіанців тривали аж до 1918 р.
В 1871 році влада США прийшла до рішення, що угоди з індіанцями не результативні й корінні племена не повинні розглядатися як незалежні народи або держави. До 1880 року в результаті масового відстрілу американських бізонів майже вся їхня популяція зникла, й індіанці втратили об'єкт свого основного промислу. Влада змушували корінне населення відмовлятися від звичного способу життя і жити тільки в резерваціях. Окремі племена індіанців продовжували чинити запеклий опір, проте залишившись без бізонів, стомлені голодом, вони врешті-решт підкорились і переселилися в резервації.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZtTDB0c1lXNHRhVzR0WjJGcGJtVnpkbWxzYkdVdWFuQm5MekkyTkhCNExVdHNZVzR0YVc0dFoyRnBibVZ6ZG1sc2JHVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Кінець XIX століття став часом потужного індустріального розвитку Сполучених Штатів. «Позолочене століття», так охрестив цю епоху класик американської літератури Марк Твен. Найбагатший клас американського суспільства купався в розкоші, але не забував також і про філантропію, яку Карнегі називав «Євангелієм від багатства», підтримуючи благодійні товариства і тисячі госпіталів, шкіл, коледжів, академій, бібліотек, музеїв, театрів, оркестрів.
Один тільки Джон Рокфеллер на благодійність пожертвував понад 500 мільйонів доларів, що склало більше половини його сукупного доходу. Безпрецедентна хвиля іммігрантів принесла в США не тільки робочу силу для американської індустрії, але й створила велику кількість національних громад, які заселили малолюдні західні території.
Вважається, що сучасна американська економіка була створена саме в епоху «позолоченого віку». У 1870-х і 1880-х роках як економіка в цілому, так і заробітна плата, багатство, національний продукт і капітали в США росли найшвидшими темпами в історії країни. Так між 1865 і 1898 рр. посіви пшениці зросли на 256 %, кукурудзи — на 222 %, видобуток вугілля — на 800 %, а загальна довжина залізничних колій — на 567 %. Домінуючою формою організації бізнесу стала корпорація. До початку ХХ століття дохід на душу населення і обсяг промислової продукції в США стали найвищими в світі. Дохід на душу населення в США вдвічі перевищив німецький і французький і на 50 % — британський.
США перед Першою світовою війною
Після «позолоченого століття» настала , для якої характерна висока політична активність середнього класу і соціальних низів, що призвело до масштабних соціальних і політичних реформ. Зокрема, були прийняті чотири нові конституційні поправки — від 16-ї до 19-ї. Однією з цілей руху прогресистів була боротьба з корупцією політичної верхівки США. Частина прогресистів виступала також за закриття питних закладів і прийняття сухого закону. До них також приєднались прихильники надання виборчих прав жінкам, покращення охорони здоров'я і модернізації в ряді інших сфер суспільного життя.
Спочатку рух прогресистів діяв лише на місцевому та регіональному рівнях і лише через деякий час захопив всю націю. Багато ідей вони запозичили із Західної Європи, зокрема створення в 1914 році Федеральної резервної системи. Ідеї прогресистів поділяло багато політичних лідерів США, включаючи республіканців Теодора Рузвельта, Чарльза Г'юза, Герберта Гувера і демократів Вільяма Браяна й Вудро Вільсона.
У цей період Сполучені Штати розпочали свій підйом як міжнародна держава, беручи участь в збройних конфліктах, зокрема, в Іспано-американській війні, яка привела до звільнення Куби від іспанського панування й приєднання колишніх іспанських колоній Пуерто-Рико і Філіппіни до володінь США. Хоча в цей період США, як і раніше, дотримувалися політики ізоляціонізму, держава активно брала участь в європейській політиці, особливо в Гаазьких конференціях.
США в Першій світовій війні
Період нейтралітету (1914—1917)
На початку Першої світової війни в США переважало прагнення зберегти нейтралітет. Президент Вільсон, шокований руйнівним характером конфлікту і стурбований його можливими несприятливими наслідками для США у разі затягування військових дій, намагався виступити посередником між протиборчими сторонами. Але його миротворчі зусилля не увінчалися успіхом, головним чином через те, що обидві сторони не втрачали надію перемогти у вирішальній битві. Тим часом США все глибше грузли в суперечці щодо прав нейтральних країн на море. Велика Британія контролювала обстановку у Світовому океані, дозволяючи нейтральним країнам здійснювати торгівлю і одночасно блокуючи німецькі порти. Німеччина намагалася прорвати блокаду, застосовуючи нову зброю — підводні човни.
У 1915 німецький підводний човен потопив британське пасажирське судно «Лузітанія», при цьому загинуло понад 100 американських громадян. Вільсон негайно заявив Німеччині, що незпровоковані напади підводних човнів на судна нейтральних країн є порушенням загальноприйнятих норм міжнародного права і повинні бути припинені. Німеччина на початку 1917 року погодилася припинити необмежену підводну війну, але лише після загрози Вільсона застосувати найрішучіші заходи. Проте, в лютому і березні 1917 були потоплені ще кілька американських суден, а телеграма Циммермана мексиканському уряду з пропозицією союзу проти США змусила Вільсона запросити згоду Конгресу на вступ країни у війну. В результаті 6 квітня 1917 Конгрес оголосив війну Німеччині.
Участь США у бойових діях (1917—1918)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0xTDFWVFFWOWljbmwwWlhKZlpHVmZaR2x3Ykc5dFlYUnBjMnRoWDJZbFF6TWxRalp5WW1sdVpHVnNjMlZ5Ym1GZmJXVmtYMVI1YzJ0c1lXNWtYek5mWm1WaWNuVmhjbWxmTVRreE55NXFjR2N2TWpRd2NIZ3RWVk5CWDJKeWVYUmxjbDlrWlY5a2FYQnNiMjFoZEdsemEyRmZaaVZETXlWQ05uSmlhVzVrWld4elpYSnVZVjl0WldSZlZIbHphMnhoYm1SZk0xOW1aV0p5ZFdGeWFWOHhPVEUzTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDFSdmNuQmxaRzlsWkY5TWRYTnBkR0Z1YVdFdWFuQm5MekkwTUhCNExWUnZjbkJsWkc5bFpGOU1kWE5wZEdGdWFXRXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkppTDBaVUxURTNMV0Z5WjI5dWJtVXRNVGt4T0M1bmFXWXZNalF3Y0hndFJsUXRNVGN0WVhKbmIyNXVaUzB4T1RFNExtZHBaZz09LmdpZg==.gif)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZoTDBKcFoxOW1iM1Z5TG1wd1p5OHlOREJ3ZUMxQ2FXZGZabTkxY2k1cWNHYz0uanBn.jpg)
США негайно розширили масштаби економічної та військово-морської допомоги союзникам і розпочали підготовку експедиційного корпусу для вступу в бойові дії на Західному фронті. Згідно з прийнятим 18 травня 1917 закону про обмежену військову повинність, в армію було призвано 1 млн чоловіків у віці від 21 до 31 року.
З початку березня 1918 союзники стримували потужний наступ німців. До літа за підтримки американського підкріплення вдалося розгорнути контрнаступ. Армія США успішно діяла проти Сен-Мієльського угруповання супротивника і взяла участь в загальному наступі союзних військ.
Для ефективної організації тилу Вільсон пішов на безпрецедентні заходи державного контролю над економікою. Закон про федеральний контроль, прийнятий 21 березня 1918 року, перевів всі залізниці країни під керівництво Вільяма Макаді, а спеціально створене військове керівництво залізниць мало покінчити з конкуренцією і забезпечити сувору координацію їх діяльності. Військово-промислове управління було наділене розширеними повноваженнями контролю над підприємствами з метою стимулювання виробництва та запобіганню зайвого дублювання.
Керуючись законом про контроль над харчовими продуктами та пальним (серпень 1917), Герберт Гувер, глава федерального відомства з контролю за харчовими продуктами, зафіксував ціни на пшеницю на високому рівні і з метою збільшення поставок продовольства в армію ввів так звані «безм'ясні» й «безпшеничні» дні. Гаррі Гарфілд, керівник відомства з контролю за паливом, теж запровадив жорсткі заходи щодо виробництва і розподілу паливних ресурсів. Крім вирішення військових завдань, ці заходи принесли чималі вигоди малозабезпеченим соціальним верствам, зокрема фермерам і промисловим робочим.
Крім великих витрат на розвиток власної військової машини, США надали настільки великі кредити союзникам, що в період між груднем 1916 і червнем 1919 загальний борг останніх (разом з відсотками) виріс до 24 262 млн доларів. Серйозним недоліком внутрішньої політики Вільсона стала його нездатність надійно захистити громадянські свободи: військова істерія всередині країни вилилася в переслідування американців німецького походження, членів антивоєнних груп та інших інакомислячих.
У січні 1918 Вільсон представив в Конгрес свої «14 пунктів» — загальну декларацію цілей США у війні. У декларації була викладена програма відновлення міжнародної стабільності і містився заклик до створення Ліги Націй. Ця програма багато в чому розходилася з військовими цілями, раніше схваленими країнами Антанти і включеними в ряд секретних договорів.
У жовтні 1918 центральноєвропейські країни звернулися з пропозицією про мир безпосередньо до Вільсона, через голови європейських супротивників. Погодившись на умови союзників, 11 листопада 1918 Німеччина підписала угоду про перемир'я. Попри попередню домовленість про його умови, розбіжності в позиціях Європи і Америки вказували на те, що в ході післявоєнних переговорів виникнуть серйозні протиріччя. Ще однією проблемою стала фактична дезінтеграція старої Європи, що не обіцяло швидкого і легкого відновлення економічного життя.
Участь США в встановленні Версальської системи
В ході мирних переговорів Вільсон підпорядкував всі інші завдання створенню Ліги Націй. Для досягнення цієї мети він пішов на ряд компромісів, зокрема щодо контрибуцій і територіальних питань, сподіваючись згодом скорегувати їх в рамках майбутньої Ліги. За столом переговорів з іншими учасниками «великої четвірки» — Ллойд Джорджем, який представляв Велику Британію, Клемансо, який представляв Францію, і Орландо, який представляв Італію, — Вільсон проявив себе вельми вправним дипломатом. Договір 28 червня 1919 став кульмінацією його політичної кар'єри.
Однак в самих США після перемоги республіканців на виборах 1918 році посилилось внутрішнє політичне тертя. Сенатор Лодж очолив рух проти Ліги Націй, йому і його прихильникам вдалося надовго заблокувати розгляд договору в Сенаті і зірвати його ратифікацію. Сенатори-опозиціонери отримали підтримку, по-перше, республіканців, які побоювалися несприятливих політичних наслідків дипломатичного тріумфу Вільсона, по-друге, представників тих етнічних груп, чиї країни постраждали від версальських домовленостей, і, нарешті, тих прогресистів-радикалів, які вважали, що міжнародні зобов'язання США загальмують подальший розвиток американської демократії.
Табір американських прихильників Ліги Націй був несподівано ослаблений, коли Вільсон, що почав вимотуюче пропагандистське турне по країні на підтримку мирного договору, в самий розпал дебатів тяжко захворів. «Червона паніка», породжена страхом перед комуністами, посилила розчарування, яке охопило країну після війни. Було зрозуміло, що сенат не пропустить договір без внесення в нього змін, але Вільсон відмовився піти на компроміси, і сенат двічі його відхилив (в листопаді 1919 і в березні 1920). Тому формально США залишалися в стані війни аж до 2 липня 1921 коли Конгрес (вже при адміністрації Гардінга) прийняв нарешті спільну резолюцію обох палат, офіційно оголосивши про завершення військових дій. Ліга Націй почала свою роботу без участі США.
Міжвоєнний період
Ера Просперіті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJoTDBka2NESXdMVFF3TG1wd1p5OHpNREJ3ZUMxSFpIQXlNQzAwTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Епохою «просперіті» або процвітання називають період господарського підйому в США в 1920-х роках. У літературі під епохою «просперіті» найчастіше мають на увазі нездорове, сумнівне процвітання. Післявоєнна Америка виходила в лідери за темпами економічного зростання, завдяки чому ще більше посилила свої лідируючі позиції в світі. До кінця 20-х років Америка виробляла майже стільки ж промислової продукції, скільки весь інший світ. Заробітна плата середньостатистичного робочого збільшилась на 25 %. Рівень безробіття не перевищував 5 %, а в деякі періоди навіть 3 %. Розквітав споживчий кредит, а ціни підтримувалися на стабільному рівні. Темпи економічного розвитку США залишалися найвищими в світі.
Причини підйому американської економіки вбачають у виході США на лідируючі позиції в міжнародній політиці та їх перетворення в фінансовий центр світу. Маючи в своєму розпорядженні чималі кошти, американські монополії успішно провели оновлення своїх основних капіталів, побудувавши нові заводи і фабрики. 1924 року був прийнятий план Дауеса по відновленню економіки Німеччини. Німеччині виділялась позика, значну частину якої надавали банки США. Прагнення країни сприяти економічній стабільності Європи пояснювалось прагненням завоювати нові ринки збуту для американських товарів, а також запобігти поширенню комуністичної ідеології. У той же час, в 1921 році США надали Радянської Росії, де лютував голод, благодійну допомогу. До 1929 року загальний обсяг американського експорту становив в грошовому еквіваленті 85 млн доларів.
У роки процвітання збільшення доходів на душу населення і ефективності виробництва привело до 40 % зростання ВНП. У країні встановився високий рівень життя, при низькому рівні безробіття, невеликій інфляції і низьких процентних ставках по кредитах. Промислове виробництво в цілому збільшилася до 1929 року на 72 %. Особливо успішно розвивалося виробництво споживчих товарів. Імпульсом до його розвитку послужило широке поширення електричної енергії. Електрифіковані житла американців стали оснащуватися побутовою технікою — радіоприймачами, холодильниками тощо. До кінця 1920-х більшість промислових підприємств перейшло на електроенергію.
У той же час, в період Процвітання такі галузі як вугільна, легка (взуттєва, харчова і текстильна) промисловості, суднобудування не розвивалися належним чином. Видобуток вугілля скоротився на 30 %. Економічний бум призвів до кризи перевиробництва: до 1929 року ринок переповнився різними товарами, але ці товари вже не знаходили попиту.
Велика Депресія і «Новий Курс»
Велика депресія в США розпочалася з біржового краху наприкінці 1929 і тривала до вступу в Другу світову війну. Дефляція робила виробництво товарів невигідним. В результаті виробництво скоротилось й одночасно різко збільшилось безробіття: з 3 % в 1929 році воно піднялося до 25 % в 1933. У сільських районах Великих рівнин трапилась посуха, яка, в поєднанні з недоліками в сільськогосподарській практиці, призвела до сильної ерозії ґрунту, викликавши екологічну катастрофу. Міста протягом декількох років засипали пилові бурі. Населення, втрачаючи житло і засоби до існування в пиловому казані, мігрувало далі на захід, переважно в Каліфорнію, беручись за будь-яку оплачувану роботу і збиваючи там самим, і без того невисокий через економічну кризу, рівень заробітної плати. Місцева влада шукала вихід з положення в депортації нелегальних іммігрантів з Мексики.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUwTDB4aGJtZGxMVTFwWjNKaGJuUk5iM1JvWlhJd01pNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RUR0Z1WjJVdFRXbG5jbUZ1ZEUxdmRHaGxjakF5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
На американському Півдні тендітна економіка взагалі переживала колапс. Сільські жителі масами мігрували на Північ в пошуках роботи в індустріальних центрах, зокрема, Детройті. В районі Великих озер фермери, страждаючи від зниження цін на свою продукцію, завалювали суди справами про приватні банкрутства.
З США криза поширилася на увесь інший капіталістичний світ. Промислове виробництво скоротилося в США на 46 %, у Великій Британії на 24 %, в Німеччині на 41 %, у Франції на 32 %. Курси акцій промислових компаній впали в США на 87 %, у Великій Британії на 48 %, в Німеччині на 64 %, у Франції на 60 %. Колосальних розмірів досягло безробіття. За офіційними даними, в 1933 році у 32 капіталістичних країнах налічувалося 30 млн безробітних, в тому числі тільки у США 14 млн.
У 1933 році до влади в США прийшов президент Франклін Рузвельт, кандидат від демократичної партії, який запропонував американському народу «Новий курс», як стали згодом називати його політику. Республіканці, яких звинувачували якщо не в наступі економічної кризи, то в нездатності впоратися з нею, на президентських виборах 1932 зазнали нищівної поразки і багато років не змогли згодом зайняти Білий дім. Успіх «Нового курсу» був настільки великим, що Рузвельт став єдиним в історії США президентом, якого переобирали чотири рази поспіль, і він залишався при владі до самої своєї смерті в 1945 році. Хоча багато заходів його адміністрації були згодом визнані спірними, цілий ряд нововведень цього періоду, наприклад, програми соціального страхування і страхування вкладів діють в США до сих пір. Найуспішнішою ініціативою президента Рузвельта вважається допомога безробітним, яких на замовлення федерального уряду залучали до роботи в Цивільному корпусі охорони навколишнього середовища та ряді інших урядових служб.
Хоча заходи, вжиті адміністрацією Рузвельта, дозволили запобігти подальшому згортанню виробництва або, щонайменше, полегшили наслідки економічної кризи для широких мас населення, Велика депресія закінчилася в Америці лише з початком Другої світової війни. Адміністрація розпочала фінансування військових замовлень, в той час як виробництво продукції цивільного призначення різко скоротилося, а її споживання стало квотованим. Це дозволило економіці впоратися з труднощами: з 1939 по 1944 рр. виробництво зросло майже удвічі. Безробіття впало з 14 % в 1940 році до менше 2 % в 1943, хоча трудові ресурси зросли на 10 мільйонів чоловік.
Друга світова війна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRqTDFWVFUwRnlhWHB2Ym1GZlVHVmhjbXhJWVhKaWIzSmZNaTVxY0djdk1qSXdjSGd0VlZOVFFYSnBlbTl1WVY5UVpXRnliRWhoY21KdmNsOHlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0yTDFCeWFXNWpaVjl2Wmw5WFlXeGxjeTAxTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxUWNtbHVZMlZmYjJaZlYyRnNaWE10TlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkwTHpFNU5EUmZUbTl5YldGdVpIbE1VMVF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFRFNU5EUmZUbTl5YldGdVpIbE1VMVF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkxTDBobGJHeHpYMEZ1WjJWc2N5VXlRMTlHYkhscGJtZGZWR2xuWlhKelh6RTVOREl1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVobGJHeHpYMEZ1WjJWc2N5VXlRMTlHYkhscGJtZGZWR2xuWlhKelh6RTVOREl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Як і під час Першої світової війни, Сполучені Штати не розпочали безпосередньо бойові бої після початку Другої світової війни. Однак вже у вересні 1940 року США запровадили програму ленд-лізу — надання допомоги озброєнням Великій Британії. Штати також підтримали Китай, який вів війну з Японією і оголосили ембарго на поставки нафти в цю країну. Після нападу Німеччини на СРСР в червні 1941 р програма ленд-лізу була поширена і на СРСР.
7 грудня 1941 Японія несподівано напала на американську військово-морську базу в Перл-Гарборі, виправдовуючи свої дії посиланнями на американське ембарго. На наступний же день США оголосили війну Японії. У відповідь на це Німеччина оголосила війну США.
На тихоокеанському театрі воєнних дій ситуація для США спочатку складалася несприятливо. 10 грудня 1941 японці почали вторгнення на Філіппіни, і до квітня 1942 повністю їх окупували. Велика частина американських і філіппінських військ, які там базувалися, потрапила в полон. Але Битва при атолі Мідуей 4 червня 1942 року стала переломним моментом у війні на Тихому океані.
8 листопада 1942 року американські війська під командуванням генерала Дуайта Ейзенхауера в складі трьох корпусів (західний, центральний і східний) за підтримки однієї англійської дивізії висадилися на Атлантичному узбережжі Марокко і на Середземноморському узбережжі в Алжирі, на територіях підконтрольних маріонетковому уряду Віші. До травня 1943 року німецькі та італійські війська в Північній Африці були повністю розбиті.
10 липня 1943 американська 7-ма і 8-ма англійська армії успішно висадилися на південному узбережжі Сицилії. Італійці вже давно розуміли, що війна, в яку втягнув їх дуче, не відповідає інтересам Італії. Король Віктор Еммануїл III ухвалив рішення заарештувати Муссоліні. Після арешту 25 липня 1943 новий уряд Італії на чолі з маршалом П'єтро Бадольо розпочав таємні перемовини з американським командуванням на предмет укладення перемир'я. 8 вересня новий італійський прем'єр-міністр офіційно оголосив про беззастережну капітуляцію Італії, а 9 вересня 1943 року американська 5-я армія висадилася в районі Салерно.
Згідно з рішенням Тегеранської конференції, де зустрілися Рузвельт, Черчилль і Сталін, другий фронт війни з Німеччиною був відкритий 6 червня 1944 року, коли війська США, Великої Британії і Канади висадилися в Нормандії. Операція закінчилася 31 серпня звільненням всієї північно-західної частини Франції. Париж був звільнений 25 серпня за підтримки з боку французьких партизан. 15 серпня американо-французькі війська висадилися на Півдні Франції, де звільнили міста Тулон і Марсель. Після ряду військових невдач, наприкінці березня 1945 роки 6-та, 12-та і 21-ша групи армій союзників форсували Рейн, і в квітні оточили і розгромили Рурське угрупування німецьких військ. 25 квітня 1-ша американська армія зустрілася з радянськими військами на річці Ельба. 8 травня нацистська Німеччина капітулювала.
На тихоокеанському театрі військових дій в жовтні 1944 року відбулася найбільша в історії морська битва в затоці Лейте. Японський флот поніс катастрофічні втрати, після чого американські ВМС отримали абсолютне панування на морі. Японська авіація також зазнала катастрофічних втрат від переважаючих її ВПС США. 20 жовтня американці під командуванням генерала Дугласа Макартура почали висадку на острові Лейте (південні Філіппіни) і очистили його від японських військ до 31 грудня. 9 січня 1945 року американці висадилися на головному острові філіппінського архіпелагу Лусон. Протягом січня-лютого більша частина японських військ на Лусоні була розгромлена, а 3 березня — американці ввійшли до філіппінської столиці. До травня більша частина Філіппін була звільнена, лише залишки японських військ в горах і джунглях продовжували чинити опір до серпня.
19 лютого 1945 року морська піхота США висадилася на острові Іводзіма, де японці не припиняли потужний опір. Проте, до 26 березня острів був захоплений. 1 квітня американські війська висадилися на острові Окінава за підтримки ВМФ і ВМФ Великої Британії та захопили його до 22 червня.
У липні 1945 союзники пред'явили Японії ультиматум, але вона відмовилася капітулювати. 6 серпня американський бомбардувальник B-29 Superfortress скинув атомну бомбу на Хіросіму, а 9 серпня на Нагасакі, що призвело до величезних руйнувань. Це єдиний в історії людства приклад бойового використання ядерної зброї. 15 серпня імператор Хірохіто оголосив про беззастережну капітуляцію Японії. Акт про капітуляцію Японії був підписаний 2 вересня 1945 року на борту лінкора ВМС США «Міссурі».
США в період холодної війни (1945—1991)
Початок холодної війни (1945—1964)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd4TDAxaGNuUnBibDlNZFhSb1pYSmZTMmx1WjE4dFgwMWhjbU5vWDI5dVgxZGhjMmhwYm1kMGIyNHVhbkJuTHpJMU1IQjRMVTFoY25ScGJsOU1kWFJvWlhKZlMybHVaMTh0WDAxaGNtTm9YMjl1WDFkaGMyaHBibWQwYjI0dWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV4TDBSM2FXZG9kRjlFWDBWcGMyVnVhRzkzWlhJdWFuQm5MekkxTUhCNExVUjNhV2RvZEY5RVgwVnBjMlZ1YUc5M1pYSXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Після завершення Другої світової війни, Сполучені Штати разом з СРСР перетворилися на одну з двох панівних наддержав. Сенат США ухвалив рішення про участь країни в Організації Об'єднаних Націй, що ознаменувала перехід від традиційного ізоляціонізму до розширення міжнародної участі..
Фундаментальні відмінності в уявленнях, сформованих в СРСР і США щодо принципів побудови післявоєнного світу, залишали мало можливостей для досягнення компромісу. ООН, яка була створена для досягнення політичних угод і запобіганню нових війн, не змогла впоратися з цим завданням. США відкидали колоніалізм і тоталітарне управління, дотримуючись політики, декларованої в Атлантичній хартії: самовизначення націй, вільний світовий ринок, відновлення Європи.
Вважалося, що для запобігання експансії комунізму необхідно створювати непереборні перешкоди в кожній точці дотику з Радянським Союзом до тих пір, поки радянська влада не розвалиться зсередини. Ця політика була озвучена президентом Гаррі Трумен в його посланні до Конгресу в березні 1947 року і здобула популярність як доктрина Трумена. На її проведення президент просив виділити 4 мільярди доларів. В цей час в Греції йшла інспірована комуністами громадянська війна, неспокійно було також в Туреччині та Ірані, і Трумен вважав, що без термінової американської допомоги ці країни неминуче стануть комуністичними.
Щоб відновити зруйновану війною економіку Німеччини, Японії та інших країн, що стали полем бою під час Другої світової війни, в 1948 США розпочали виконання плану Маршалла, виділивши для цього 12 мільярдів доларів. СРСР і його союзники в цьому плані не брали участь і відповіли на нього блокадою Західного Берліна, який перетворився на анклав глибоко всередині території Східної Німеччини. Внаслідок цього США і Велика Британія в 1948—1949 рр. були змушені налагодити постачання міста повітряним транспортом.
Під керівництвом держсекретаря США в 1949 році була створена Організація Північноатлантичного договору (НАТО). Сталін відповів на це інтеграцією економік східноєвропейських країн, своїм аналогом плану Маршалла, випробуванням власної атомної бомби і підписанням в лютому 1950 альянсу з Китайською Народною Республікою, комуністичний лідер якої, Мао Цзедун, приїхав для цього в Москву. Європейський військовий альянс комуністичних країн — Організація варшавського договору, була створена до 1955 року. Протистояння цих двох блоків у другій половині 20 століття переросло в Холодну війну. Наслідком цього стали стала серія конфліктів, включаючи Корейську війну і Карибську кризу. Одним з наслідків холодної війни були також «космічні перегони» між США і СРСР.
Перша половина 50-х років була відзначена епохою маккартизму, який виражався в різкому антикомунізмі й гоніннями на політичних опонентів, яких називали «антиамериканські налаштованими». В той же час в другій половині 1950-х років поступово набирає сила боротьба проти расової сегрегації і в 1963 році Джон Кеннеді під тиском численних протестів вносить в конгрес законопроєкт про громадянські права, який забороняє сегрегацію в усіх громадських місцях.
Білий дім в цей період займали переважно демократи: Гаррі Трумен (1945—1953), Джон Кеннеді (1961—1963) і Ліндон Джонсон (1963—1969), але більшу частину 1950-х років президентом залишався республіканець Дуайт Ейзенхауер (1953—1961). 1960 року президентом США було обрано харизматичного лідера Джона Кеннеді. Його вбивство в Далласі 22 листопада 1963 року стало справжнім шоком для громадян США.
Контркультурна революція і розрядка (1964—1980)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUyTDAxaGNtTm9YMjl1WDFkaGMyaHBibWQwYjI1ZlpXUnBkQzVxY0djdk1qTTBjSGd0VFdGeVkyaGZiMjVmVjJGemFHbHVaM1J2Ymw5bFpHbDBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Прийшовши в 1963 році до влади президент Ліндон Джонсон проголосив політику «Великого суспільства», під яким розумілися заходи щодо зменшення соціальної нерівності. Протягом 1960-х років було розпочато здійснення цілого ряду соціальних програм. Расова дискримінація була заборонена законом.
У цей період Сполучені Штати вступили у В'єтнамську війну на боці Південного В'єтнаму, непопулярність якої сприяла появі антивоєнних громадських рухів, зокрема, серед жінок, меншин і молоді. Фемінізм і рух за захист навколишнього середовища почали відігравати помітну роль у внутрішній політиці. Крім того, США, як і більшу частину західного світу, в 1960-х роках захопила «контркультурна революція».
У 1969 році наступником Ліндона Джонсона на посаді президента США став Річард Ніксон. До цього часу післявоєнний період економічного процвітання закінчився і, в США настала глибока економічна криза 1970-х років, яка пояснювалась загостренням міжнародної економічної конкуренції, за яким відбулося різке підвищення цін на нафту та інші товари. Хоча на виборах Ніксон обіцяв закінчити війну у В'єтнамі, але вона продовжилася ще кілька років, попри протести американських громадян. Лише в 1973 році американські війська все ж були виведені з Південного В'єтнаму після укладення Паризької угоди. Американці втратили за час війни 58 тис. чоловік.
Ніксон використовував вигідний для США конфлікт між Радянським Союзом і КНР, пішовши на зближення з Китаєм. У холодній війні настала відлига, знана як розрядка. У серпні 1974 року Ніксон був змушений з ганьбою піти у відставку через Вотергейтський політичний скандал. При його наступника Джеральді Форді Південний В'єтнам був остаточно захоплений комуністами.
У 1976 році президентом США був обраний Джиммі Картер. США страждали від енергетичної кризи, економічне зростання сповільнилося, безробіття і процентні ставки за кредитами залишалися високими. На світовій арені Картер був знаний як посередник при укладанні Кемп-Девідських угод між Ізраїлем і Єгиптом. 1979 року іранські студенти захопили американське посольство в Тегерані і взяли в заручники 52 американських дипломата. Картер не впорався з врегулюванням цього конфлікту і програв вибори 1980 року республіканцеві Рональду Рейгану, який обіцяв «принести ранок в Америку».
«Рейганоміка» і кінець холодної війни (1981—1991)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDFKdmJtRnNaRjlTWldGbllXNWZNVGs0TVY5d2NtVnphV1JsYm5ScFlXeGZjRzl5ZEhKaGFYUXVhbkJuTHpJeE0zQjRMVkp2Ym1Gc1pGOVNaV0ZuWVc1Zk1UazRNVjl3Y21WemFXUmxiblJwWVd4ZmNHOXlkSEpoYVhRdWFuQm4uanBn.jpg)
В 1980 році президентом США було обрано Рональда Рейгана, який переміг колишнього президента в 44 з 50 американських штатів. Прийшовши до влади, він започаткував ряд реформ на подолання інфляції і видужання американської економіки. Рейган оголосив про збільшення свободи ринку і в 1981 році підписав податковий закон про відновлення економіки. Внаслідок зниження податків і проведених реформ, знизилась інфляція й збільшилась кількість робочих місць. Кризові явища були успішно подолані завдяки збільшенню частки наукоємних галузей підприємств — радіоелектроніки, приладобудування і космонавтики. Це дало змогу створити сприятливі умови для залучення інвестицій в економіку і привело до запровадження найновіших досягнень наукового процесу.
Під час його президентства було піднято військовий бюджет і збільшено фінансування армії, поповнивши американський арсенал ядерної зброї і фінансуючи Стратегічну оборонну ініціативу, відомішу за назвою «Зоряні війни».
В результаті економіка почала набирати обертів і рівень безробіття з 11 % в 1982 знизився до 8,2 % в 1983 році. Валовий внутрішній продукт збільшився на 3,3 %, побивши рекорд другої половини 1970-х років, в той час як інфляція тепер не перевищувала 5 % на рік. Рейган оголосив все це перемогою своєї економічної політики, що дозволило йому обійти Уолтера Мондейла на президентських виборах 1984 року і залишитися президентом на другий термін.
У зовнішній політиці, Рональд Рейган дотримувався жорсткої позиції щодо Радянського Союзу, називавши його у свої виступах «імперією зла». Сполучені Штати брали активнішу участь у світі, підтримуючи антикомуністичну опозицію в різних країнах. 1983 року США висадили свої війська в Гренаді з метою захисту американських громадян і відновлення стабільності в країні на прохання Організації американських держав. 1986 року у відповідь на фінансування нападів Лівії на американські об'єкти, американська армія здійснила наліт на Триполі. Проте підтримка партизан контрас в Нікарагуа внаслідок політичного скандалу викликала глибоке обурення американської громадськості, хоча на репутації самого Рейгана відчутно не позначилися.
Прихід до влади в СРСР в 1985 році Михайла Горбачова і розпочата ним політика перебудови докорінно змінили радянсько-американські відносини. Під час другого терміну Рейган зосередив свої зусилля на закінченні Холодної війни. Американський президент провів багато зустрічей з Маргарет Тетчер та Папою Іоаном Павлом II. Рейган чотири рази зустрічався з Горбачовим і підписав Договір про ліквідацію ракет середньої і меншої дальності. Їх партнерство прискорило кінець протистояння і падіння Берлінської стіни.
Війна в Перській затоці і президентство Білла Клінтона
Процеси мирних ідеологічних, політичних і економічних змін в Східній Європі були підтримані адміністрацією Джорджа Буша, який був обраний президентом США в 1988 році. Конфлікт між Заходом і Сходом, який визначав теорію і практику американської зовнішньої політики закінчився об'єднання Німеччини і розпадом Радянського Союзу. США як єдина наддержава, взяли на себе роль безперечного лідера нового світового порядку, який сформувався в 1991 році. Основними напрямками нової політики країни стали боротьба з тероризмом і активна участь в поширенні демократії в світі. Після вторгнення Іраку в Кувейт в 1990 році, Буш створив міжнародну коаліцію під мандатом ООН з метою вигнання іракських військ, яка успішно завершилася визволенням Кувейту.
Швидка перемога США в операції «Буря в пустелі», у співвідношенні з мінімальною кількістю втрат серед американців, забезпечила президенту Бушу найвищий рейтинг схвалення в історії. Однак внутрішні проблеми зробили його популярність недовговічною. Сильний занепад традиційного виробництва, що почався ще в 1970-х роках, призвів до великомасштабного зміщення економіки в бік сфери послуг та інших секторів. У штатах, які багато в чому залежали від виробництва, включаючи більшу частину Середнього Заходу, виникла проблема безробіття.
У жовтні 1992 року США посилили торгове ембарго відносно Куби з метою ліквідації комуністичного режиму Фіделя Кастро, але безуспішно. Було ініційовано скорочення американської військової присутності в Азії і Європі та продовжено взаємне роззброєння з наступником СРСР — Російською Федерацією. У той же час, економіка США пішла на спад і збільшилась загальна соціальна напруженість. Антирасистські заворушення в Лос-Анджелесі в 1992 році потрясли країну, після оприлюднення відеокасет з насильством з боку поліції проти невинних афроамериканців.
У 1992 році демократ Білл Клінтон переміг Буша на президентських виборах, головним чином, завдяки обіцянкам соціальних реформ і економічного відродження, які привернули на його сторону представників етнічних меншин. В часи його правління широко розвинулися телекомунікації і медіа-технології, що викликало економічний бум і створення мільйонів нових робочих місць. Підвищилась мінімальна заробітна плата, проте реформа охорони здоров'я, розроблена для забезпечення медичного страхування для всіх американців, була заблокована консервативною більшістю в Конгресі.
У світовому масштабі, Клінтон уникав нав'язування американського панування, а займався вирішенням міжнародних проблем і конфліктів. Зокрема, у 1993 році він вів переговори про часткову автономію палестинських територій на Близькому Сході. Крім того, США були в числі ініціаторів Кіотського протоколу про зміну клімату в 1997 році, яка передбачала скорочення викидів шкідливих забруднюючих речовин. Клінтон брав безпосередню участь в мирних переговорах з метою урегулювання політичного конфлікту у Північній Ірландії. З метою підтримання миру і в рамках свого мандату, США втрутилися в низку різних конфліктів, таких як: югославські війни і громадянська війна в Сомалі. Тим не менше, президентство Клінтона також було відмічене скандалом з позашлюбними відносинами з практиканткою Білого Дому Монікою Левінскі. Президента було піддано процедурі імпічменту, але Сенат виправдав його.
На президентських виборах 2000 року результати демократа Альберта Гора і республіканця Джорджа Буша були дуже близькими. Сперечання щодо переможця виборчих перегонів призвели до розгляду справи у Верховному Суді США. 12 грудня 2000 року, після декількох тижнів спорів, Верховний Суд визнав Джорджа Буша 43 президентом США, попри те, що він здобув меншу кількість виборців чим його суперник.
США в XXI столітті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0xTDFkVVExOXpiVzlyYVc1blgyOXVYemt0TVRFdWFuQmxaeTh5TlRKd2VDMVhWRU5mYzIxdmEybHVaMTl2Ymw4NUxURXhMbXB3WldjPS5qcGVn.jpeg)
Теракти 11 вересня 2001 року і війна з тероризмом
11 вересня 2001 року («9/11») Сполучені Штати стали жертвою одного із найбільших терористичних нападів, що глибоко потрясли країну. Вранці того дня чотири групи терористів, причетних до Аль-Каїди, загальною кількістю 19 осіб, захопили 4 рейсові пасажирські авіалайнери. Загарбники направили двоє літаків в башти Всесвітнього торгового центру, розташовані в південній частині Манхеттена в Нью-Йорку.
Рейс 11 American Airlines врізався в башту ВТЦ-1 (північну), а рейс 175 United Airlines — у вежу ВТЦ-2 (південну). Внаслідок цього обидві будівлі обрушилися, викликавши серйозні руйнування прилеглих територій. Півтори години потому, третій літак врізався в Пентагон, штаб-квартиру міністерства оборони США поблизу Вашингтона. Четвертий літак розбився недалеко від Піттсбурга, штат Пенсильванія. Внаслідок атак загинуло близько 3000 чоловік. У відповідь президент Джордж Буш 20 вересня оголосив «війну з терором». 7 жовтня 2001 року Сполучені Штати і НАТО ввели війська в Афганістан, щоб витіснити режим талібів, який надавав притулок «Аль-Каїді» та її лідеру Осамі бен Ладену.
Фінансова криза і рецесія
У вересні 2008 року, Сполучені Штати і велика частина Європи, увійшла в найдовший після Другої світової війни спад, який часто називають «Велика рецесія».
Перемога Дональда Трампа
8 листопада 2016 року, кандидат від республіканської партії в президенти Дональд Трамп переміг кандидата від демократів Гілларі Клінтон і став президентом Сполучених Штатів.
Див. також
Примітки
- . ScienceDaily. 29 жовтня 2007. Архів оригіналу за 10 квітня 2021. Процитовано 12 березня 2011.
- Kennedy, Cohen та Bailey, 2006, с. 6
- 1524: Подорож відкриттів [ 15 квітня 2009 у Wayback Machine.], Centro studi storici Verrazzano
- Інформація про «Втрачену Колонію» з сайту Служби Національних Парків США [ 30 червня 2008 у Wayback Machine.] (англ.)
- Schecter, Barnet. The Battle for New York: The City at the Heart of the American Revolution. Walker & Company. New York. October 2002.
- McCullough, David. 1776. Simon & Schuster. New York. May 24, 2005.
- David Hackett Fischer, Washington's Crossing (2005)
- Michael O. Logusz, With Musket And Tomahawk: The Saratoga Campaign and the Wilderness War of 1777 (2010)
- Henry Lumpkin, From Savannah to Yorktown: The American Revolution in the South (2000)
- Richard M. Ketchum, Victory at Yorktown: The Campaign That Won the Revolution (2004)
- Forrest McDonald, The Presidency of George Washington (American Presidency Series) (1988)
- Charles Warren, The Supreme Court in United States History, Vol. 1: 1789—1821 (1926)
- Max M. Edling, and Mark D. Kaplanoff, "Alexander Hamilton's Fiscal Reform: Transforming the Structure of Taxation in the Early Republic, " William and Mary Quarterly, Oct 2004, Vol. 61 Issue 4, pp 713—744
- Stanley M. Elkins, and Eric McKitrick, The Age of Federalism: The Early American Republic, 1788—1800 (1994), ch. 9
- James Sharp, American Politics in the Early Republic: The New Nation in Crisis (1995)
- Ronald Hoffman, and Peter J. Albert, eds. Peace and the Peacemakers: The Treaty of 1783 (1986).
- . Архів оригіналу за 4 червня 2004. Процитовано 19 серпня 2016.
- James Oliver Horton; Lois E. Horton (2005). Slavery and the Making of America. New York: Oxford University Press, p. 7. . "The slave trade and the products created by slaves 'labor, particularly cotton, provided the basis for America's wealth as a nation. Such wealth provided capital for the country's industrial revolution and enabled the United States to project its power into the rest of the world ".
- Ronald Segal (1995). The Black Diaspora: Five Centuries of the Black Experience Outside Africa. New York: Farrar, Straus and Giroux. с. 4. ISBN .
It is now estimated that 11,863,000 slaves were shipped across the Atlantic. [Note in original: Paul E. Lovejoy, "The Impact of the Atlantic Slave Trade on Africa: A Review of the Literature," inJournal of African History30 (1989), p. 368.] ... It is widely conceded that further revisions are more likely to be upward than downward.
- . bbc.co.uk. 15 березня 2007. Архів оригіналу за 28 серпня 2007. Процитовано 23 листопада 2007.
- Stephen D. Behrendt, David Richardson, and David Eltis, , Harvard University. Based on «records for 27,233 voyages that set out to obtain slaves for the Americas». Stephen Behrendt (1999). Transatlantic Slave Trade. Africana: The Encyclopedia of the African and African American Experience. New York: Basic Civitas Books. ISBN .
- Єфімов А. В. Нариси історії США. 1492—1870 рр. [ 2010-12-30 у Wayback Machine.] М.: Учпедгиз, 1958.
- Bruce E. Baker, What Reconstruction Meant: Historical Memory in the American South (2007)
- Robert M. Utley, and Wilcomb E. Washburn, Indian Wars (1987) pp 220-79.
- Neil Harris, "The Gilded Age Revisited: Boston and the Museum Movement, " American Quarterly Vol. 14, No. 4 (Winter, 1962), pp. 545—566 in JSTOR [ 27 вересня 2016 у Wayback Machine.]
- Edward C. Kirkland, Industry Comes of Age: Business, Labor, and Public Policy, 1860—1897 (1961) pp 400—405
- Paul Kennedy, The Rise and Fall of the Great Powers (1987) p 242
- Kennedy, The Rise and Fall of the Great Powers (1987) p. 243
- John D. Buenker, John C. Burnham, and Robert M. Crunden, Progressivism (1986) pp 3-21
- James H. Timberlake, Prohibition and the progressive movement, 1900 1920 (1970) pp 1-7
- On purification, see David W. Southern, The Malignant Heritage: Yankee Progressives and the Negro Question, 1901—1914, (1968); Southern, The Progressive Era And Race: Reaction And Reform 1900—1917 (2005); Steven Mintz, «Beaner Restriction» in Digital History [ 10 червня 2012 у Wayback Machine.]; Norman H. Clark, Deliver Us from Evil: An Interpretation of American Prohibition (1976) p 170; and Aileen Kraditor, The Ideas of the Woman Suffrage Movement: 1890—1920 (1967). 134-36
- George Mowry, The California Progressives (1963) p 91.
- Daniel T. Rodgers, Atlantic Crossings: Social Politics in a Progressive Age (1998)
- David B. Tyack, The One Best System: A History of American Urban Education (Harvard UP, 1974), p. 39
- McNabb, James B. (2005). . У Roberts, Priscilla Mary and Spencer Tucker (ред.). World War I: Encyclopedia. ABC-CLIO. с. 482—83. Архів оригіналу за 7 жовтня 2015. Процитовано 31 грудня 2016.
- Edward M. Coffman, The War to End All Wars: The American Military Experience in World War I (1998)
- John Milton Cooper, Breaking the Heart of the World: Woodrow Wilson and the Fight for the League of Nations (2001)
- based on data in Susan Carter, ed. Historical Statistics of the US: Millennial Edition (2006) series Ca9
- . U.S. Department of State. 29 квітня 1991. Архів оригіналу за жовтень 16, 2015. Процитовано грудень 31, 2016.
- Rodney P. Carlisle (2009). . Infobase Publishing. с. 245ff. Архів оригіналу за 16 жовтня 2015. Процитовано 31 грудня 2016.
- . U.S. Department of Health & Human Services. Архів оригіналу за 21 липня 2011. Процитовано 31 грудня 2016.
- For a comprehensive history by a leading scholar see David M. Kennedy, Freedom from Fear: The American People in Depression and War, 1929—1945 (Oxford History of the United States) (2001)
- David M. Kennedy, "What the New Deal Did, " Political Science Quarterly, (Summer 2009) 124#2 pp 251–68
- Conrad Black, Roosevelt: Champion of Freedom (2003) pp 648–82
- Gordon W. Prange, Donald M. Goldstein and Katherine V. Dillon, At Dawn We Slept: The Untold Story of Pearl Harbor (1982)
- Harold G. Vatter, The U.S. Economy in World War II (1988) pp 27–31
- David Kennedy, Freedom from Fear: The American People in Depression and War, 1929—1945 (2001) pp 615–68
- David M. Kennedy, Freedom from Fear (1999) pp 615–68
- , Eagle Against the Sun (1985) ch 12–18
- Richard Rhodes, The Making of the Atomic Bomb (1995)
- Stephen Ambrose, Eisenhower and Berlin, 1945: The Decision to Halt at the Elbe (2000)
- John Lewis Gaddis, The Cold War: A New History (2006) pp 259-66
- Townsend Hoopes and Douglas Brinkley, FDR and the Creation of the UN (2000) pp 205-22
- See Time [ 2006-10-31 у Wayback Machine.]
- . Історія США в чотирьох томах: 1945—1987. М: Наука, 1987
- Effective Federal Tax Rates: 1979–2001. Bureau of Economic Analysis. 10 липня 2007. Архів оригіналу за 9 травня 2007. Процитовано 31 грудня 2016.
- Wilentz, 2008, с. 140—41
- . Miseryindex.us. 8 листопада 2008. Архів оригіналу за 20 вересня 2008. Процитовано 31 січня 2010.
- Wilentz, 2008, с. 170
- Julian E. Zelizer (2010). . Basic Books. с. 350. Архів оригіналу за 16 жовтня 2015. Процитовано 31 грудня 2016.
- Ruud van Dijk та ін. (2013). . Routledge. с. 863—64. ISBN . Архів оригіналу за 6 жовтня 2015. Процитовано 31 грудня 2016.
- John Ehrman; Michael W. Flamm (2009). . Rowman & Littlefield. с. 101—82. Архів оригіналу за 16 жовтня 2015. Процитовано 31 грудня 2016.
- Wilentz, 2008, с. 243—44
Література
- Agnew, Jean-Christophe, and Roy Rosenzweig, eds. A Companion to Post-1945 America (2006)
- Alden, John R. A history of the American Revolution (1966) 644pp online
- Boehm, Lisa Krissoff, and Steven Hunt Corey. America's Urban History (2014); University textbook; see website [Архівовано 20 квітня 2015 у Archive.is]
- Boyer, Paul, ed. The Oxford companion to United States history (2001) online
- The New Cambridge History of American Foreign Relations (4 vol 2013)
- Chambers, John Whiteclay, ed. The Oxford Companion to American Military History (2000) online
- Diner, Hasia, ed. Encyclopedia of American Women's History (2010)
- Evans, Sara M. Born for Liberty: A History of Women in America (1997) excerpt and text search [ 18 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Fiege, Mark. The Republic of Nature: An Environmental History of the United States (2012) 584 pages
- Gerber, David A. American Immigration: A Very Short Introduction (2011)
- Goldfield, David. ed. Encyclopedia of American Urban History (2 vol 2006); 1056pp;
- Gray, Edward G. ed. The Oxford Handbook of the American Revolution (2012)
- Horton, James Oliver and Lois E. Horton. Hard Road to Freedom: The Story of African America (2 vol. 2002)
- Howe, Daniel Walker. What Hath God Wrought: The Transformation of America, 1815—1848 (Oxford History of the United States) (2009), Pulitzer Prize
- Hornsby Jr., Alton. A Companion to African American History (2008)
- Johnson, Thomas H., ed. The Oxford companion to American history (1966) online
- Kazin, Michael, et al. eds. The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History (2011)
- Kennedy, David M. Freedom from Fear: The American People in Depression and War, 1929—1945 (Oxford History of the United States) (2001), Pulitzer Prize online
- Kirkendall, Richard S. A Global Power: America Since the Age of Roosevelt (2nd ed. 1980) university textbook 1945–80 online
- Kirkland, Edward C. A History Of Americam Economic Life (3rd ed. 1960) online
- Kurian, George T. ed. Encyclopedia of American Studies (4 vol. 2001).
- Lancaster, Bruce, Bruce Catton, and Thomas Fleming. The American Heritage History of the American Revolution (2004), very well illustrated
- Leuchtenburg, William E. The American President: From Teddy Roosevelt to Bill Clinton (2015), popular narrative by a leading scholar; 904 pp
- McPherson, James M. Battle Cry of Freedom: The Civil War Era (Oxford History of the United States) (2003), Pulitzer Prize; comprehensive coverage of 1848—1865
- Middleton, Richard, and Anne Lombard. Colonial America: A History to 1763 (4th ed. 2011)
- Milner, Clyde A., Carol A. O'Connor, and Martha A. Sandweiss, eds. The Oxford History of the American West (1996)
- Morris, Charles R. A Rabble of Dead Money: The Great Crash and the Global Depression: 1929—1939 (PublicAffairs, 2017), 389 pp. online review [ 24 квітня 2017 у Wayback Machine.]
- Nugent, Walter. Progressivism: A Very Short Introduction (2009)
- Patterson, James T. Grand Expectations: The United States, 1945—1974 (Oxford History of the United States) (1997)
- Patterson, James T. Restless Giant: The United States from Watergate to Bush v. Gore (Oxford History of the United States) (2007)
- Paxson, Frederic Logan. History of the American frontier, 1763—1893 (1924) , old survey by leading authority; Pulitzer Prize
- Perry, Elisabeth Israels, and Karen Manners Smith, eds. The Gilded Age & Progressive Era: A Student Companion (2006)
- Pole, Jack P. and J.R. Pole. A Companion to the American Revolution (2003)
- Resch, John, ed. Americans at War: Society, Culture, and the Homefront (4 vol 2004), essays by experts on a wide range of homefront topics.
- Schlesinger, Arthur. Jr., ed. History of American Presidential Elections, 1789—2008 (2011) 3 vol and 11 vol editions; detailed analysis of each election, with primary documents; History%20of%20American%20Presidential%20Elections%22%20schlesinger online v. 1. 1789—1824 — v. 2. 1824—1844 — v. 3. 1848—1868 — v. 4. 1872—1888 — v. 5. 1892—1908 — v. 6. 1912—1924 — v. 7. 1928—1940 — v. 8. 1944—1956 — v. 9. 1960—1968 — v. 10. 1972—1984 — v. 11. 1988—2001
- Sheehan-Dean, ed., Aaron (2014). . New York: Wiley Blackwell. ISBN . Архів оригіналу за 23 серпня 2017. Процитовано 4 листопада 2017., 2 vol. 1232pp; 64 topical chapters by experts; emphasis on historiography.
- Slotten, Hugh Richard, ed., The Oxford Encyclopedia of the History of American Science, Medicine, and Technology (2014), 1456 pp
- Taylor, Alan. Colonial America: A Very Short Introduction (2012) 168pp
- Taylor, Alan. American Colonies (2002), 526 pages; by a leading scholar
- Taylor, Alan. American Revolutions: A Continental History, 1750—1804 (2016) 704pp; recent survey by leading scholar
- Thernstrom, Stephan, ed. Harvard Encyclopedia of American Ethnic Groups (1980) online
- Schlesinger, Arthur. Jr., ed. History of American Presidential Elections, 1789—2008 (2011) 3 vol and 11 vol editions; detailed analysis of each election, with primary documents; History%20of%20American%20Presidential%20Elections%22%20schlesinger online v. 1. 1789—1824 — v. 2. 1824—1844 — v. 3. 1848—1868 — v. 4. 1872—1888 — v. 5. 1892—1908 — v. 6. 1912—1924 — v. 7. 1928—1940 — v. 8. 1944—1956 — v. 9. 1960—1968 — v. 10. 1972—1984 — v. 11. 1988—2001
- Vickers, Daniel, ed. A Companion to Colonial America (2006)
- Wilentz, Sean (2008). The Age of Reagan: A History, 1974–2008.
- Wood, Gordon S. Empire of Liberty: A History of the Early Republic, 1789—1815 (Oxford History of the United States) (2009)
- Zophy, Angela Howard, ed. Handbook of American Women's History. (2nd ed. 2000). 763 pp. articles by experts online
- Commager, Henry Steele and Milton Cantor. Documents of American History Since 1898 (8th ed. 2 vol 1988)
- Engel, Jeffrey A. et al. eds. America in the World: A History in Documents from the War with Spain to the War on Terror (2014) 416pp with 200 primary sources, 1890s-2013
- Troy, Gil, and Arthur Schlesinger, Jr., eds. History of American Presidential Elections, 1789—2008 (2011) 3 vol; detailed analysis of each election, with primary documents
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Data pochatku istoriyi Spoluchenih Shtativ ye predmetom gostrih debativ sered istorikiv Stari pidruchniki pochinayutsya perevazhno iz pributtya Hristofora Kolumba 12 zhovtnya 1492 roku i osoblivo pidkreslyuyut yevropejskij fon kolonizaciyi Ameriki V ostanni desyatilittya amerikanski shkoli ta universiteti yak pravilo vidijshli vid tradicijnogo opisu vklyuchivshi v istoriografiyu kolonialnogo periodu minule korinnih amerikanciv Prapor SShA v roki amerikanskoyi revolyuciyi Korinni meshkanci zhili na teritoriyi suchasnih Spoluchenih Shtativ protyagom kilkoh tisyach rokiv persh nizh pershi yevropejski kolonisti stupili na vidkritij kontinent Pershi poselenci pribuli perevazhno z Angliyi pochatkom yih pereselennya stala podorozh do beregiv suchasnoyi Novoyi Angliyi Dzhona Kabota yakij znahodivsya na anglijskij sluzhbi Inshij velikij moreplavec Huan Ponse de Leon zapochatkuvav kolonizaciyu Ameriki ispanskimi kolonistami Voni zasnuvali neveliki poselennya u Floridi i na pivdennomu zahodi SShA Francuzi oselilis uzdovzh richki Missisipi i uzberezhzhya Meksikanskoyi zatoki Do 1770 h rokiv trinadcyat britanskih kolonij vid Nyu Gempshira na pivnochi do Dzhordzhiyi na pivdni narahovuvali vzhe dva z polovinoyu miljoni cholovik sho prozhivali uzdovzh Atlantichnogo uzberezhzhya na shid vid Appalachiv Pislya zakinchennya franko indianskih voyen 1760 h rokiv metropoliya naklala na pereselenciv ryad novih podatkiv vidkinuvshi argumenti kolonistiv pro te sho bud yaki novi zbori povinni shvalyuvatis nimi Podatkovij opir zokrema Bostonske chayuvannya 1773 prizviv do prijnyattya britanskim parlamentom zakoniv pro pokarannya Nesterpni zakoni poklikanih poklasti kraj samovryaduvannyu v shtati Massachusets Sogodnishnij prapor SShA Nezabarom pislya cogo mizh Angliyeyu ta yiyi koloniyami v 1775 roci spalahnula revolyucijna vijna Pogano zabezpecheni i slabo navcheni amerikanci protistoyali chiselnishim i krashe ozbroyenim anglijskim vijskam Pid chas vijni spalahnula velika epidemiya naturalnoyi vispi Perelomnim momentom u vijni stala porazka britanskoyi armiyi v bitvi pid Saratogoyu Zavdyaki shirokomasshtabnij vijskovij ta finansovij pidtrimci z boku Franciyi i talanovitomu komanduvannyu generala Dzhordzha Vashingtona amerikanski patrioti zdobuli v 1781 ostatochnu peremogu Nezadovgo do cogo 4 lipnya 1776 roku Drugij Kontinentalnij kongres prijnyav Deklaraciyu nezalezhnosti Spoluchenih Shtativ yakoyu pidtverdiv isnuvannya ne prostoyi sukupnosti rozriznenih kolonij a yedinoyi amerikanskoyi naciyi Mirnij dogovir 1783 roku zmusiv Veliku Britaniyu viznati nezalezhnist novoyi derzhavi Odnak centralnij uryad novostvorenoyi Konfederaciyi viyavivsya neefektivnim u zabezpechenni stabilnosti oskilki ne mav dostatnih povnovazhen Sklikana Filadelfijska konvenciya prijnyala novu Konstituciyu yaka nabrala chinnosti v 1789 roci U 1791 do neyi buv dodanij Bill pro prava yakij mistiv garantiyi nevid yemnih svobod Za prezidentstva Vashingtona bulo stvoreno silnij centralnij uryad a v roki pravlinnya Tomasa Dzheffersona SShA vikupili u Franciyi Luyizianu podvoyivshi takim chinom rozmiri krayini Formuvannya teritoriyi SShA 1750 2008 roki Pidtrimuvani viroyu v yavne priznachennya amerikanci postupovo rozshirili svoyu teritoriyu do Tihogo okeanu Shvidkimi tempami jshlo zrostannya naselennya dosyagnuvshi 7 2 miljona v 1810 roci 32 mln v 1860 roci 76 mln v 1900 roci 132 mln v 1940 roci i 321 miljona u 2015 roci Ekonomichnij rist za obsyagom VVP vidbuvavsya she shvidshe Rozshirennya teritoriyi bulo obumovlene poshukami nedorogih zemel dlya fermeriv i rabovlasnikiv Pitannya rabstva stavalo vse bilsh superechlivim i sluguvalo prichinoyu politichnih i konstitucijnih superechok Pislya togo yak v 1860 roci prezidentom obrali Avraama Linkolna yakij vistupav za skasuvannya rabovlasnictva 11 pivdennih shtativ vijshli z Soyuzu i zayavili pro svoyu nezalezhnist ogolosivshi sebe Konfederativnimi Shtatami Ameriki Zhodna derzhava nikoli ne viznala Konfederaciyu ale same vona rozpochala gromadyansku vijnu napavshi na Fort Samter u 1861 roci Spochatku uspih buv na boci armiyi pivdennih shtativ yiyi komandiri osoblivo general Robert Li viyavilisya bliskuchimi taktikami Bojovi diyi velis perevazhno na Pivdni velichezni materialni ta trudovi resursi Pivnochi stali virishalnimi v krovoprolitnomu protistoyanni Rezultatom vijni stalo vidnovlennya yednosti SShA zubozhinnya Pivdnya i likvidaciya rabstva Cherez kilka rokiv pislya zakinchennya gromadyanskoyi vijni Spolucheni Shtati visunulisya v chislo providnih industrialnih derzhav 1869 roku zavershilosya budivnictvo pershoyi transkontinentalnoyi zaliznici Burhlivo rozvivalasya naftova i elektrichna promislovist vinikali tekstilni fabriki U povsyakdenne zhittya amerikanciv uvijshli novi vinahodi telefon elektrichna lampochka gramofoni i transformatori a takozh kinematograf Batki zasnovniki Na rubezhi 20 go stolittya Spolucheni Shtati stali providnoyu promislovoyu derzhavoyu svitu cherez spalah pidpriyemnictva na pivnichnomu shodi i serednomu Zahodi j priyizdu miljoniv robitnikiv immigrantiv ta fermeriv z Yevropi Masove nevdovolennya korupciyeyu j neefektivnistyu tradicijnoyi politiki stimulyuvalo poshirennya progresivnogo ruhu sho prizvelo do provedennya bagatoh socialnih i politichnih reform 1920 roku 19 a popravka do Konstituciyi garantuvala viborche pravo zhinok a 16 j 17 popravki vstanovili nacionalnij pributkovij podatok i pryami vibori senatoriv SShA do Kongresu U 1914 roci koli v Yevropi vibuhnula Persha svitova vijna prezident Vudro Vilson vistupiv za politiku suvorogo nejtralitetu Ameriki Odnak taka poziciya stala nemozhlivoyu koli Nimechchina ogolosila totalnu vijnu proti vsih suden sho pryamuvali v porti krayin soyuznikiv 1917 roku SShA vstupili u vijnu na boci krayin Antanti zrobivshi istotnij vnesok u peremogu Pidpisanij povoyennij Versalskij dogovir vklyuchav propoziciyu pro stvorennya Ligi Nacij ale Senat SShA vidmovivsya ratifikuvati dogovir tomu Spolucheni Shtati ne vzyali uchasti v diyalnosti mizhnarodnoyi organizaciyi Pershij prezident SShA Dzhordzh Vashington Pislya blagopoluchnogo desyatilittya zagalnogo ekonomichnogo procvitannya krah Uoll strita oznamenuvav pochatok desyatirichnoyi vsesvitnoyi Velikoyi depresiyi Prihid prezidenta demokrata Franklina Ruzvelta zavershiv period znahodzhennya pri vladi u Bilomu Domi respublikanciv Novij amerikanskij lider realizuvav vlasnu programu reform Otrimavshi nazvu Novij kurs prezidentski zmini vklyuchali dopomogu bezrobitnim pidtrimku fermeriv j uprovadzhennya socialnogo zabezpechennya Novij kurs Ruzvelta ne zmig poklasti kraj depresiyi ale ekonomika stala zrostati Odnak po spravzhnomu ekonomichne pokrashennya vidnovilosya lishe naperedodni vstupu krayini v Drugu svitovu vijnu Amerikanska zemlya zaznala pershogo udaru pid chas yaponskoyi ataki na Perl Garbor 7 grudnya 1941 roku Razom z Velikoyu Britaniyeyu Radyanskim Soyuzom Kitayem ta inshimi derzhavami Antigitlerivskoyi koaliciyi SShA zrobili istotnij vnesok u peremogu nad nacistskoyu Nimechchinoyu Bojovi diyi proti Yaponiyi zavershilis u serpni 1945 roku koli prezident Garri Trumen viddav rozporyadzhennya pro nanesennya atomnih udariv po mistah Hirosima i Nagasaki Pislya vijni SShA stali spivzasnovnikom novoyi mizhnarodnoyi organizaciyi Organizaciyi Ob yednanih Nacij U povoyennij chas Spolucheni Shtati i Radyanskij Soyuz stali konkuruyuchimi nadderzhavami u Holodnij vijni protistoyavshi odin odnomu i v gonci ozbroyen i v kosmichnih peregonah j ideologichnij ta propagandistskij konfrontaciyi Zovnishnya politika SShA buduvalasya navkolo pidtrimki krayin Zahidnoyi Yevropi i Yaponiyi poryad z politikoyu strimuvannya komunizmu SShA vzyali uchast v Korejskij i V yetnamskij vijnah namagayuchis zupiniti poshirennya radyanskogo vplivu U 1960 ti roki bagato v chomu zavdyaki ruhu za gromadyanski prava projshla hvilya socialnih reform sho zabezpechila dotrimannya konstitucijnih prav na golosuvannya i svobodu peresuvannya afroamerikanciv ta inshih rasovih menshin Zavdyaki peregovoram z SRSR inicijovanimi Ronaldom Rejganom a zgodom i Dzhordzhom Bushom sho zajnyav post prezidenta v 1989 nastala lokalizaciya globalnogo protistoyannya Holodna vijna zakinchilasya povnim kolapsom socialistichnogo ladu i rozpadom Radyanskogo Soyuzu v 1991 roci zalishivshi Spolucheni Shtati yedinoyu nadderzhavoyu u sviti U 1990 ti SShA zoseredilisya na mizhnarodnih konfliktah navkolo Blizkogo Shodu Pochatok 21 go stolittya oznamenuvavsya teroristichnimi atakami Al Kayidi 11 veresnya 2001 roku pislya chogo krayina vzyala uchast u vijnah v Iraku ta Afganistani 2008 roku SShA perezhili najgirshu ekonomichnu krizu z chasiv Velikoyi depresiyi Za roki pravlinnya prezidenta Baraka Obami pershogo afroamerikancya na danij posadi bulo vprovadzheno reformi po ohoroni zdorov ya i bankivskij diyalnosti 20 sichnya 2017 roku sklav prisyagu 45 j prezident Spoluchenih Shtativ Donald Tramp obrannya i prezidentstvo yakogo viklikali pevni superechnosti sered gromadyan SShA Dokolumbova epohaRoztashuvannya suhoputnogo mostu cherez Beringiyu i shlyahi zaselennya Pivnichnoyi Ameriki Ostatochno ne vidomo yak i koli korinni amerikanci vpershe poselilisya na teritoriyi suchasnih Spoluchenih Shtativ Perevazhna bilshist teorij pripuskaye sho lyudi migruvali z Yevraziyi cherez suhoputnij mist Beringiyi yakij z yednuvav Sibir i Alyasku pid chas lodovikovogo periodu Zgodom voni pereselilisya na pivden po vsij Americi i mozhlivo dijshli do Antarktidi Cya migraciya rozpochalasya priblizno 30 000 rokiv tomu i trivala blizko 20 000 rokiv poki suhoputnij mist ne buv zatoplenij vnaslidok pidvishennya rivnya morya viklikanogo zakinchennyam ostannogo lodovikovogo periodu Ci davni meshkanci zvani paleoamerikancyami nezabarom rozdililis na bagato soten riznomanitnih narodiv plemen i narodnostej Dokolumbova epoha vklyuchaye v sebe period v istoriyi i peredistoriyi Pivnichnoyi i Pivdennoyi Ameriki do poyavi yevropejciv na amerikanskih kontinentah ohoplyuyuchi chas vid pochatkovogo poselennya u verhnopaleolitichnij period azh do yevropejskoyi kolonizaciyi pid chas Novogo chasu Plemena Pivnichnoyi Ameriki periodichno voroguvali odne z odnim Vidomij islandskij viking Lejf Erikson za 500 rokiv do Kolumba vidkriv Ameriku nazvavshi yiyi Vinland Kolonialnij period SShADokladnishe Kolonialna istoriya SShA Kolonizaciya Ameriki ispancyami gollandcyami ta francuzami Vidkrittya richki Missisipi konkistadorom Ernando de Soto v 1541 roci Pislya vikingiv pershimi yevropejcyami na amerikanskomu materiku buli ispanci V zhovtni 1492 roku ispanska ekspediciya na choli z admiralom Hristoforom Kolumbom visadilas na ostriv San Salvador Pershim doslidnikom yakij pobuvav u girli richki Missisipi peretnuv suchasni Luyizianu ta Tehas dijshov praktichno do Kalifornijskoyi zatoki ye ispanskij konkistador ta mandrivnik Alvaro Nunyes Kavesa de Vaka Ce vidbulosya u 1528 1535 rokah Pershe postijne poselennya v suchasnih SShA bulo zasnovane u 1565 u Floridi Francuzi vpershe stupili na zemli Novogo svitu yak doslidniki shukachi marshrutu do Tihogo okeanu ta dostatku Najznachnishi doslidzhennya francuziv u Pivnichnij Americi vidbulisya pid chas pravlinnya korolya Franciyi Franciska I 1524 roku Francisk vidpraviv italijcya Dzhovanni da Verraccano znajti shlyah do Tihogo okeanu v rajoni mizh Floridoyu ta Nyufaundlendom Zemlyam pomizh Novoyu Ispaniyeyu ta anglijskim Nyufaundlendom Verraccano dav nazvi Francheska ta Nova Galliya prosuvayuchi cim sposobom Franciyu Zgodom 1534 roku Francisk vidpraviv Zhaka Kartye v pershu z troh podorozhej doslidzhuvati uzberezhzhya Nyufaundlenda ta richku Sv Lavrentiya Potim francuzi mali nevdali sprobi zasnuvati dekilka kolonij vzdovzh uzberezhzhya Pivnichnoyi Ameriki yaki provalilisya cherez pogodni umovi hvorobi abo konflikt z inshimi yevropejskimi kolonistami Kartye probuvav zasnuvati pershe postijne yevropejske poselennya v pivnichnij Americi v Kap Ruzh ale vsi 400 poselenciv nastupnogo roku pokinuli poselennya cherez poganu pogodu i nabigi korinnogo naselennya Nevelika grupa voyakiv yaka zalishilas u Pivdennij Karolini na ostrovi Parris u 1562 roci zasnuvala Sharlsfort ale vzhe nastupnogo roku bula zmushena pokinuti jogo u zv yazku z pripinennyam postachannya harchiv z Franciyi Fort Karolina osnovanij na misci de sogodni stoyit misto Dzheksonvill u shtati Florida proisnuvav lishe odin rik ta buv znishenij ispancyami z Sent Avgustina Nezabarom provalilas i sproba rozmishuvati zasudzhenih na ostrovi v Novij Shotlandiyi 1604 roku ostriv Sent Krua v Akadi buv miscem dlya she odniyeyi francuzkoyi koloniyi yaka duzhe postrazhdala vid hvorobi mabut cingi Nastupnogo roku poselennya perevezli v Port Royal 1685 roku v Tehasi francuzi zasnuvali Fort Sent Luyis ale do 1688 roku jogo pokinuli U 1602 roci uryad Respubliki Ob yednanih provincij zasnovuye Gollandsku Ost Indijsku kompaniyu dlya doslidzhennya novogo shlyahu do Indiyi ta progoloshennya vsih nezvidanih zemel teritoriyami Respubliki Ob yednanih provincij Ce prizvelo do stvorennya kilkoh znachnih ekspedicij yaki pospriyali stvorennyu provinciyi Novi Niderlandi Kolonizaciya Ameriki anglijcyami Korabel Mejflaver anglijskij korabel sho perevoziv piligrimiv z mista Plimut Angliya do Plimutu v Massachusetsi 1620 roku Jogo pasazhiriv vvazhayut pershimi yevropejskimi zhitelyami Novoyi Angliyi Dzhejmstaunska rizanina 1622 roku gravyura po derevu Matteusa Merena 1628 rik U 1585 i 1587 rokah ser Volter Reli za nakazom Korolevi Angliyi Yelizaveti I zrobiv dvi sprobi zasnuvati postijne poselennya u Pivnichnij Americi Rozviduvalna ekspediciya dosyagla amerikanskogo berega v 1584 roci j nazvala vidkrite uzberezhzhya Virdzhiniya na vshanuvannya korolevi nezajmanki Yelizaveti I sho ne bula odruzhenoyu Obidvi sprobi zakinchilisya nevdacheyu persha koloniya zasnovana na ostrovi Roanok nepodalik vid uzberezhzhya Virdzhiniyi viyavilasya na mezhi zagibeli cherez ataki indianciv i brak pripasiv ta bula evakujovana serom Frensisom Drejkom u kvitni 1587 roku Togo zh roku na ostriv visadilasya druga ekspediciya kolonistiv chiselnistyu 117 lyudej Planuvalosya sho navesni 1588 roku do koloniyi pribudut korabli zi sporyadzhennyam i proviantom Prote z riznih prichin postachalna ekspediciya zatrimalasya na pivtora roku Koli vona pribula usi budivli kolonistiv buli cili ale ne bulo zhodnih slidiv lyudej okrim ostankiv odniyeyi lyudini Dolya kolonistiv nevidoma donini Pershe postijne anglijske poselennya bulo stvorene v Dzhejmstauni u 1607 roci Religijnij i politichnij haos v Yevropi stimulyuvav emigraciyu v anglijski koloniyi Nadiya na procvitannya privela syudi bagatoh poselenciv yak z Angliyi Nimechchini tak i z inshih kontinentalnih krayin XVIII stolittyaPochinayuchi z seredini XVII stolittya Velika Britaniya namagalasya vstanoviti povnij kontrol nad ekonomichnimi operaciyami amerikanskih kolonij realizuyuchi shemu vidpovidno do yakoyi vsi promislovi tovari vid metalevih gudzikiv do riboloveckih suden importuvalisya v koloniyi z metropoliyi v obmin na sirovinu ta silskogospodarski tovari Za ciyeyi shemi anglijski pidpriyemci tak samo yak i anglijskij uryad buli vkraj nezacikavleni u rozvitku promislovosti v koloniyah a takozh u torgivli kolonij z kimos inshim okrim metropoliyi A tim chasom amerikanska promislovist zdebilshogo u pivnichnih koloniyah dosyagla znachnih uspihiv Zokrema amerikanski promislovci dosyagli uspihu v sudnobuduvanni sho dozvolilo shvidko nalagoditi torgivlyu z Vest Indiyeyu i tim samim znajti rinok zbutu dlya amerikanskoyi manufakturi Anglijskij parlament viznav ci uspihi nastilki zagrozlivimi sho 1750 vidav zakon yakij zaboronyav buduvati v koloniyah prokatni stani ta majsterni z obrobki zaliza Zovnishnya torgivlya kolonij takozh zaznavala utiskiv 1763 roku buli prijnyati zakoni pro sudnoplavstvo za yakimi tovari dozvolyalosya vvoziti ta vivoziti z amerikanskih kolonij lishe na britanskih sudnah Krim togo vsi priznacheni dlya kolonij tovari povinni buli vantazhitisya u Velikij Britaniyi nezalezhno vid togo zvidki yih vezli Takim chinom metropoliya namagalasya postaviti vsyu zovnishnyu torgivlyu kolonij pid svij kontrol I ce ne vrahovuyuchi bezlichi mit i podatkovih zboriv na tovari yaki kolonisti vlasnoruch vvozili dodomu Gravyura pro Bostonske chayuvannya Do drugoyi polovini XVIII stolittya naselennya amerikanskih kolonij dedali viraznishe vistupalo yak spilnist lyudej sho perebuvali v konfrontaciyi z metropoliyeyu Znachnu rol u comu vidigrav rozvitok kolonialnoyi presi Persha amerikanska gazeta z yavilasya u kvitni 1704 a do 1765 yih bulo vzhe 25 Oliyi u vogon pidliv zakon pro gerbovij zbir sho vazhko vdariv po amerikanskih vidavcyah Nevdovolennya viyavlyali j amerikanski promislovci ta torgovci vkraj nezadovoleni kolonialnoyu politikoyu metropoliyi Prisutnist anglijskih vijsk yaki zalishilisya tam pislya semirichnoyi vijni na teritoriyi kolonij takozh viklikalo nevdovolennya kolonistiv Chimraz chastishe zvuchali vimogi pro nadannya nezalezhnosti Vidchuvayuchi serjoznist situaciyi yak amerikanska tak i anglijska burzhuaziya shukali rishennya kotre zadovolnilo b interesi yak metropoliyi tak i kolonij Tak 1754 roku z iniciativi Bendzhamina Franklina bulo visunuto proyekt zi stvorennya soyuzu pivnichnoamerikanskih kolonij z vlasnim uryadom ale na choli z prezidentom sho priznachayetsya britanskim korolem Hocha proyekt i ne peredbachav povnoyi nezalezhnosti kolonij u Londoni vin viklikav vkraj negativnu reakciyu Iskroyu z yakoyi rozgorilasya amerikanska revolyuciya stalo Bostonske chayuvannya 16 grudnya 1773 roku Zhiteli mista perevdyaglisya v indianski kostyumi vderlisya na korabli z anglijskim kramom ta skinuli za bort tyuki z privezenim chayem Boston yak i vsyu Massachusetsku koloniyu vzhe davno vvazhali v Britaniyi pidburyuvachami spokoyu Tomu anglijskij uryad pishov na rishuchi kroki shob upokoriti buntivnikiv Port buv blokovanij azh do splati miskoyu vladoyu kompensaciyi za znishenij vantazh Anglijci vperto ne hotili pomichati rozmahu zakolotu vvazhayuchi jogo spravoyu grupi radikalno nalashtovanih fanatikiv Ale karalna akciya proti Bostona ne lishe ne vtihomirila zakolotnikiv a j stala dlya vsih amerikanskih kolonij zaklikom zgurtuvatisya dlya borotbi za nezalezhnist Vijna za nezalezhnist 1775 1800 Pidpisannya Deklaraciyi nezalezhnosti SShADokladnishe Vijna za nezalezhnist SShA Stvorennya institutiv vladi Miscevi organi samovryaduvannya SShA buli stvoreni v anglijskij Americi she v kolonialnij period Pershij zagalnij organ samovryaduvannya Kontinentalnij kongres buv sklikanij naperedodni revolyuciyi yak narada predstavnikiv okremih kolonij Pid chas revolyuciyi vin konstituyuvavsya yak Zakonodavchi Zbori Na Drugomu Kontinentalnomu kongresi sklikanomu 10 travnya 1775 roku predstavniki miscevoyi kolonialnoyi vladi obgovorili stanovishe sho sklalosya v rezultati zhorstkih dij britanskogo uryadu i anglijskih vijsk yaki faktichno rozpochali do cogo chasu bojovi diyi proti zagoniv miliciyi kolonistiv Kongres ogolosiv sebe centralnim uryadom kolonij sho ob yednalisya dlya spilnogo zahistu vid britanskoyi agresiyi i doruchiv kolonialnim zakonodavchim zboram virobiti miscevi konstituciyi yaki peredbachali yih nezalezhnist vid Velikoyi Britaniyi General Vashington harizmatichnij politichnij lider z Virdzhiniyi sho visunuvsya she v period franko indianskoyi vijni buv priznachenij golovnokomanduvachem ob yednanoyi Kontinentalnoyi armiyi U kozhnij koloniyi chastina naselennya zalishilasya loyalnoyu do korolivskogo uryadu ale loyalisti nide ne mali dostatnogo vplivu shob kontrolyuvati miscevi organi vladi Yih diyi stali predmetom uvagi z boku miscevih komitetiv bezpeki stvorenih vidpovidno do rishen pershogo Kontinentalnogo kongresu v 1774 roku yaki teper vikonuvali funkciyi timchasovih vikonavchih organiv Kongresu na miscyah Majno loyalistiv yaki vistupili proti revolyuciyi bulo konfiskovano a sami voni vtekli pid zahist korolivskih vijsk U lipni nastupnogo 1776 roku Kongres progolosuvav za progoloshennya nezalezhnosti SShA i prijnyav Deklaraciyu nezalezhnosti sho sklala osnovu konstituciyi novoyi federativnoyi derzhavi Pislya revolyuciyi inshi organi federalnoyi vladi buli stvoreni v rezultati konstitucijnoyi reformi 1786 1791 rokiv Hid bojovih dij General Kornuollis zdayetsya pid JorktaunomZdacha generala BergojnaKartina Emanuelya Lojce Vashington perepravlyayetsya cherez Delaver 1851 Bojovi diyi pochalisya she do progoloshennya nezalezhnosti vnaslidok zhorstkogo tisku z boku anglijskoyi armiyi yaka namagalasya rozzbroyiti zagoni miscevoyi policiyi ta zaareshtuvati lideriv kolonistiv U 1775 1776 rokah Kontinentalna armiya zdijsnila vtorgnennya v Kanadu u hodi yakogo zahopila Monreal ta vzyala v oblogu Kvebek Odnak amerikanski vijska buli vitisneni britancyami Oskilki sil britanskoyi koroni v Americi viyavilosya nedostatno shob vzyati pid kontrol vsyu teritoriyu kolonij i zbrojni zagoni kolonistiv namagalisya navit perejti v nastup v serpni 1776 r v Nyu Jorku visadilasya velika armiya anglijciv Zagoni miscevoyi miliciyi buli rozgromleni a armiya generala Vashingtona pislya kilkoh porazok bula zmushena vidstupiti cherez Nyu Dzhersi do Pensilvaniyi Anglijci utrimuvali misto Nyu Jork do ukladennya mirnogo dogovoru 1783 peretvorivshi jogo u svij golovnij opornij punkt na teritoriyi Pivnichnoyi Ameriki Slidom za amerikanskim vijskom yake vidstupalo britanska armiya vderlasya v Nyu Dzhersi ale tut zaznala vidsichi vid armiyi generala Vashingtona yaka do cogo chasu peregrupuvalasya i forsuvala richku Delaver v rizdvyanu nich v grudni 1776 Anglijci buli rozbiti pri Trentoni ta Prinstoni i vidstupili nazad do Nyu Jorku Generalnij plan anglijciv rozroblenij v Londoni skladavsya iz vlashtuvannya odnochasnogo nastupu z Kanadi i richkoyu Gudzon shob u 1777 zahopiti Olbani ta vidrizati Novu Angliyu vid pivdennih kolonij Ale kanadska armiya pid komanduvannyam generala Bergojna zaznala porazki pri Saratozi a z Nyu Jorka armiya anglijciv popryamuvala ne do Olbani a do Filadelfiyi Vnaslidok cogo vcilili pid Saratogoyu anglijci potrapili v polon z umovoyu repatriaciyi do Velikoyi Britaniyi ale Kontinentalnij kongres ne zatverdiv umovi yih zdachi i polonenih uv yaznili Peremoga kolonistiv priskorila vstup Franciyi v soyuz z SShA yakij buv ukladenij 1778 roku Do soyuzu potim priyednalisya Ispaniya ta Niderlandi i pochalasya nova vijna Nadali anglijci zoseredili svoyi sili na sprobah zahopiti pivdenni shtati Mayuchi u svoyemu rozporyadzhenni obmezhenij kontingent vijsk voni zrobili stavku na mobilizaciyu loyalistiv Podibna taktika dopomogla yim utrimati poziciyi na pivnichno zahidnih teritoriyah popri porazku kanadskih vijsk pri sprobi nastupati na Olbani Naprikinci 1778 roku britanskij flot visadiv desant ta zahopiv stolicyu Dzhordzhiyi misto Savannu 1780 tochno tak samo bulo vzyato j Charlston Ale loyalistiv bulo zamalo shob prosunutisya vglib krayini i anglijcyam dovelosya zadovolnitisya kontrolem nad portovimi mistami Podalshij nastup na Pivnichnu Karolinu ta Virdzhiniyu zahlinuvsya bo na okupovanih teritoriyah pochalasya partizanska vijna i zagoni loyalistiv zaznali nishivnoyi porazki Zalishki britanskoyi armiyi popryamuvali do mista Jorktaun de zbiralisya zavantazhitis na korabli britanskogo flotu Ale flot zitknuvsya v Chesapikskij zatoci z francuzkim flotom i buv zmushenij vidstupiti Vijska britanskogo generala Kornuollisa sho opinilisya v pastci u zhovtni 1781 zdalisya generalu Vashingtonu Koli povidomlennya pro cyu porazku dosyagli Velikoyi Britaniyi parlament uhvaliv rishennya rozpochati mirni peregovori z amerikanskimi povstancyami Rezultatom revolyuciyi stala nezalezhnist 13 kolonij Massachusetsu Nyu Gempshiru Konnektikutu Rod Ajlendu Nyu Jorku Nyu Dzhersi Pensilvaniyi Delaveru Merilendu Virdzhiniyi Pivnichnoyi i Pivdennoyi Karolini i Dzhordzhiyi Zgidno z Konstituciyeyu napisanoyu Konstitucijnimi zborami 1787 roku bulo stvoreno nacionalnij uryad Geroj revolyuciyi Dzhordzh Vashington obranij na posadu prezidenta zapochatkuvav bagato derzhavnih ustanov vklyuchayuchi kabinet monetnij dvir i pershij bank SShA Pershi roki respubliki Dzhon Adams Dzhordzh Vashington yakij stav liderom naciyi she v roki Amerikanskoyi revolyuciyi buv obranij pershim prezidentom SShA zgidno z novoyu konstituciyeyu prijnyatoyu v 1789 1791 rokah Zgidno z pershim povoyennim perepisom naselennya v SShA na toj moment prozhivalo 3 9 miljoni lyudej Serednya gustota naselennya stanovila 4 5 osib na kvadratnu milyu ale meshkanci buli rozseleni ne duzhe rivnomirno bilsha chastina naselennya zoseredilasya v priberezhnih regionah timchasom yak na zahidnih teritoriyah bilih poselenciv praktichno ne bulo Bilshist naselennya skladalasya z selyan ta yihnih simej yaki prozhivali v silskih miscevostyah U SShA do kincya XVIII st bulo lishe 12 mist z naselennyam u ponad 5 000 osib Sudova vlada v krayini bula vporyadkovana prijnyattyam zakonu 1789 r pro stvorennya sistemi federalnih sudiv Verhovnij sud togo chasu povinen buv skladatisya z shesti suddiv Krim togo buli priznacheni 3 okruzhnih sudi i 13 Federalnih rajonnih sudiv Dlya vikonannya sudovih rishen bula sformovana Sluzhba marshaliv SShA a dlya naglyadu za zakonnistyu v kozhnomu z 13 federalnih rajoniv buv priznachenij rajonnij prokuror Stolicya SShA bula perenesena v shtat Merilend na chastini teritoriyi yakogo buv piznishe stvorenij nezalezhnij federalnij okrug Kolumbiya Za pidtrimki prezidenta Vashingtona sekretar Kaznachejstva Aleksander Gamilton vprovadiv cherez Kongres zakonoproyekt pro finansovu programu restrukturizaciyi borgiv Kongresu stvorennya Centralnogo banku Spoluchenih Shtativ priznachennya novih podatkiv ta mitnih tarifiv Z nih podatok na viski buv najmensh populyarnim i navit zumoviv povstannya v Pensilvaniyi 1794 roku V epohu francuzkoyi revolyuciyi ta napoleonivskih voyen SShA dotrimuvalisya nejtralitetu Odnak 1794 roku uryad SShA pidpisav z Velikoyu Britaniyeyu ugodu pro vzayemovigidnu torgivlyu vidpovidno do yakoyi Velika Britaniya vidvodila svoyi vijska zoseredzheni na kanadskomu kordoni Cya ugoda bula piddana kritici partiyeyu Dzheffersona ale prezident pidtrimav federalistiv yaki vistupali za pidpisannya ugodi i Dzhefferson zmushenij buv postupitisya Hocha prezident Vashington buv protivnikom partijnoyi sistemi v cilomu vin pidtrimuvav federalistiv i pislya jogo smerti 1799 roku stav geroyem ciyeyi partiyi Stanovlennya amerikanskoyi derzhavi 1783 1865 Spolucheni Shtati Ameriki u 1841 roci Zgidno z mirnim dogovorom z Velikoyu Britaniyeyu zahidnij kordon SShA buv vstanovlenij po richci Missisipi a pivnichna v svoyu chergu po Velikih ozerah Ranishe teritoriyi mizh Missisipi i gorami Appalachi anglijci zalishali svoyim indianskim soyuznikam Florida bula povernuta Ispaniyi Pislya zakinchennya vijni za nezalezhnist SShA she prodovzhuvali vesti vijnu z indiancyami na pivnichno zahidnih teritoriyah sho zavershilasya v 1795 roci pidpisannyam Grinvillskogo mirnogo dogovoru zgidno z yakim indianska konfederaciya viznala suverenitet SShA i dopustila bilih poselenciv na svoyi zemli Krim togo SShA veli peregovori z Ispaniyeyu shodo spirnih Pivdenno zahidnih teritoriyah de takozh velisya aktivni bojovi diyi z indiancyami Zgidno z ukladenim v tomu zh 1795 roci Madridskoyi ugodi Ispaniya viznala ci zemli volodinnyam SShA i demarkuvala kordon mizh nimi ta ispanskoyu Floridoyu po 31 j paraleli 1798 roku tam bula stvorena teritoriya Missisipi Pislya anglo amerikanskoyi vijni 1812 1815 rr indianci vtratili pidtrimku Velikoyi Britaniyi i ne zmogli dati amerikanskij ekspansiyi istotnogo oporu U 1830 h rokah rishennyami Kongresu i administraciyi prezidenta Dzheksona bezlich indianciv bulo viseleno za richku Missisipi Z pochatku XIX stolittya tisyachi amerikanciv pokinuli vse bilsh gusto zaselenij shid SShA i popryamuvali na zahid vid Missisipi v absolyutno neosvoyenij region zvanij Velikimi rivninami Pri comu zhiteli Novoyi Angliyi pereselilis v bagatij lisom Oregon a vihidci z pivdennih shtativ zaselyali prostori Tehasu Nyu Meksiko i Kaliforniyi Osnovnim transportnim zasobom cih pereselenciv pioneriv buli zapryazheni kinmi abo bikami furgoni U shlyah virushali karavani z dekilkoh desyatkiv furgoniv kozhen Dlya togo shob distatisya vid dolini Missisipi do uzberezhzhya Tihogo okeanu takogo karavanu bulo potribno v serednomu blizko piv roku Pislya togo yak v 1848 roci v Kaliforniyi bulo viyavleno zoloto pochalasya tak zvana Kalifornijska zolota lihomanka sho pidsilila potik pereselenciv Dlya ryadu religijnih grup pereselennya na malozaseleni zahidni teritoriyi nadavalo mozhlivist uniknuti zovnishnogo vplivu i konfliktiv z predstavnikami osnovnih konfesij ta vladoyu Odnim iz prikladiv cogo ye mormoni yaki oselilisya v shtati Yuta v 1847 roci Respublikanska era Dzheffersona Tomas Dzhefferson Na prezidentskih viborah 1800 roku Tomas Dzhefferson z velikoyu perevagoyu peremig Dzhona Adamsa Novoobranij lider prodovzhiv politiku demokratizaciyi vladi zapochatkovanoyi kolishnim prezidentom stvorennya vidpovidalnogo pered miscevoyu vladoyu uryadu i posilennya roli silskogo gospodarstva v ekonomici Z metoyu dosyagnennya kontrolyu nad Kongresom Dzhefferson pishov na kompromis z federalistskoyu frakciyeyu Dzhefferson prodovzhiv ekonomichnu politiku Gamiltona shodo Nacionalnogo banku i tarifiv V obmin na ce federalisti ne pereshkodzhali zakinchennyu diyi Zakonu pro pidburyuvannya v 1801 roci i skasuvannya odnogo z Aktiv pro inozemciv sho suprovodzhuvalosya zvilnennyam z v yaznici areshtovanih za cimi zakonami Pragnuchi zmenshiti uryadovi vitrati Dzhefferson namagavsya likviduvati nacionalnij borg vvazhayuchi sho krayini ne povinni zbilshuvati svoyi zaborgovanosti shlyahom otrimannya inozemnih kreditiv za sho vistupav Gamilton Takozh buli skasovani bagato vvedenih poperednoyu administraciyeyu podatkiv zokrema podatok na dribnih virobnikiv viski sho viklikalo v 1794 roci serjozni hvilyuvannya Dumka Dzheffersona sho federalnij uryad mozhe zabezpechuvatisya tilki mitom bez zboru podatkiv z naselennya spochatku prinesla uspihi v ekonomici prote piznishe koli v rezultati napoleonivskih vijn torgivlya SShA z Velikoyu Britaniyeyu i Franciyeyu bula perervana prizvela do katastrofi Dzhefferson v period svogo prezidentstva proviv znachne skorochennya chiselnosti armiyi a takozh rozpustiv bilshu chastinu flotu pobudovanogo pri administraciyi Adamsa oskilki na jogo dumku veliki zbrojni sili visnazhuvali resursi i finansi derzhavi Vin vvazhav sho v razi vijni dostatnya chiselnist armiyi bude dosyagnuta za rahunok dobrovolciv z civilnogo naselennya yak ce stalosya pid chas Vijni za nezalezhnist Prote viznayuchi neobhidnist osvichenogo kerivnictva dobrovolchoyi armiyi Dzhefferson zbilshiv armijskij korpus inzheneriv i zasnuvav v 1803 roci Vijskovu akademiyu SShA u Vest Pojnti Luyizianska pokupka 1803 1804 Dokladnishe Kupivlya Luyiziani Zemli pridbani SShA U 1803 roci zavdyaki vdalim diyam amerikanskih diplomativ mizh Spoluchenimi Shtatami i Franciyeyu bula ukladena ugoda sho otrimala nazvu Luyizianska pokupka i yaka dozvolila derzhavi praktichno podvoyiti svoyu teritoriyu Ale golovnim dosyagnennyam ciyeyi ugodi dlya SShA togo chasu bulo nadannya richki Missisipi vazhlivoyi transportnoyi arteriyi yaka ranishe bula prikordonnoyu richkoyu v povne rozporyadzhennya amerikanskih fermeriv i torgovciv Pid chas peregovoriv i bezposeredno pid chas provedennya operaciyi Ispaniya zayavlyala svoyi pretenziyi na chastinu teritoriyi shtatu Oklahoma i pivdenno zahidnu chastinu shtativ Kanzas i Luyiziana Zgidno z ugodoyu do SShA vidhodili teritoriyi yaki z chasom stali chastinoyu kanadskih provincij Alberta i Saskachevan Pridbana za rezultatami operaciyi zemlya sklala priblizno 23 teritoriyi suchasnih Spoluchenih Shtativ Ameriki Luyizianska pokupka stala odniyeyu z vazhlivih vih v politichnomu zhitti tretogo prezidenta SShA Tomasa Dzheffersona Hocha Dzhefferson i buv sturbovanij zakonnistyu provedennya operaciyi Konstituciya SShA ne mistila statej z privodu pridbannya teritorij u inozemnih derzhav vin tim ne menshe zvazhivsya na operaciyu u zv yazku z tim sho Franciya i Ispaniya pereshkodzhali amerikancyam v yih torgivli cherez port Novij Orlean Anglo amerikanska vijna Dokladnishe Anglo amerikanska vijna 1812 1815 Komandor Oliver Perri v bitvi na ozeri Eri Vijskovi diyi pochalisya v chervni 1812 i vidbuvalisya v rajoni amerikano kanadskogo kordonu chesapikskoyi i meksikanskoyi zatok iz zminnim uspihom i zakinchilisya navesni 1815 U soyuzi z anglijcyami vistupali indianci pid provodom Tekumse Velasya takozh intensivna vijna v mori V hodi kampanij 1812 i 1813 viyavilasya nepidgotovlenist amerikanciv do vijni provalilisya sprobi SShA zavoloditi teritoriyeyu Kanadi Anglijcyam postupovo vdalosya pidsiliti blokadu uzberezhzhya SShA Prote 10 veresnya 1813 amerikanska eskadra zavdala porazki suprotivnikovi na ozeri Eri v rezultati SShA vdalosya uzyati pid svij kontrol prikordonni rajoni na Zahodi Vprodovzh 1814 SShA znov zagrozhuvala povna porazka pislya peremogi nad Napoleonom v Yevropi Velika Britaniya skeruvala veliki sili na borotbu z amerikancyami a uryad SShA do oseni buv neplatospromozhnim Osnovnimi napryamami udariv stali Nyu Jork z metoyu vidrizati vid reshti chastinu SShA Novu Angliyu Novij Orlean z metoyu blokuvati basejn r Missisipi i rajon Chesapikskoyi zatoki sho bulo obmannim manevrom 24 serpnya 1814 anglijci zahopili Vashington i spalili jogo Prote na pidstupah do Baltimoru u Forti Makgenri 13 14 veresnya anglijci nashtovhnulisya na zapeklij opir Na pivnochi 10 tisyachna anglijska armiya vistupila z boku Kanadi ale 11 veresnya amerikanci rozbili anglijskij flot u buhti Plattsburg i pozbuvshis pidtrimki flotu britanski suhoputni sili buli zmusheni vidstupiti do Kanadi Peregovori shodo mirnogo dogovoru pochalisya v chervni 1814 i 24 grudnya buv pidpisanij Gentskij dogovir sho vidnoviv dovoyennij status kvo ale ne virishiv teritorialnih i ekonomichnih superechnostej yaki prizveli do vijni Zagalni vtrati amerikanciv u vijni sklali 2260 cholovik Cya vijna takozh otrimala nazvu Drugoyi vijni za nezalezhnist same taka nazva prijnyata v amerikanskij istoriografiyi Zakon pro pereselennya indianciv Dokladnishe Zakon pro pereselennya indianciv Zakon pro pereselennya indianciv prijnyatij kongresom SShA ta pidpisanij prezidentom Endryu Dzheksonom Vin peredbachav pereselennya indianciv z pivdenno shidnih shtativ na neobzhiti zemli na zahid vid richki Missisipi Zakon nabrav chinnosti 28 travnya 1830 roku Pereselennya peredbachalosya yak dobrovilne dlya ohochih provesti obmin zemlyami zgidno z zakonom Uryad SShA zobov yazuvavsya nazavzhdi zakripiti novi zemli za pereselencyami ta yihnimi nashadkami Kongres vidiliv asignuvannya na dopomogu pereselencyam u razi pereyizdu ta oblashtuvannya na novomu misci dopomogu na pershij rik pislya pereselennya a takozh vijskovij zahist vid inshih vorozhe nalashtovanih plemen Borotba za Tehas Dokladnishe Vijna za nezalezhnist Tehasu Prezident Endryu Dzhekson Pislya vijni za nezalezhnist na misci ispanskoyi koloniyi Nova Ispaniya u Pivnichnij Americi bula progoloshena Meksikanska respublika 4 zhovtnya 1824 roku Meksika prijnyala novu konstituciyu yakoyu krayina bula progoloshena federativnoyu respublikoyu u sklad kotroyi vhodili dev yatnadcyat shtativ ta chotiri teritoriyi Kolishnya ispanska provinciya Tehas stala chastinoyu novostvorenoyi derzhavi shtatom Meksiki iz stoliceyu v m Saltijo U pevnij period svoyeyi istoriyi z oglyadu na neveliku kilkist naselennya regionu uryad Meksiki zaohochuvav immigraciyu poselenciv yaki mali stvoriti svoyi vlasni vijska dlya zahistu shtatu ta poselen vid vorozho nalashtovanih miscevih indianskih plemen Immigracijna politika meksikanskogo uryadu vidznachalasya svoyeyu liberalnistyu sho dozvolilo anglomovnim poselencyam zasnuvati pershi poselennya vzhe u 1822 roci pid provodom advokata Stivena Ostina yakomu bulo dorucheno vidilyati zemelni dilyanki Takim chinom bilshist poselenciv yaki zaselyali velichezni teritoriyi Tehasu buli anglomovnimi poselencyami pribulcyami iz Spoluchenih Shtativ She u 1827 r prezident SShA Dzhon Kvinsi Adams zvertavsya do Meksiki z propoziciyeyu prodati Tehas SShA za odin miljon dolariv ale jomu bulo vidmovleno Dva roki po tomu novij prezident Endryu Dzhekson znovu zvernuvsya z propoziciyeyu pridbati u Meksiki shtat Tehas vzhe za 5 miljoniv dolariv ale yak i ranishe ne otrimav zgodi Shlyahom masovoyi immigraciyi anglomovni poselenci duzhe skoro opinilisya u bilshosti na teritoriyi cogo meksikanskogo shtatu Zanepokoyenij takoyu situaciyeyu prezident Meksiki Anastasio Bustamante 6 kvitnya 1830 roku vviv novi obmezhennya na podalshu immigraciyu zi SShA takozh buv skasovanij zakon yakij peredbachav zvilnennya pereselenciv vid podatkiv na majno protyagom desyati rokiv ta buli pidvisheni mitni tarifi na import tovari iz Spoluchenih Shtativ Karta Meksiki 1835 1846 Rozhevim kolorom vidznacheno separatistski regioni Konflikt rozpochavsya z prijnyattyam u 1835 roci novoyi Konstituciyi Meksiki yaka peredbachala bilshu centralizaciyu derzhavi ta skasuvannya rabstva Svoyim ukazom prezident Meksiki Antonio Lopes de Santa Anna skasuvav diyu kolishnoyi konstituciyi 1824 roku sho viklikalo zavorushennya u dekilkoh regionah krayini Vijskovi diyi rozpochalisya v Tehasi 1 zhovtnya 1835 hocha tehaski povstanci spochatku shvidko ovolodili najbilshimi mistami Bajya ta San Antonio de Behar odnak piznishe zaznali porazki u cih samih miscyah Vijna zakinchilasya porazkoyu meksikanskoyi armiyi u bitvi pri San Hasinto koli vijska generala Semyuela H yustona rozgromili meksikanskij korpus na choli z prezidentom Santa Annoyu yakij potrapiv u polon nezabarom pislya bitvi Zahoplenij prezident buv zmushenij pidpisati dogovir pro nezalezhnist Tehasu i pislya cogo jogo perepravili do SShA Dogovir peredbachav pripinennya bojovih dij peredislokaciyu meksikanskih vijsk na pivden vid Rio Grande povernennya Meksikoyu zahoplenogo majna ta obmin vijskovopolonenimi v obmin na ce Santa Anna otrimuvav mozhlivist povernutisya v Meksiku yak tilki vin vvazhatime ce vidpovidnim cej punkt dogovoru buv porushenij Meksika vidmovilasya ratifikuvati dogovir pidpisanij polonenim prezidentom i ne divlyachis na pripinennya vijskovih dij status Tehasu zalishavsya yuridichno neviznachenim do tih pir poki 1845 roku vin ne priyednavsya do SShA Amerikano meksikanska vijna 1846 1848 i demarkaciya kordonu z Meksikoyu Zrostannya teritoriyi SShA v 1840 1850 rr U 1846 roci SShA cherez superechku shodo kordonu pislya priyednannya Tehasu ogolosili vijnu Meksici i armiya amerikanskogo generala Tejlora rozgromila vijska prezidenta Santa Anni U nastupnomu 1847 roci armiya generala Skotta zajnyala stolicyu Meksiki prezident vtik a timchasovij uryad uklav z amerikancyami mir postupivshis SShA majzhe polovinoyu teritoriyi svoyeyi derzhavi Zgidno z mirnim dogovorom v obmin na teritoriyi Meksika otrimala 15 miljoniv dolariv shob rozplatitisya z zovnishnimi borgami cherez yaki vtratila pidtrimku yevropejskih krayin zalishivshi yiyi naprizvolyashe doli i amerikanskih vijsk U 1853 roci Meksika postupilasya she chastinoyu svoyeyi teritoriyi SShA v rezultati operaciyi zvanoyi pokupkoyu Gadsdena yaka ostatochno sformuvala novij amerikano meksikanskij kordon Rabstvo u SShA Chornoshkirij rab pislya pokarannya udarami batoga Luyiziana 1863 Vpershe afrikanski nevilniki buli zavezeni do britanskoyi Virdzhiniyi anglijskimi kolonistami 1619 roku Stanom na 1860 rik z 12 miljonnogo naselennya 15 amerikanskih shtativ de zberigalosya rabstvo 4 miljoni buli rabami Iz 1 5 mln simej sho zhili u cih shtatah ponad 390 tis simej mali rabiv Pracya rabiv shiroko vikoristovuvalasya u plantacijnomu gospodarstvi sho dozvolyalo otrimuvati amerikanskim rabovlasnikam visoki pributki U pershij polovini XIX stolittya nacionalne bagatstvo Spoluchenih Shtativ znachnoyu miroyu gruntuvalosya na ekspluataciyi praci rabiv Za period vid XVI do XIX stolittya do krayin Ameriki bulo zavezeno blizko 12 miljoniv afrikanciv iz nih blizko 645 tis na teritoriyu suchasnih SShA 18 veresnya 1850 roku Kongres SShA prijnyav zakon pro rabiv utikachiv sho dozvolyav poshuk i zatrimannya rabiv vtikachiv na teritoriyah de rabstvo bulo vzhe skasovane Zakon zobov yazuvav naselennya vsih shtativ aktivno brati uchast u zatrimanni rabiv utikachiv i peredbachav suvore pokarannya dlya rabiv a takozh tih hto yih perehovuvav i tih hto ne spriyav zatrimannyu raba U vsih pivdennih i pivnichnih shtatah zasnovuvalisya osoblivi upovnovazheni z lovli rabiv yakim slid nadavati spriyannya Spijmanih rabiv pomishali u v yaznicyu i pid ozbroyenoyu ohoronoyu povertali rabovlasnikovi Shob rab buv viznanij zbiglim dostatno bulo shob bud yakij bilij zayaviv i pidtverdiv pid prisyagoyu sho cej negr ye rabom yakij vtik vid nogo Na indianskij teritoriyi yaka formalno ne vhodila do skladu SShA i de prozhivali viseleni v 1830 ti rr z pivdennih shtativ P yat civilizovanih plemen rabstvo v okremih vipadkah zberigalosya do 1870 h rr Pri comu polozhennya rabiv v indianciv bulo krashim u porivnyanni z pivdennimi shtatami a znachnu chastinu plemeni seminoliv stanovili afroamerikanci i nashadki zmishanih indiansko afroamerikanskih shlyubiv Rabstvo bulo skasovane pislya zavershennya Gromadyanskoyi vijni 1861 1865 rokiv i prijnyattya Trinadcyatoyi popravki do Konstituciyi SShA u grudni 1865 roku Peredumovi Gromadyanskoyi vijni v SShA Osnovnoyu prichinoyu yaka privela SShA do gromadyanskoyi vijni stala nayavnist v krayini shtativ dvoh tipiv rabovlasnickih i vilnih Teritoriya Spoluchenih Shtativ postupovo rozshiryuvalasya na shid vid Atlantiki protyagom majzhe vsogo XIX st i kozhen raz koli bula neobhidnist priyednati novostvorenij shtat do krayini vinikala napruzhenist mizh rabovlasnickim Pivdnem i vilnoyu Pivnichchyu Koli v Senati porushuvavsya balans kilkosti rabovlasnickih i vilnih shtativ na korist pershih abo ostannih z yavlyalasya mozhlivist porushiti rivnovagu interesiv oboh sistem Shistnadcyatij Prezident SShA Avraam Linkoln Situaciya suttyevo zagostryuvalasya diyami abolicionistiv yaki ne tilki vistupali iz zaklikami shodo skasuvannya rabstva v SShA ale i sponukali uryad krayini prijmati zakoni yaki obmezhuvali mozhlivosti rabovlasnikiv napriklad vvoziti novih rabiv v SShA chi yizditi z rabami u vilni shtati a takozh dopomagali bigti rabam na Pivnich i v Kanadu Pri comu mozhlivosti pivdennih plantatoriv povernuti rabiv sho vtekli otrimati yakus kompensaciyu vid derzhavi pokarati cherez sudovi instanciyi abolicionistiv abo zupiniti yih informacijnu vijnu z rabstvom bulo praktichno nemozhlivo Pri zaselenni Kanzasu napruga mizh Pivdnem i Pivnichchyu dijshla do spravzhnoyi konfrontaciyi uryad SShA dozvoliv naselennyu shtatu virishuvati abo vin bude rabovlasnickim abo vilnim vnaslidok chogo immigranti z rabovlasnickih shtativ i pereselenci z Pivnochi pochali vbivati odin odnogo Deyaki istoriki navit nazvali cej konflikt kincya 1850 h rr Maloyu Gromadyanskoyu vijnoyu V 1861 roci prezidentom SShA bulo obrano Avraama Linkolna yakij zayavlyav pro nemozhlivist spivisnuvannya protilezhnih ekonomichnih sistem Bazhannya zberegti rabstvo nedotorkannim prizvelo do togo sho taki shtati yak Pivdenna Karolina virishili zalishiti Spolucheni Shtati i stvorili nove nezalezhne vid Vashingtona derzhavne ob yednannya Konfederativni Shtati Ameriki U vidpovid Linkoln ogolosiv ce rishennya povstannyam i vidpraviv vijska zaradi zberezhennya cilosti krayini Konfederaciya do yakoyi z plinom chasu priyednalasya 11 pivdennih shtativ sformuvala svoyu armiyu i rozpochala bojovi diyi proti armiyi SShA Ce stalo pochatkom Gromadyanskoyi vijni 1861 1865 rokiv Gromadyanska vijna v SShA Linkoln u soldatskomu tabori vijsk SShAStatus shtativ u 1861 Shtati yaki vidokremilisya do 15 kvitnya 1861 Shtati sho vidokremilisya pislya 15 kvitnya 1861 Rabstvo dozvoleno Rabstvo zaboroneno Teritoriyi SShA Politichni ta gromadski organizaciyi yaki protistoyali rabovlasnictvu utvorili v 1854 roci Respublikansku partiyu Peremoga na prezidentskih viborah 1860 roku kandidata ciyeyi partiyi Avraama Linkolna stala dlya rabovlasnikiv signalom nebezpeki i prizvela do secesiyi vihodu zi skladu Soyuzu U lyutomu 6 kolishnih shtativ utvorili novu derzhavu Konfederativni Shtati Ameriki 1 bereznya pro nezalezhnist ogolosiv Tehas yakij vzhe togo zh dnya priyednavsya do Konfederaciyi a v kvitni travni jogo priklad nasliduvali she 4 Ci 11 shtativ prijnyali konstituciyu ta obrali svoyim prezidentom kolishnogo senatora vid Missisipi Dzheffersona Devisa yakij razom z inshimi kerivnikami krayini zayaviv sho na yihnij teritoriyi rabstvo bude isnuvati vichno Stoliceyu Konfederaciyi stalo alabamske misto Montgomeri a pislya priyednannya Virdzhiniyi Richmond Ci shtati zajmali 40 vsiyeyi teritoriyi SShA z naselennyam 9 1 mln osib u tomu chisli ponad 3 6 mln negriv 7 zhovtnya do skladu Konfederaciyi uvijshla Indianska teritoriya naselennya yakoyi ne bulo loyalne ani do Konfederaciyi ni do uryadu SShA yakij faktichno sankcionuvav deportaciyu indianciv iz Dzhordzhiyi ta inshih pivdennih shtativ Odnak indianci ne pobazhali vidmovlyatisya vid rabovlasnictva i uvijshli do skladu Konfederaciyi Bojovi diyi pochalisya 12 kvitnya 1861 napadom zhiteliv Pivdnya na fort Samter u buhti Charlston sho pislya 34 godinnogo obstrilu buv zmushenij zdatisya U vidpovid Linkoln ogolosiv pivdenni shtati v stani zakolotu progolosiv morsku blokadu yihnogo uzberezhzhya prizvav v armiyu dobrovolciv a piznishe vviv vijskovu povinnist Pershij serjoznij bij vidbuvsya u Virdzhiniyi bilya zaliznichnoyi stanciyi Manassas 21 lipnya 1861 koli pogano navcheni vijska zhiteliv Pivnochi perejshovshi strumok Bull Ran atakuvali zhiteliv Pivdnya ale buli zmusheni pochati vidstup sho peretvorivsya na vtechu Nabagato uspishnishe zdijsnyuvalasya blokada morskogo uzberezhzhya Konfederaciyi Odnim iz yiyi naslidkiv bulo zahoplennya 8 listopada 1861 britanskogo paroplava Trent na bortu yakogo perebuvali emisari zhiteliv Pivdnya sho postavilo SShA na mezhu vijni z Velikoyu Britaniyeyu Reprodukciya proklamaciyi pro zvilnennya rabiv Naprikinci 1861 armiya Pivnochi narahovuvala blizko 650 tisyach soldativ Ale zagalnij plan vedennya vijni anakonda plan prizviv do togo sho armiya bula rozoseredzhena po usomu velicheznomu frontu 1862 najbilshogo uspihu zhiteli Pivnochi domoglisya na zahidnomu teatri voyennih dij U lyutomu kvitni armiya generala Ulissa Granta zahopivshi kilka fortiv vitisnila zhiteliv Pivdnya z Kentukki a pislya vazhkih boyiv pri Shajlo ochistila vid nih Tennessi Do lita buv zvilnenij shtat Missuri i vijska Granta vvijshli v pivnichni rajoni Missisipi j Alabami Velike znachennya malo zahoplennya 25 kvitnya 1862 Novogo Orleana vazhlivogo torgovelnogo j strategichnogo centru Konfederaciya bula rozrizana na dvi chastini Pid zagrozoyu zahoplennya opinivsya Richmond ale usi nastupi federaliv buli vidbiti z velikimi vtratami I lishe perekidannya chastin iz zahodu dalo zmogu zupiniti kontrnastup konfederativ pid provodom generala Li 30 grudnya 1862 Linkoln pidpisav Proklamaciyu pro zvilnennya rabiv z 1 sichnya nastupnogo roku Dana Proklamaciya yak i rishennya pro nabir negriv v armiyu kardinalno zminila metu vijni mova teper jshla pro znishennya rabstva Shlyah rabstvu na vilni zemli Zahodu she ranishe zakriv prijnyatij u travni 1862 gomsted akt Cej akt nadavav pravo bud yakomu gromadyaninovi krayini sho ne brav uchasti v zakoloti proti Spoluchenih Shtativ j splativ mito v 10 dolariv zajnyati gomsted shmat zemli v 160 akriv pid fermu na vilnih zemlyah Pislya p yati rokiv prozhivannya na dilyanci yiyi obrobki j zabudovi vona viddavalasya bezkoshtovno u vlasnist Chasti povstannya rabiv uspishna morska blokada pidrivali ekonomiku Pivdnya Nevelika promislovist ne mogla zadovolniti vsih potreb frontu Vidchuvalasya nestacha u medikamentah zbroyi yizhi Vodnochas Pivnich torguvala z Yevropoyu priyizhdzhali novi immigranti z Yevropi pracyuvali na povnu potuzhnist promislovist i silske gospodarstvo Ostannim velikim uspihom konfederativ stala bitva pid Chanselorsvillom navesni 1863 pid chas yakoyi 130 tisyachna armiya zhiteliv Pivnochi zaznala porazki vid 60 tisyachnoyi armiyi generala Li Odnak lyudski ta materialni resursi Pivnochi buli velichezni Vzhe na pochatku lipnya konfederati zaznali porazki pid Gettisbergom U serpni 1863 armiya Li bula vidkinuta do Virdzhiniyi Voseni 1864 bula zahoplena Atlanta odin iz najbilshih promislovih centriv Pivdnya 9 kvitnya 1865 pislya krivavih boyiv zdavsya Richmond U bitvi pri Apomatoksi zdalasya Pivnichnovirdzhinska armiya Cherez misyac ostanni sili konfederativ kapitulyuvali Gromadyanska vijna zavershilasya Rekonstrukciya ta industrializaciya 1865 1890 Dokladnishe Rekonstrukciya Pivdnya ta Zolochene stolittya pidnesennya ekonomiki SShA Vidkrittya transkontinentalnoyi zaliznici v SShAKarikatura na Rokfellera Period pislya zavershennya gromadyanskoyi vijni uvijshov u istoriografiyu pid nazvoyu Rekonstrukciya yakij trivav z 1865 po 1877 rik V cej chas v Konstituciyu buli vneseni popravki Rekonstrukciyi yaki suttyevo rozshirili civilni prava afroamerikanciv Voni vklyuchali trinadcyatu popravku yaka postavila rabstvo poza zakonom chotirnadcyatu popravku yaka garantuvala gromadyanstvo dlya vsih narodzhenih abo naturalizovanih zhiteliv na teritoriyi SShA i p yatnadcyatu popravku yaka zaboronila diskriminaciyu po oznakoyu rasi koloru shkiri abo u zv yazku z perebuvannyam u rabstvi v minulomu U vidpovid na Rekonstrukciyu z yavilasya nizka organizacij zhiteliv pivdnya SShA v tomu chisli Ku kluks klan sho protidiyali realizaciyi gromadyanskih prav kolorovogo naselennya Nasilstvu z boku takih organizacij protidiyali federalna armiya i vlada yaka u 1870 roci viznala Ku kluks klan teroristichnoyu organizaciyeyu Prote v spravi Verhovnogo Sudu SShA proti Cruikshank stan dotrimannya gromadyanskih prav naselennya bulo pokladeno na organi vladi shtativ Nevdachi federalnih organiv posilili ekonomichnu krizu 1873 roku Vnaslidok cogo sformovani respublikancyami uryadi vtratili pidtrimku viborciv pivdennih shtativ i do vladi na Pivdni povernulisya demokrati yaki hocha i ne vidnovili rabovlasnictvo ale prijnyali diskriminacijni zakoni zvani zakonami Dzhima Krou 1877 roku uchast armiyi v derzhavnomu upravlinni na Pivdni bulo pripineno V rezultati afroamerikanci stali gromadyanami drugogo sortu a rasistski principi perevagi bilih yak i ranishe vidnovili panuvannya v gromadskij dumci Monopoliya demokratichnoyi partiyi na vladu v pivdennih shtatah trivala pislya cogo azh do 1960 h rokiv Ekspansiya zolotoshukachiv fermeriv i vlasnikiv velikih rancho na Dikij Zahid suprovodzhuvalasya chislennimi konfliktami z indiancyami Ostannim masshtabnim ozbroyenim konfliktom bilih amerikanciv z korinnim naselennyam bula Vijna za Chorni Pagorbi 1876 1877 rr hocha okremi sutichki z nevelikimi grupami indianciv trivali azh do 1918 r V 1871 roci vlada SShA prijshla do rishennya sho ugodi z indiancyami ne rezultativni j korinni plemena ne povinni rozglyadatisya yak nezalezhni narodi abo derzhavi Do 1880 roku v rezultati masovogo vidstrilu amerikanskih bizoniv majzhe vsya yihnya populyaciya znikla j indianci vtratili ob yekt svogo osnovnogo promislu Vlada zmushuvali korinne naselennya vidmovlyatisya vid zvichnogo sposobu zhittya i zhiti tilki v rezervaciyah Okremi plemena indianciv prodovzhuvali chiniti zapeklij opir prote zalishivshis bez bizoniv stomleni golodom voni vreshti resht pidkorilis i pereselilisya v rezervaciyi Chleni Ku kluks klana na tli palayuchogo hresta Kinec XIX stolittya stav chasom potuzhnogo industrialnogo rozvitku Spoluchenih Shtativ Pozolochene stolittya tak ohrestiv cyu epohu klasik amerikanskoyi literaturi Mark Tven Najbagatshij klas amerikanskogo suspilstva kupavsya v rozkoshi ale ne zabuvav takozh i pro filantropiyu yaku Karnegi nazivav Yevangeliyem vid bagatstva pidtrimuyuchi blagodijni tovaristva i tisyachi gospitaliv shkil koledzhiv akademij bibliotek muzeyiv teatriv orkestriv Odin tilki Dzhon Rokfeller na blagodijnist pozhertvuvav ponad 500 miljoniv dolariv sho sklalo bilshe polovini jogo sukupnogo dohodu Bezprecedentna hvilya immigrantiv prinesla v SShA ne tilki robochu silu dlya amerikanskoyi industriyi ale j stvorila veliku kilkist nacionalnih gromad yaki zaselili malolyudni zahidni teritoriyi Vvazhayetsya sho suchasna amerikanska ekonomika bula stvorena same v epohu pozolochenogo viku U 1870 h i 1880 h rokah yak ekonomika v cilomu tak i zarobitna plata bagatstvo nacionalnij produkt i kapitali v SShA rosli najshvidshimi tempami v istoriyi krayini Tak mizh 1865 i 1898 rr posivi pshenici zrosli na 256 kukurudzi na 222 vidobutok vugillya na 800 a zagalna dovzhina zaliznichnih kolij na 567 Dominuyuchoyu formoyu organizaciyi biznesu stala korporaciya Do pochatku HH stolittya dohid na dushu naselennya i obsyag promislovoyi produkciyi v SShA stali najvishimi v sviti Dohid na dushu naselennya v SShA vdvichi perevishiv nimeckij i francuzkij i na 50 britanskij SShA pered Pershoyu svitovoyu vijnoyuPislya pozolochenogo stolittya nastala dlya yakoyi harakterna visoka politichna aktivnist serednogo klasu i socialnih niziv sho prizvelo do masshtabnih socialnih i politichnih reform Zokrema buli prijnyati chotiri novi konstitucijni popravki vid 16 yi do 19 yi Odniyeyu z cilej ruhu progresistiv bula borotba z korupciyeyu politichnoyi verhivki SShA Chastina progresistiv vistupala takozh za zakrittya pitnih zakladiv i prijnyattya suhogo zakonu Do nih takozh priyednalis prihilniki nadannya viborchih prav zhinkam pokrashennya ohoroni zdorov ya i modernizaciyi v ryadi inshih sfer suspilnogo zhittya Spochatku ruh progresistiv diyav lishe na miscevomu ta regionalnomu rivnyah i lishe cherez deyakij chas zahopiv vsyu naciyu Bagato idej voni zapozichili iz Zahidnoyi Yevropi zokrema stvorennya v 1914 roci Federalnoyi rezervnoyi sistemi Ideyi progresistiv podilyalo bagato politichnih lideriv SShA vklyuchayuchi respublikanciv Teodora Ruzvelta Charlza G yuza Gerberta Guvera i demokrativ Vilyama Brayana j Vudro Vilsona U cej period Spolucheni Shtati rozpochali svij pidjom yak mizhnarodna derzhava beruchi uchast v zbrojnih konfliktah zokrema v Ispano amerikanskij vijni yaka privela do zvilnennya Kubi vid ispanskogo panuvannya j priyednannya kolishnih ispanskih kolonij Puerto Riko i Filippini do volodin SShA Hocha v cej period SShA yak i ranishe dotrimuvalisya politiki izolyacionizmu derzhava aktivno brala uchast v yevropejskij politici osoblivo v Gaazkih konferenciyah SShA v Pershij svitovij vijniDokladnishe SShA v Pershij svitovij vijni Period nejtralitetu 1914 1917 Na pochatku Pershoyi svitovoyi vijni v SShA perevazhalo pragnennya zberegti nejtralitet Prezident Vilson shokovanij rujnivnim harakterom konfliktu i sturbovanij jogo mozhlivimi nespriyatlivimi naslidkami dlya SShA u razi zatyaguvannya vijskovih dij namagavsya vistupiti poserednikom mizh protiborchimi storonami Ale jogo mirotvorchi zusillya ne uvinchalisya uspihom golovnim chinom cherez te sho obidvi storoni ne vtrachali nadiyu peremogti u virishalnij bitvi Tim chasom SShA vse glibshe gruzli v superechci shodo prav nejtralnih krayin na more Velika Britaniya kontrolyuvala obstanovku u Svitovomu okeani dozvolyayuchi nejtralnim krayinam zdijsnyuvati torgivlyu i odnochasno blokuyuchi nimecki porti Nimechchina namagalasya prorvati blokadu zastosovuyuchi novu zbroyu pidvodni chovni U 1915 nimeckij pidvodnij choven potopiv britanske pasazhirske sudno Luzitaniya pri comu zaginulo ponad 100 amerikanskih gromadyan Vilson negajno zayaviv Nimechchini sho nezprovokovani napadi pidvodnih chovniv na sudna nejtralnih krayin ye porushennyam zagalnoprijnyatih norm mizhnarodnogo prava i povinni buti pripineni Nimechchina na pochatku 1917 roku pogodilasya pripiniti neobmezhenu pidvodnu vijnu ale lishe pislya zagrozi Vilsona zastosuvati najrishuchishi zahodi Prote v lyutomu i berezni 1917 buli potopleni she kilka amerikanskih suden a telegrama Cimmermana meksikanskomu uryadu z propoziciyeyu soyuzu proti SShA zmusila Vilsona zaprositi zgodu Kongresu na vstup krayini u vijnu V rezultati 6 kvitnya 1917 Kongres ogolosiv vijnu Nimechchini Uchast SShA u bojovih diyah 1917 1918 Prezident Vilson stavit pered Kongresom pitannya pro ogoloshennya vijni Nimechchini Zasidannya 3 lyutogo 1917 roku Luzitaniya vidrazu pislya torpednoyi atakiAmerikanski bronetankovi vijska v Argonskomu lisi Velika chetvirka narodiv na Parizkij mirnij konferenciyi SShA negajno rozshirili masshtabi ekonomichnoyi ta vijskovo morskoyi dopomogi soyuznikam i rozpochali pidgotovku ekspedicijnogo korpusu dlya vstupu v bojovi diyi na Zahidnomu fronti Zgidno z prijnyatim 18 travnya 1917 zakonu pro obmezhenu vijskovu povinnist v armiyu bulo prizvano 1 mln cholovikiv u vici vid 21 do 31 roku Z pochatku bereznya 1918 soyuzniki strimuvali potuzhnij nastup nimciv Do lita za pidtrimki amerikanskogo pidkriplennya vdalosya rozgornuti kontrnastup Armiya SShA uspishno diyala proti Sen Miyelskogo ugrupovannya suprotivnika i vzyala uchast v zagalnomu nastupi soyuznih vijsk Dlya efektivnoyi organizaciyi tilu Vilson pishov na bezprecedentni zahodi derzhavnogo kontrolyu nad ekonomikoyu Zakon pro federalnij kontrol prijnyatij 21 bereznya 1918 roku pereviv vsi zaliznici krayini pid kerivnictvo Vilyama Makadi a specialno stvorene vijskove kerivnictvo zaliznic malo pokinchiti z konkurenciyeyu i zabezpechiti suvoru koordinaciyu yih diyalnosti Vijskovo promislove upravlinnya bulo nadilene rozshirenimi povnovazhennyami kontrolyu nad pidpriyemstvami z metoyu stimulyuvannya virobnictva ta zapobigannyu zajvogo dublyuvannya Keruyuchis zakonom pro kontrol nad harchovimi produktami ta palnim serpen 1917 Gerbert Guver glava federalnogo vidomstva z kontrolyu za harchovimi produktami zafiksuvav cini na pshenicyu na visokomu rivni i z metoyu zbilshennya postavok prodovolstva v armiyu vviv tak zvani bezm yasni j bezpshenichni dni Garri Garfild kerivnik vidomstva z kontrolyu za palivom tezh zaprovadiv zhorstki zahodi shodo virobnictva i rozpodilu palivnih resursiv Krim virishennya vijskovih zavdan ci zahodi prinesli chimali vigodi malozabezpechenim socialnim verstvam zokrema fermeram i promislovim robochim Krim velikih vitrat na rozvitok vlasnoyi vijskovoyi mashini SShA nadali nastilki veliki krediti soyuznikam sho v period mizh grudnem 1916 i chervnem 1919 zagalnij borg ostannih razom z vidsotkami viris do 24 262 mln dolariv Serjoznim nedolikom vnutrishnoyi politiki Vilsona stala jogo nezdatnist nadijno zahistiti gromadyanski svobodi vijskova isteriya vseredini krayini vililasya v peresliduvannya amerikanciv nimeckogo pohodzhennya chleniv antivoyennih grup ta inshih inakomislyachih U sichni 1918 Vilson predstaviv v Kongres svoyi 14 punktiv zagalnu deklaraciyu cilej SShA u vijni U deklaraciyi bula vikladena programa vidnovlennya mizhnarodnoyi stabilnosti i mistivsya zaklik do stvorennya Ligi Nacij Cya programa bagato v chomu rozhodilasya z vijskovimi cilyami ranishe shvalenimi krayinami Antanti i vklyuchenimi v ryad sekretnih dogovoriv U zhovtni 1918 centralnoyevropejski krayini zvernulisya z propoziciyeyu pro mir bezposeredno do Vilsona cherez golovi yevropejskih suprotivnikiv Pogodivshis na umovi soyuznikiv 11 listopada 1918 Nimechchina pidpisala ugodu pro peremir ya Popri poperednyu domovlenist pro jogo umovi rozbizhnosti v poziciyah Yevropi i Ameriki vkazuvali na te sho v hodi pislyavoyennih peregovoriv viniknut serjozni protirichchya She odniyeyu problemoyu stala faktichna dezintegraciya staroyi Yevropi sho ne obicyalo shvidkogo i legkogo vidnovlennya ekonomichnogo zhittya Uchast SShA v vstanovlenni Versalskoyi sistemi V hodi mirnih peregovoriv Vilson pidporyadkuvav vsi inshi zavdannya stvorennyu Ligi Nacij Dlya dosyagnennya ciyeyi meti vin pishov na ryad kompromisiv zokrema shodo kontribucij i teritorialnih pitan spodivayuchis zgodom skoreguvati yih v ramkah majbutnoyi Ligi Za stolom peregovoriv z inshimi uchasnikami velikoyi chetvirki Llojd Dzhordzhem yakij predstavlyav Veliku Britaniyu Klemanso yakij predstavlyav Franciyu i Orlando yakij predstavlyav Italiyu Vilson proyaviv sebe velmi vpravnim diplomatom Dogovir 28 chervnya 1919 stav kulminaciyeyu jogo politichnoyi kar yeri Odnak v samih SShA pislya peremogi respublikanciv na viborah 1918 roci posililos vnutrishnye politichne tertya Senator Lodzh ocholiv ruh proti Ligi Nacij jomu i jogo prihilnikam vdalosya nadovgo zablokuvati rozglyad dogovoru v Senati i zirvati jogo ratifikaciyu Senatori opozicioneri otrimali pidtrimku po pershe respublikanciv yaki poboyuvalisya nespriyatlivih politichnih naslidkiv diplomatichnogo triumfu Vilsona po druge predstavnikiv tih etnichnih grup chiyi krayini postrazhdali vid versalskih domovlenostej i nareshti tih progresistiv radikaliv yaki vvazhali sho mizhnarodni zobov yazannya SShA zagalmuyut podalshij rozvitok amerikanskoyi demokratiyi Tabir amerikanskih prihilnikiv Ligi Nacij buv nespodivano oslablenij koli Vilson sho pochav vimotuyuche propagandistske turne po krayini na pidtrimku mirnogo dogovoru v samij rozpal debativ tyazhko zahvoriv Chervona panika porodzhena strahom pered komunistami posilila rozcharuvannya yake ohopilo krayinu pislya vijni Bulo zrozumilo sho senat ne propustit dogovir bez vnesennya v nogo zmin ale Vilson vidmovivsya piti na kompromisi i senat dvichi jogo vidhiliv v listopadi 1919 i v berezni 1920 Tomu formalno SShA zalishalisya v stani vijni azh do 2 lipnya 1921 koli Kongres vzhe pri administraciyi Gardinga prijnyav nareshti spilnu rezolyuciyu oboh palat oficijno ogolosivshi pro zavershennya vijskovih dij Liga Nacij pochala svoyu robotu bez uchasti SShA Mizhvoyennij periodEra Prosperiti Shorichnij valovij vnutrishnij produkt SShA v 1920 1940 rokah i jogo dovgostrokova tendenciya do zagalnogo zrostannya Epohoyu prosperiti abo procvitannya nazivayut period gospodarskogo pidjomu v SShA v 1920 h rokah U literaturi pid epohoyu prosperiti najchastishe mayut na uvazi nezdorove sumnivne procvitannya Pislyavoyenna Amerika vihodila v lideri za tempami ekonomichnogo zrostannya zavdyaki chomu she bilshe posilila svoyi lidiruyuchi poziciyi v sviti Do kincya 20 h rokiv Amerika viroblyala majzhe stilki zh promislovoyi produkciyi skilki ves inshij svit Zarobitna plata serednostatistichnogo robochogo zbilshilas na 25 Riven bezrobittya ne perevishuvav 5 a v deyaki periodi navit 3 Rozkvitav spozhivchij kredit a cini pidtrimuvalisya na stabilnomu rivni Tempi ekonomichnogo rozvitku SShA zalishalisya najvishimi v sviti Prichini pidjomu amerikanskoyi ekonomiki vbachayut u vihodi SShA na lidiruyuchi poziciyi v mizhnarodnij politici ta yih peretvorennya v finansovij centr svitu Mayuchi v svoyemu rozporyadzhenni chimali koshti amerikanski monopoliyi uspishno proveli onovlennya svoyih osnovnih kapitaliv pobuduvavshi novi zavodi i fabriki 1924 roku buv prijnyatij plan Dauesa po vidnovlennyu ekonomiki Nimechchini Nimechchini vidilyalas pozika znachnu chastinu yakoyi nadavali banki SShA Pragnennya krayini spriyati ekonomichnij stabilnosti Yevropi poyasnyuvalos pragnennyam zavoyuvati novi rinki zbutu dlya amerikanskih tovariv a takozh zapobigti poshirennyu komunistichnoyi ideologiyi U toj zhe chas v 1921 roci SShA nadali Radyanskoyi Rosiyi de lyutuvav golod blagodijnu dopomogu Do 1929 roku zagalnij obsyag amerikanskogo eksportu stanoviv v groshovomu ekvivalenti 85 mln dolariv U roki procvitannya zbilshennya dohodiv na dushu naselennya i efektivnosti virobnictva privelo do 40 zrostannya VNP U krayini vstanovivsya visokij riven zhittya pri nizkomu rivni bezrobittya nevelikij inflyaciyi i nizkih procentnih stavkah po kreditah Promislove virobnictvo v cilomu zbilshilasya do 1929 roku na 72 Osoblivo uspishno rozvivalosya virobnictvo spozhivchih tovariv Impulsom do jogo rozvitku posluzhilo shiroke poshirennya elektrichnoyi energiyi Elektrifikovani zhitla amerikanciv stali osnashuvatisya pobutovoyu tehnikoyu radioprijmachami holodilnikami tosho Do kincya 1920 h bilshist promislovih pidpriyemstv perejshlo na elektroenergiyu U toj zhe chas v period Procvitannya taki galuzi yak vugilna legka vzuttyeva harchova i tekstilna promislovosti sudnobuduvannya ne rozvivalisya nalezhnim chinom Vidobutok vugillya skorotivsya na 30 Ekonomichnij bum prizviv do krizi perevirobnictva do 1929 roku rinok perepovnivsya riznimi tovarami ale ci tovari vzhe ne znahodili popitu Velika Depresiya i Novij Kurs Dokladnishe Velika depresiya ta Novij kurs Velika depresiya v SShA rozpochalasya z birzhovogo krahu naprikinci 1929 i trivala do vstupu v Drugu svitovu vijnu Deflyaciya robila virobnictvo tovariv nevigidnim V rezultati virobnictvo skorotilos j odnochasno rizko zbilshilos bezrobittya z 3 v 1929 roci vono pidnyalosya do 25 v 1933 U silskih rajonah Velikih rivnin trapilas posuha yaka v poyednanni z nedolikami v silskogospodarskij praktici prizvela do silnoyi eroziyi gruntu viklikavshi ekologichnu katastrofu Mista protyagom dekilkoh rokiv zasipali pilovi buri Naselennya vtrachayuchi zhitlo i zasobi do isnuvannya v pilovomu kazani migruvalo dali na zahid perevazhno v Kaliforniyu beruchis za bud yaku oplachuvanu robotu i zbivayuchi tam samim i bez togo nevisokij cherez ekonomichnu krizu riven zarobitnoyi plati Misceva vlada shukala vihid z polozhennya v deportaciyi nelegalnih immigrantiv z Meksiki Mati migranka z simoma ditmi na zbori vrozhayu gorohu v Kaliforniyi Na amerikanskomu Pivdni tenditna ekonomika vzagali perezhivala kolaps Silski zhiteli masami migruvali na Pivnich v poshukah roboti v industrialnih centrah zokrema Detrojti V rajoni Velikih ozer fermeri strazhdayuchi vid znizhennya cin na svoyu produkciyu zavalyuvali sudi spravami pro privatni bankrutstva Z SShA kriza poshirilasya na uves inshij kapitalistichnij svit Promislove virobnictvo skorotilosya v SShA na 46 u Velikij Britaniyi na 24 v Nimechchini na 41 u Franciyi na 32 Kursi akcij promislovih kompanij vpali v SShA na 87 u Velikij Britaniyi na 48 v Nimechchini na 64 u Franciyi na 60 Kolosalnih rozmiriv dosyaglo bezrobittya Za oficijnimi danimi v 1933 roci u 32 kapitalistichnih krayinah nalichuvalosya 30 mln bezrobitnih v tomu chisli tilki u SShA 14 mln U 1933 roci do vladi v SShA prijshov prezident Franklin Ruzvelt kandidat vid demokratichnoyi partiyi yakij zaproponuvav amerikanskomu narodu Novij kurs yak stali zgodom nazivati jogo politiku Respublikanci yakih zvinuvachuvali yaksho ne v nastupi ekonomichnoyi krizi to v nezdatnosti vporatisya z neyu na prezidentskih viborah 1932 zaznali nishivnoyi porazki i bagato rokiv ne zmogli zgodom zajnyati Bilij dim Uspih Novogo kursu buv nastilki velikim sho Ruzvelt stav yedinim v istoriyi SShA prezidentom yakogo pereobirali chotiri razi pospil i vin zalishavsya pri vladi do samoyi svoyeyi smerti v 1945 roci Hocha bagato zahodiv jogo administraciyi buli zgodom viznani spirnimi cilij ryad novovveden cogo periodu napriklad programi socialnogo strahuvannya i strahuvannya vkladiv diyut v SShA do sih pir Najuspishnishoyu iniciativoyu prezidenta Ruzvelta vvazhayetsya dopomoga bezrobitnim yakih na zamovlennya federalnogo uryadu zaluchali do roboti v Civilnomu korpusi ohoroni navkolishnogo seredovisha ta ryadi inshih uryadovih sluzhb Hocha zahodi vzhiti administraciyeyu Ruzvelta dozvolili zapobigti podalshomu zgortannyu virobnictva abo shonajmenshe polegshili naslidki ekonomichnoyi krizi dlya shirokih mas naselennya Velika depresiya zakinchilasya v Americi lishe z pochatkom Drugoyi svitovoyi vijni Administraciya rozpochala finansuvannya vijskovih zamovlen v toj chas yak virobnictvo produkciyi civilnogo priznachennya rizko skorotilosya a yiyi spozhivannya stalo kvotovanim Ce dozvolilo ekonomici vporatisya z trudnoshami z 1939 po 1944 rr virobnictvo zroslo majzhe udvichi Bezrobittya vpalo z 14 v 1940 roci do menshe 2 v 1943 hocha trudovi resursi zrosli na 10 miljoniv cholovik Druga svitova vijnaDokladnishe SShA v Drugij svitovij vijni Linkor Arizona gorit pislya napadu na Perl Garbor Zustrich Cherchilya i Ruzvelta na bortu linkora Princ Uelskij Amerikanska pihota pid chas visadki v NormandiyiAmerikanski vijskovi litaki v kitajskomu nebi 28 travnya 1942 Yak i pid chas Pershoyi svitovoyi vijni Spolucheni Shtati ne rozpochali bezposeredno bojovi boyi pislya pochatku Drugoyi svitovoyi vijni Odnak vzhe u veresni 1940 roku SShA zaprovadili programu lend lizu nadannya dopomogi ozbroyennyam Velikij Britaniyi Shtati takozh pidtrimali Kitaj yakij viv vijnu z Yaponiyeyu i ogolosili embargo na postavki nafti v cyu krayinu Pislya napadu Nimechchini na SRSR v chervni 1941 r programa lend lizu bula poshirena i na SRSR 7 grudnya 1941 Yaponiya nespodivano napala na amerikansku vijskovo morsku bazu v Perl Garbori vipravdovuyuchi svoyi diyi posilannyami na amerikanske embargo Na nastupnij zhe den SShA ogolosili vijnu Yaponiyi U vidpovid na ce Nimechchina ogolosila vijnu SShA Na tihookeanskomu teatri voyennih dij situaciya dlya SShA spochatku skladalasya nespriyatlivo 10 grudnya 1941 yaponci pochali vtorgnennya na Filippini i do kvitnya 1942 povnistyu yih okupuvali Velika chastina amerikanskih i filippinskih vijsk yaki tam bazuvalisya potrapila v polon Ale Bitva pri atoli Miduej 4 chervnya 1942 roku stala perelomnim momentom u vijni na Tihomu okeani 8 listopada 1942 roku amerikanski vijska pid komanduvannyam generala Duajta Ejzenhauera v skladi troh korpusiv zahidnij centralnij i shidnij za pidtrimki odniyeyi anglijskoyi diviziyi visadilisya na Atlantichnomu uzberezhzhi Marokko i na Seredzemnomorskomu uzberezhzhi v Alzhiri na teritoriyah pidkontrolnih marionetkovomu uryadu Vishi Do travnya 1943 roku nimecki ta italijski vijska v Pivnichnij Africi buli povnistyu rozbiti 10 lipnya 1943 amerikanska 7 ma i 8 ma anglijska armiyi uspishno visadilisya na pivdennomu uzberezhzhi Siciliyi Italijci vzhe davno rozumili sho vijna v yaku vtyagnuv yih duche ne vidpovidaye interesam Italiyi Korol Viktor Emmanuyil III uhvaliv rishennya zaareshtuvati Mussolini Pislya areshtu 25 lipnya 1943 novij uryad Italiyi na choli z marshalom P yetro Badolo rozpochav tayemni peremovini z amerikanskim komanduvannyam na predmet ukladennya peremir ya 8 veresnya novij italijskij prem yer ministr oficijno ogolosiv pro bezzasterezhnu kapitulyaciyu Italiyi a 9 veresnya 1943 roku amerikanska 5 ya armiya visadilasya v rajoni Salerno Zgidno z rishennyam Tegeranskoyi konferenciyi de zustrilisya Ruzvelt Cherchill i Stalin drugij front vijni z Nimechchinoyu buv vidkritij 6 chervnya 1944 roku koli vijska SShA Velikoyi Britaniyi i Kanadi visadilisya v Normandiyi Operaciya zakinchilasya 31 serpnya zvilnennyam vsiyeyi pivnichno zahidnoyi chastini Franciyi Parizh buv zvilnenij 25 serpnya za pidtrimki z boku francuzkih partizan 15 serpnya amerikano francuzki vijska visadilisya na Pivdni Franciyi de zvilnili mista Tulon i Marsel Pislya ryadu vijskovih nevdach naprikinci bereznya 1945 roki 6 ta 12 ta i 21 sha grupi armij soyuznikiv forsuvali Rejn i v kvitni otochili i rozgromili Rurske ugrupuvannya nimeckih vijsk 25 kvitnya 1 sha amerikanska armiya zustrilasya z radyanskimi vijskami na richci Elba 8 travnya nacistska Nimechchina kapitulyuvala Na tihookeanskomu teatri vijskovih dij v zhovtni 1944 roku vidbulasya najbilsha v istoriyi morska bitva v zatoci Lejte Yaponskij flot ponis katastrofichni vtrati pislya chogo amerikanski VMS otrimali absolyutne panuvannya na mori Yaponska aviaciya takozh zaznala katastrofichnih vtrat vid perevazhayuchih yiyi VPS SShA 20 zhovtnya amerikanci pid komanduvannyam generala Duglasa Makartura pochali visadku na ostrovi Lejte pivdenni Filippini i ochistili jogo vid yaponskih vijsk do 31 grudnya 9 sichnya 1945 roku amerikanci visadilisya na golovnomu ostrovi filippinskogo arhipelagu Luson Protyagom sichnya lyutogo bilsha chastina yaponskih vijsk na Lusoni bula rozgromlena a 3 bereznya amerikanci vvijshli do filippinskoyi stolici Do travnya bilsha chastina Filippin bula zvilnena lishe zalishki yaponskih vijsk v gorah i dzhunglyah prodovzhuvali chiniti opir do serpnya 19 lyutogo 1945 roku morska pihota SShA visadilasya na ostrovi Ivodzima de yaponci ne pripinyali potuzhnij opir Prote do 26 bereznya ostriv buv zahoplenij 1 kvitnya amerikanski vijska visadilisya na ostrovi Okinava za pidtrimki VMF i VMF Velikoyi Britaniyi ta zahopili jogo do 22 chervnya U lipni 1945 soyuzniki pred yavili Yaponiyi ultimatum ale vona vidmovilasya kapitulyuvati 6 serpnya amerikanskij bombarduvalnik B 29 Superfortress skinuv atomnu bombu na Hirosimu a 9 serpnya na Nagasaki sho prizvelo do velicheznih rujnuvan Ce yedinij v istoriyi lyudstva priklad bojovogo vikoristannya yadernoyi zbroyi 15 serpnya imperator Hirohito ogolosiv pro bezzasterezhnu kapitulyaciyu Yaponiyi Akt pro kapitulyaciyu Yaponiyi buv pidpisanij 2 veresnya 1945 roku na bortu linkora VMS SShA Missuri SShA v period holodnoyi vijni 1945 1991 Dokladnishe Holodna vijna Pochatok holodnoyi vijni 1945 1964 Martin Lyuter King vigoloshuye promovu na marshi za gromadyanski pravaDuajt Ejzenhauer Pislya zavershennya Drugoyi svitovoyi vijni Spolucheni Shtati razom z SRSR peretvorilisya na odnu z dvoh panivnih nadderzhav Senat SShA uhvaliv rishennya pro uchast krayini v Organizaciyi Ob yednanih Nacij sho oznamenuvala perehid vid tradicijnogo izolyacionizmu do rozshirennya mizhnarodnoyi uchasti Fundamentalni vidminnosti v uyavlennyah sformovanih v SRSR i SShA shodo principiv pobudovi pislyavoyennogo svitu zalishali malo mozhlivostej dlya dosyagnennya kompromisu OON yaka bula stvorena dlya dosyagnennya politichnih ugod i zapobigannyu novih vijn ne zmogla vporatisya z cim zavdannyam SShA vidkidali kolonializm i totalitarne upravlinnya dotrimuyuchis politiki deklarovanoyi v Atlantichnij hartiyi samoviznachennya nacij vilnij svitovij rinok vidnovlennya Yevropi Vvazhalosya sho dlya zapobigannya ekspansiyi komunizmu neobhidno stvoryuvati nepereborni pereshkodi v kozhnij tochci dotiku z Radyanskim Soyuzom do tih pir poki radyanska vlada ne rozvalitsya zseredini Cya politika bula ozvuchena prezidentom Garri Trumen v jogo poslanni do Kongresu v berezni 1947 roku i zdobula populyarnist yak doktrina Trumena Na yiyi provedennya prezident prosiv vidiliti 4 milyardi dolariv V cej chas v Greciyi jshla inspirovana komunistami gromadyanska vijna nespokijno bulo takozh v Turechchini ta Irani i Trumen vvazhav sho bez terminovoyi amerikanskoyi dopomogi ci krayini neminuche stanut komunistichnimi Shob vidnoviti zrujnovanu vijnoyu ekonomiku Nimechchini Yaponiyi ta inshih krayin sho stali polem boyu pid chas Drugoyi svitovoyi vijni v 1948 SShA rozpochali vikonannya planu Marshalla vidilivshi dlya cogo 12 milyardiv dolariv SRSR i jogo soyuzniki v comu plani ne brali uchast i vidpovili na nogo blokadoyu Zahidnogo Berlina yakij peretvorivsya na anklav gliboko vseredini teritoriyi Shidnoyi Nimechchini Vnaslidok cogo SShA i Velika Britaniya v 1948 1949 rr buli zmusheni nalagoditi postachannya mista povitryanim transportom Pid kerivnictvom derzhsekretarya SShA v 1949 roci bula stvorena Organizaciya Pivnichnoatlantichnogo dogovoru NATO Stalin vidpoviv na ce integraciyeyu ekonomik shidnoyevropejskih krayin svoyim analogom planu Marshalla viprobuvannyam vlasnoyi atomnoyi bombi i pidpisannyam v lyutomu 1950 alyansu z Kitajskoyu Narodnoyu Respublikoyu komunistichnij lider yakoyi Mao Czedun priyihav dlya cogo v Moskvu Yevropejskij vijskovij alyans komunistichnih krayin Organizaciya varshavskogo dogovoru bula stvorena do 1955 roku Protistoyannya cih dvoh blokiv u drugij polovini 20 stolittya pereroslo v Holodnu vijnu Naslidkom cogo stali stala seriya konfliktiv vklyuchayuchi Korejsku vijnu i Karibsku krizu Odnim z naslidkiv holodnoyi vijni buli takozh kosmichni peregoni mizh SShA i SRSR Persha polovina 50 h rokiv bula vidznachena epohoyu makkartizmu yakij virazhavsya v rizkomu antikomunizmi j goninnyami na politichnih oponentiv yakih nazivali antiamerikanski nalashtovanimi V toj zhe chas v drugij polovini 1950 h rokiv postupovo nabiraye sila borotba proti rasovoyi segregaciyi i v 1963 roci Dzhon Kennedi pid tiskom chislennih protestiv vnosit v kongres zakonoproyekt pro gromadyanski prava yakij zaboronyaye segregaciyu v usih gromadskih miscyah Bilij dim v cej period zajmali perevazhno demokrati Garri Trumen 1945 1953 Dzhon Kennedi 1961 1963 i Lindon Dzhonson 1963 1969 ale bilshu chastinu 1950 h rokiv prezidentom zalishavsya respublikanec Duajt Ejzenhauer 1953 1961 1960 roku prezidentom SShA bulo obrano harizmatichnogo lidera Dzhona Kennedi Jogo vbivstvo v Dallasi 22 listopada 1963 roku stalo spravzhnim shokom dlya gromadyan SShA Kontrkulturna revolyuciya i rozryadka 1964 1980 Marsh na Vashington Prijshovshi v 1963 roci do vladi prezident Lindon Dzhonson progolosiv politiku Velikogo suspilstva pid yakim rozumilisya zahodi shodo zmenshennya socialnoyi nerivnosti Protyagom 1960 h rokiv bulo rozpochato zdijsnennya cilogo ryadu socialnih program Rasova diskriminaciya bula zaboronena zakonom U cej period Spolucheni Shtati vstupili u V yetnamsku vijnu na boci Pivdennogo V yetnamu nepopulyarnist yakoyi spriyala poyavi antivoyennih gromadskih ruhiv zokrema sered zhinok menshin i molodi Feminizm i ruh za zahist navkolishnogo seredovisha pochali vidigravati pomitnu rol u vnutrishnij politici Krim togo SShA yak i bilshu chastinu zahidnogo svitu v 1960 h rokah zahopila kontrkulturna revolyuciya U 1969 roci nastupnikom Lindona Dzhonsona na posadi prezidenta SShA stav Richard Nikson Do cogo chasu pislyavoyennij period ekonomichnogo procvitannya zakinchivsya i v SShA nastala gliboka ekonomichna kriza 1970 h rokiv yaka poyasnyuvalas zagostrennyam mizhnarodnoyi ekonomichnoyi konkurenciyi za yakim vidbulosya rizke pidvishennya cin na naftu ta inshi tovari Hocha na viborah Nikson obicyav zakinchiti vijnu u V yetnami ale vona prodovzhilasya she kilka rokiv popri protesti amerikanskih gromadyan Lishe v 1973 roci amerikanski vijska vse zh buli vivedeni z Pivdennogo V yetnamu pislya ukladennya Parizkoyi ugodi Amerikanci vtratili za chas vijni 58 tis cholovik Nikson vikoristovuvav vigidnij dlya SShA konflikt mizh Radyanskim Soyuzom i KNR pishovshi na zblizhennya z Kitayem U holodnij vijni nastala vidliga znana yak rozryadka U serpni 1974 roku Nikson buv zmushenij z ganboyu piti u vidstavku cherez Votergejtskij politichnij skandal Pri jogo nastupnika Dzheraldi Fordi Pivdennij V yetnam buv ostatochno zahoplenij komunistami U 1976 roci prezidentom SShA buv obranij Dzhimmi Karter SShA strazhdali vid energetichnoyi krizi ekonomichne zrostannya spovilnilosya bezrobittya i procentni stavki za kreditami zalishalisya visokimi Na svitovij areni Karter buv znanij yak poserednik pri ukladanni Kemp Devidskih ugod mizh Izrayilem i Yegiptom 1979 roku iranski studenti zahopili amerikanske posolstvo v Tegerani i vzyali v zaruchniki 52 amerikanskih diplomata Karter ne vporavsya z vregulyuvannyam cogo konfliktu i prograv vibori 1980 roku respublikancevi Ronaldu Rejganu yakij obicyav prinesti ranok v Ameriku Rejganomika i kinec holodnoyi vijni 1981 1991 Ronald Rejgan V 1980 roci prezidentom SShA bulo obrano Ronalda Rejgana yakij peremig kolishnogo prezidenta v 44 z 50 amerikanskih shtativ Prijshovshi do vladi vin zapochatkuvav ryad reform na podolannya inflyaciyi i viduzhannya amerikanskoyi ekonomiki Rejgan ogolosiv pro zbilshennya svobodi rinku i v 1981 roci pidpisav podatkovij zakon pro vidnovlennya ekonomiki Vnaslidok znizhennya podatkiv i provedenih reform znizilas inflyaciya j zbilshilas kilkist robochih misc Krizovi yavisha buli uspishno podolani zavdyaki zbilshennyu chastki naukoyemnih galuzej pidpriyemstv radioelektroniki priladobuduvannya i kosmonavtiki Ce dalo zmogu stvoriti spriyatlivi umovi dlya zaluchennya investicij v ekonomiku i privelo do zaprovadzhennya najnovishih dosyagnen naukovogo procesu Pid chas jogo prezidentstva bulo pidnyato vijskovij byudzhet i zbilsheno finansuvannya armiyi popovnivshi amerikanskij arsenal yadernoyi zbroyi i finansuyuchi Strategichnu oboronnu iniciativu vidomishu za nazvoyu Zoryani vijni V rezultati ekonomika pochala nabirati obertiv i riven bezrobittya z 11 v 1982 znizivsya do 8 2 v 1983 roci Valovij vnutrishnij produkt zbilshivsya na 3 3 pobivshi rekord drugoyi polovini 1970 h rokiv v toj chas yak inflyaciya teper ne perevishuvala 5 na rik Rejgan ogolosiv vse ce peremogoyu svoyeyi ekonomichnoyi politiki sho dozvolilo jomu obijti Uoltera Mondejla na prezidentskih viborah 1984 roku i zalishitisya prezidentom na drugij termin U zovnishnij politici Ronald Rejgan dotrimuvavsya zhorstkoyi poziciyi shodo Radyanskogo Soyuzu nazivavshi jogo u svoyi vistupah imperiyeyu zla Spolucheni Shtati brali aktivnishu uchast u sviti pidtrimuyuchi antikomunistichnu opoziciyu v riznih krayinah 1983 roku SShA visadili svoyi vijska v Grenadi z metoyu zahistu amerikanskih gromadyan i vidnovlennya stabilnosti v krayini na prohannya Organizaciyi amerikanskih derzhav 1986 roku u vidpovid na finansuvannya napadiv Liviyi na amerikanski ob yekti amerikanska armiya zdijsnila nalit na Tripoli Prote pidtrimka partizan kontras v Nikaragua vnaslidok politichnogo skandalu viklikala gliboke oburennya amerikanskoyi gromadskosti hocha na reputaciyi samogo Rejgana vidchutno ne poznachilisya Prihid do vladi v SRSR v 1985 roci Mihajla Gorbachova i rozpochata nim politika perebudovi dokorinno zminili radyansko amerikanski vidnosini Pid chas drugogo terminu Rejgan zoserediv svoyi zusillya na zakinchenni Holodnoyi vijni Amerikanskij prezident proviv bagato zustrichej z Margaret Tetcher ta Papoyu Ioanom Pavlom II Rejgan chotiri razi zustrichavsya z Gorbachovim i pidpisav Dogovir pro likvidaciyu raket serednoyi i menshoyi dalnosti Yih partnerstvo priskorilo kinec protistoyannya i padinnya Berlinskoyi stini Vijna v Perskij zatoci i prezidentstvo Billa Klintona Procesi mirnih ideologichnih politichnih i ekonomichnih zmin v Shidnij Yevropi buli pidtrimani administraciyeyu Dzhordzha Busha yakij buv obranij prezidentom SShA v 1988 roci Konflikt mizh Zahodom i Shodom yakij viznachav teoriyu i praktiku amerikanskoyi zovnishnoyi politiki zakinchivsya ob yednannya Nimechchini i rozpadom Radyanskogo Soyuzu SShA yak yedina nadderzhava vzyali na sebe rol bezperechnogo lidera novogo svitovogo poryadku yakij sformuvavsya v 1991 roci Osnovnimi napryamkami novoyi politiki krayini stali borotba z terorizmom i aktivna uchast v poshirenni demokratiyi v sviti Pislya vtorgnennya Iraku v Kuvejt v 1990 roci Bush stvoriv mizhnarodnu koaliciyu pid mandatom OON z metoyu vignannya irakskih vijsk yaka uspishno zavershilasya vizvolennyam Kuvejtu Shvidka peremoga SShA v operaciyi Burya v pusteli u spivvidnoshenni z minimalnoyu kilkistyu vtrat sered amerikanciv zabezpechila prezidentu Bushu najvishij rejting shvalennya v istoriyi Odnak vnutrishni problemi zrobili jogo populyarnist nedovgovichnoyu Silnij zanepad tradicijnogo virobnictva sho pochavsya she v 1970 h rokah prizviv do velikomasshtabnogo zmishennya ekonomiki v bik sferi poslug ta inshih sektoriv U shtatah yaki bagato v chomu zalezhali vid virobnictva vklyuchayuchi bilshu chastinu Serednogo Zahodu vinikla problema bezrobittya U zhovtni 1992 roku SShA posilili torgove embargo vidnosno Kubi z metoyu likvidaciyi komunistichnogo rezhimu Fidelya Kastro ale bezuspishno Bulo inicijovano skorochennya amerikanskoyi vijskovoyi prisutnosti v Aziyi i Yevropi ta prodovzheno vzayemne rozzbroyennya z nastupnikom SRSR Rosijskoyu Federaciyeyu U toj zhe chas ekonomika SShA pishla na spad i zbilshilas zagalna socialna napruzhenist Antirasistski zavorushennya v Los Andzhelesi v 1992 roci potryasli krayinu pislya oprilyudnennya videokaset z nasilstvom z boku policiyi proti nevinnih afroamerikanciv U 1992 roci demokrat Bill Klinton peremig Busha na prezidentskih viborah golovnim chinom zavdyaki obicyankam socialnih reform i ekonomichnogo vidrodzhennya yaki privernuli na jogo storonu predstavnikiv etnichnih menshin V chasi jogo pravlinnya shiroko rozvinulisya telekomunikaciyi i media tehnologiyi sho viklikalo ekonomichnij bum i stvorennya miljoniv novih robochih misc Pidvishilas minimalna zarobitna plata prote reforma ohoroni zdorov ya rozroblena dlya zabezpechennya medichnogo strahuvannya dlya vsih amerikanciv bula zablokovana konservativnoyu bilshistyu v Kongresi U svitovomu masshtabi Klinton unikav nav yazuvannya amerikanskogo panuvannya a zajmavsya virishennyam mizhnarodnih problem i konfliktiv Zokrema u 1993 roci vin viv peregovori pro chastkovu avtonomiyu palestinskih teritorij na Blizkomu Shodi Krim togo SShA buli v chisli iniciatoriv Kiotskogo protokolu pro zminu klimatu v 1997 roci yaka peredbachala skorochennya vikidiv shkidlivih zabrudnyuyuchih rechovin Klinton brav bezposerednyu uchast v mirnih peregovorah z metoyu uregulyuvannya politichnogo konfliktu u Pivnichnij Irlandiyi Z metoyu pidtrimannya miru i v ramkah svogo mandatu SShA vtrutilisya v nizku riznih konfliktiv takih yak yugoslavski vijni i gromadyanska vijna v Somali Tim ne menshe prezidentstvo Klintona takozh bulo vidmichene skandalom z pozashlyubnimi vidnosinami z praktikantkoyu Bilogo Domu Monikoyu Levinski Prezidenta bulo piddano proceduri impichmentu ale Senat vipravdav jogo Na prezidentskih viborah 2000 roku rezultati demokrata Alberta Gora i respublikancya Dzhordzha Busha buli duzhe blizkimi Sperechannya shodo peremozhcya viborchih peregoniv prizveli do rozglyadu spravi u Verhovnomu Sudi SShA 12 grudnya 2000 roku pislya dekilkoh tizhniv sporiv Verhovnij Sud viznav Dzhordzha Busha 43 prezidentom SShA popri te sho vin zdobuv menshu kilkist viborciv chim jogo supernik SShA v XXI stolittiKolishnij Vsesvitnij torgovij centr v Nizhnomu Manhetteni 11 veresnya 2001 roku v den napadivTerakti 11 veresnya 2001 roku i vijna z terorizmom Dokladnishe Teroristichnij akt 11 veresnya 2001 roku 11 veresnya 2001 roku 9 11 Spolucheni Shtati stali zhertvoyu odnogo iz najbilshih teroristichnih napadiv sho gliboko potryasli krayinu Vranci togo dnya chotiri grupi teroristiv prichetnih do Al Kayidi zagalnoyu kilkistyu 19 osib zahopili 4 rejsovi pasazhirski avialajneri Zagarbniki napravili dvoye litakiv v bashti Vsesvitnogo torgovogo centru roztashovani v pivdennij chastini Manhettena v Nyu Jorku Rejs 11 American Airlines vrizavsya v bashtu VTC 1 pivnichnu a rejs 175 United Airlines u vezhu VTC 2 pivdennu Vnaslidok cogo obidvi budivli obrushilisya viklikavshi serjozni rujnuvannya prileglih teritorij Pivtori godini potomu tretij litak vrizavsya v Pentagon shtab kvartiru ministerstva oboroni SShA poblizu Vashingtona Chetvertij litak rozbivsya nedaleko vid Pittsburga shtat Pensilvaniya Vnaslidok atak zaginulo blizko 3000 cholovik U vidpovid prezident Dzhordzh Bush 20 veresnya ogolosiv vijnu z terorom 7 zhovtnya 2001 roku Spolucheni Shtati i NATO vveli vijska v Afganistan shob vitisniti rezhim talibiv yakij nadavav pritulok Al Kayidi ta yiyi lideru Osami ben Ladenu Finansova kriza i recesiya Dokladnishe Svitova finansovo ekonomichna kriza U veresni 2008 roku Spolucheni Shtati i velika chastina Yevropi uvijshla v najdovshij pislya Drugoyi svitovoyi vijni spad yakij chasto nazivayut Velika recesiya Peremoga Donalda Trampa 8 listopada 2016 roku kandidat vid respublikanskoyi partiyi v prezidenti Donald Tramp peremig kandidata vid demokrativ Gillari Klinton i stav prezidentom Spoluchenih Shtativ Div takozhVijskova istoriya SShAPrimitki ScienceDaily 29 zhovtnya 2007 Arhiv originalu za 10 kvitnya 2021 Procitovano 12 bereznya 2011 Kennedy Cohen ta Bailey 2006 s 6 1524 Podorozh vidkrittiv 15 kvitnya 2009 u Wayback Machine Centro studi storici Verrazzano Informaciya pro Vtrachenu Koloniyu z sajtu Sluzhbi Nacionalnih Parkiv SShA 30 chervnya 2008 u Wayback Machine angl Schecter Barnet The Battle for New York The City at the Heart of the American Revolution Walker amp Company New York October 2002 ISBN 0 8027 1374 2 McCullough David 1776 Simon amp Schuster New York May 24 2005 ISBN 978 0 7432 2671 4 David Hackett Fischer Washington s Crossing 2005 Michael O Logusz With Musket And Tomahawk The Saratoga Campaign and the Wilderness War of 1777 2010 Henry Lumpkin From Savannah to Yorktown The American Revolution in the South 2000 Richard M Ketchum Victory at Yorktown The Campaign That Won the Revolution 2004 Forrest McDonald The Presidency of George Washington American Presidency Series 1988 Charles Warren The Supreme Court in United States History Vol 1 1789 1821 1926 Max M Edling and Mark D Kaplanoff Alexander Hamilton s Fiscal Reform Transforming the Structure of Taxation in the Early Republic William and Mary Quarterly Oct 2004 Vol 61 Issue 4 pp 713 744 Stanley M Elkins and Eric McKitrick The Age of Federalism The Early American Republic 1788 1800 1994 ch 9 James Sharp American Politics in the Early Republic The New Nation in Crisis 1995 Ronald Hoffman and Peter J Albert eds Peace and the Peacemakers The Treaty of 1783 1986 Arhiv originalu za 4 chervnya 2004 Procitovano 19 serpnya 2016 James Oliver Horton Lois E Horton 2005 Slavery and the Making of America New York Oxford University Press p 7 ISBN 0 19 517903 X The slave trade and the products created by slaves labor particularly cotton provided the basis for America s wealth as a nation Such wealth provided capital for the country s industrial revolution and enabled the United States to project its power into the rest of the world Ronald Segal 1995 The Black Diaspora Five Centuries of the Black Experience Outside Africa New York Farrar Straus and Giroux s 4 ISBN 0 374 11396 3 It is now estimated that 11 863 000 slaves were shipped across the Atlantic Note in original Paul E Lovejoy The Impact of the Atlantic Slave Trade on Africa A Review of the Literature inJournal of African History30 1989 p 368 It is widely conceded that further revisions are more likely to be upward than downward bbc co uk 15 bereznya 2007 Arhiv originalu za 28 serpnya 2007 Procitovano 23 listopada 2007 Stephen D Behrendt David Richardson and David Eltis Harvard University Based on records for 27 233 voyages that set out to obtain slaves for the Americas Stephen Behrendt 1999 Transatlantic Slave Trade Africana The Encyclopedia of the African and African American Experience New York Basic Civitas Books ISBN 0 465 00071 1 Yefimov A V Narisi istoriyi SShA 1492 1870 rr 2010 12 30 u Wayback Machine M Uchpedgiz 1958 Bruce E Baker What Reconstruction Meant Historical Memory in the American South 2007 Robert M Utley and Wilcomb E Washburn Indian Wars 1987 pp 220 79 Neil Harris The Gilded Age Revisited Boston and the Museum Movement American Quarterly Vol 14 No 4 Winter 1962 pp 545 566 in JSTOR 27 veresnya 2016 u Wayback Machine Edward C Kirkland Industry Comes of Age Business Labor and Public Policy 1860 1897 1961 pp 400 405 Paul Kennedy The Rise and Fall of the Great Powers 1987 p 242 Kennedy The Rise and Fall of the Great Powers 1987 p 243 John D Buenker John C Burnham and Robert M Crunden Progressivism 1986 pp 3 21 James H Timberlake Prohibition and the progressive movement 1900 1920 1970 pp 1 7 On purification see David W Southern The Malignant Heritage Yankee Progressives and the Negro Question 1901 1914 1968 Southern The Progressive Era And Race Reaction And Reform 1900 1917 2005 Steven Mintz Beaner Restriction in Digital History 10 chervnya 2012 u Wayback Machine Norman H Clark Deliver Us from Evil An Interpretation of American Prohibition 1976 p 170 and Aileen Kraditor The Ideas of the Woman Suffrage Movement 1890 1920 1967 134 36 George Mowry The California Progressives 1963 p 91 Daniel T Rodgers Atlantic Crossings Social Politics in a Progressive Age 1998 David B Tyack The One Best System A History of American Urban Education Harvard UP 1974 p 39 McNabb James B 2005 U Roberts Priscilla Mary and Spencer Tucker red World War I Encyclopedia ABC CLIO s 482 83 Arhiv originalu za 7 zhovtnya 2015 Procitovano 31 grudnya 2016 Edward M Coffman The War to End All Wars The American Military Experience in World War I 1998 John Milton Cooper Breaking the Heart of the World Woodrow Wilson and the Fight for the League of Nations 2001 based on data in Susan Carter ed Historical Statistics of the US Millennial Edition 2006 series Ca9 U S Department of State 29 kvitnya 1991 Arhiv originalu za zhovten 16 2015 Procitovano gruden 31 2016 Rodney P Carlisle 2009 Infobase Publishing s 245ff Arhiv originalu za 16 zhovtnya 2015 Procitovano 31 grudnya 2016 U S Department of Health amp Human Services Arhiv originalu za 21 lipnya 2011 Procitovano 31 grudnya 2016 For a comprehensive history by a leading scholar see David M Kennedy Freedom from Fear The American People in Depression and War 1929 1945 Oxford History of the United States 2001 David M Kennedy What the New Deal Did Political Science Quarterly Summer 2009 124 2 pp 251 68 Conrad Black Roosevelt Champion of Freedom 2003 pp 648 82 Gordon W Prange Donald M Goldstein and Katherine V Dillon At Dawn We Slept The Untold Story of Pearl Harbor 1982 Harold G Vatter The U S Economy in World War II 1988 pp 27 31 David Kennedy Freedom from Fear The American People in Depression and War 1929 1945 2001 pp 615 68 David M Kennedy Freedom from Fear 1999 pp 615 68 Eagle Against the Sun 1985 ch 12 18 Richard Rhodes The Making of the Atomic Bomb 1995 Stephen Ambrose Eisenhower and Berlin 1945 The Decision to Halt at the Elbe 2000 John Lewis Gaddis The Cold War A New History 2006 pp 259 66 Townsend Hoopes and Douglas Brinkley FDR and the Creation of the UN 2000 pp 205 22 See Time 2006 10 31 u Wayback Machine Istoriya SShA v chotiroh tomah 1945 1987 M Nauka 1987 Effective Federal Tax Rates 1979 2001 Bureau of Economic Analysis 10 lipnya 2007 Arhiv originalu za 9 travnya 2007 Procitovano 31 grudnya 2016 Wilentz 2008 s 140 41 Miseryindex us 8 listopada 2008 Arhiv originalu za 20 veresnya 2008 Procitovano 31 sichnya 2010 Wilentz 2008 s 170 Julian E Zelizer 2010 Basic Books s 350 Arhiv originalu za 16 zhovtnya 2015 Procitovano 31 grudnya 2016 Ruud van Dijk ta in 2013 Routledge s 863 64 ISBN 1 135 92311 6 Arhiv originalu za 6 zhovtnya 2015 Procitovano 31 grudnya 2016 John Ehrman Michael W Flamm 2009 Rowman amp Littlefield s 101 82 Arhiv originalu za 16 zhovtnya 2015 Procitovano 31 grudnya 2016 Wilentz 2008 s 243 44LiteraturaAgnew Jean Christophe and Roy Rosenzweig eds A Companion to Post 1945 America 2006 Alden John R A history of the American Revolution 1966 644pp online Boehm Lisa Krissoff and Steven Hunt Corey America s Urban History 2014 University textbook see website Arhivovano 20 kvitnya 2015 u Archive is Boyer Paul ed The Oxford companion to United States history 2001 online The New Cambridge History of American Foreign Relations 4 vol 2013 Chambers John Whiteclay ed The Oxford Companion to American Military History 2000 online Diner Hasia ed Encyclopedia of American Women s History 2010 Evans Sara M Born for Liberty A History of Women in America 1997 excerpt and text search 18 bereznya 2016 u Wayback Machine Fiege Mark The Republic of Nature An Environmental History of the United States 2012 584 pages Gerber David A American Immigration A Very Short Introduction 2011 Goldfield David ed Encyclopedia of American Urban History 2 vol 2006 1056pp Gray Edward G ed The Oxford Handbook of the American Revolution 2012 Horton James Oliver and Lois E Horton Hard Road to Freedom The Story of African America 2 vol 2002 Howe Daniel Walker What Hath God Wrought The Transformation of America 1815 1848 Oxford History of the United States 2009 Pulitzer Prize Hornsby Jr Alton A Companion to African American History 2008 Johnson Thomas H ed The Oxford companion to American history 1966 online Kazin Michael et al eds The Concise Princeton Encyclopedia of American Political History 2011 Kennedy David M Freedom from Fear The American People in Depression and War 1929 1945 Oxford History of the United States 2001 Pulitzer Prize online Kirkendall Richard S A Global Power America Since the Age of Roosevelt 2nd ed 1980 university textbook 1945 80 online Kirkland Edward C A History Of Americam Economic Life 3rd ed 1960 online Kurian George T ed Encyclopedia of American Studies 4 vol 2001 Lancaster Bruce Bruce Catton and Thomas Fleming The American Heritage History of the American Revolution 2004 very well illustrated Leuchtenburg William E The American President From Teddy Roosevelt to Bill Clinton 2015 popular narrative by a leading scholar 904 pp McPherson James M Battle Cry of Freedom The Civil War Era Oxford History of the United States 2003 Pulitzer Prize comprehensive coverage of 1848 1865 Middleton Richard and Anne Lombard Colonial America A History to 1763 4th ed 2011 Milner Clyde A Carol A O Connor and Martha A Sandweiss eds The Oxford History of the American West 1996 Morris Charles R A Rabble of Dead Money The Great Crash and the Global Depression 1929 1939 PublicAffairs 2017 389 pp online review 24 kvitnya 2017 u Wayback Machine Nugent Walter Progressivism A Very Short Introduction 2009 Patterson James T Grand Expectations The United States 1945 1974 Oxford History of the United States 1997 Patterson James T Restless Giant The United States from Watergate to Bush v Gore Oxford History of the United States 2007 Paxson Frederic Logan History of the American frontier 1763 1893 1924 old survey by leading authority Pulitzer Prize Perry Elisabeth Israels and Karen Manners Smith eds The Gilded Age amp Progressive Era A Student Companion 2006 Pole Jack P and J R Pole A Companion to the American Revolution 2003 Resch John ed Americans at War Society Culture and the Homefront 4 vol 2004 essays by experts on a wide range of homefront topics Schlesinger Arthur Jr ed History of American Presidential Elections 1789 2008 2011 3 vol and 11 vol editions detailed analysis of each election with primary documents History 20of 20American 20Presidential 20Elections 22 20schlesinger online v 1 1789 1824 v 2 1824 1844 v 3 1848 1868 v 4 1872 1888 v 5 1892 1908 v 6 1912 1924 v 7 1928 1940 v 8 1944 1956 v 9 1960 1968 v 10 1972 1984 v 11 1988 2001 Sheehan Dean ed Aaron 2014 New York Wiley Blackwell ISBN 1 44 435131 1 Arhiv originalu za 23 serpnya 2017 Procitovano 4 listopada 2017 2 vol 1232pp 64 topical chapters by experts emphasis on historiography Slotten Hugh Richard ed The Oxford Encyclopedia of the History of American Science Medicine and Technology 2014 1456 pp Taylor Alan Colonial America A Very Short Introduction 2012 168pp Taylor Alan American Colonies 2002 526 pages by a leading scholar Taylor Alan American Revolutions A Continental History 1750 1804 2016 704pp recent survey by leading scholar Thernstrom Stephan ed Harvard Encyclopedia of American Ethnic Groups 1980 online Schlesinger Arthur Jr ed History of American Presidential Elections 1789 2008 2011 3 vol and 11 vol editions detailed analysis of each election with primary documents History 20of 20American 20Presidential 20Elections 22 20schlesinger online v 1 1789 1824 v 2 1824 1844 v 3 1848 1868 v 4 1872 1888 v 5 1892 1908 v 6 1912 1924 v 7 1928 1940 v 8 1944 1956 v 9 1960 1968 v 10 1972 1984 v 11 1988 2001 Vickers Daniel ed A Companion to Colonial America 2006 Wilentz Sean 2008 The Age of Reagan A History 1974 2008 Wood Gordon S Empire of Liberty A History of the Early Republic 1789 1815 Oxford History of the United States 2009 Zophy Angela Howard ed Handbook of American Women s History 2nd ed 2000 763 pp articles by experts online Commager Henry Steele and Milton Cantor Documents of American History Since 1898 8th ed 2 vol 1988 Engel Jeffrey A et al eds America in the World A History in Documents from the War with Spain to the War on Terror 2014 416pp with 200 primary sources 1890s 2013 Troy Gil and Arthur Schlesinger Jr eds History of American Presidential Elections 1789 2008 2011 3 vol detailed analysis of each election with primary documents