«Осінь наро́дів» — визначення процесу повалення комуністичних режимів у Центральній та Східній Європі, кульмінація якого припала на осінь 1989 року. Вживається за аналогією з «весною народів» — революційними подіями у Європі 1848—1849 років.
Осінь народів | |||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Падіння Берлінського муру в листопаді 1989 року | |||||||||||
| |||||||||||
Лідери | |||||||||||
Лех Валенса Гельмут Коль Вацлав Гавел Йон Ілієску Желю Желев | Войцех Ярузельський Еріх Гонеккер Густав Гусак Ніколае Чаушеску Тодор Живков |
Історія
У 1989—1991 роках під впливом масових суспільних протестів комуністичні партії в Польщі, Угорщині, Німецькій Демократичній Республіці, Чехословаччині, Болгарії, Албанії та Югославії розпочали переговори з опозицією, яка на той момент перебувала в нелегальних умовах. Внаслідок переговорів комуністичні режими відмовились від диктаторського уряду на користь багатопартійної системи.
В більшості колишніх соціалістичних країн зміна влади відбувалася мирним шляхом. Режим Чаушеску в Румунії був повалений збройним повстанням 1989 року, спроби розділити Югославію вилились у тривалу війну.
Польща
Однією з перших східноєвропейських країн, що стали на шлях змін, стала Польща. В умовах погіршення економічної та політичної ситуації в країні, сплеску страйкової хвилі керівництво ПОРП наважується скликати "круглий стіл", тобто розпочати переговори з опозицією щодо шляхів подальшого перетворення країни. У вересні 1988 року уряд ПНР очолив Мечислав Раковський, прихильник проведення демократичних реформ. Склад уряду було значно оновлено.
З 6 лютого по 5 квітня 1989 року у Варшаві пройшли засідання «круглого столу», в якому взяли участь представники влади і опозиції, перш за все — «Солідарності». Була досягнута домовленість про реформу політичної системи, профспілковий плюралізм, проведення демократичних виборів в органи влади, запровадження територіального самоврядування, запровадження ринкових відносин і конкуренції. Передбачалося скасувати Державну раду ПНР і відновити інститут президентства, а також Сенат. Відповідні зміни до Конституції були внесені рішенням Сейму від 7 квітня 1989 року.
У червні 1989 року на виборах в Сейм і Сенат опозиція досягла значних успіхів: її представники отримали 161 місце з 460 в Сеймі (за квотою) і 99 зі 100 в Сенаті (в результаті вільних виборів). Президента тоді обирали Національні збори (пол. Zgromadzenie Narodowe), і з перевагою в 1 голос ним був обраний Войцех Ярузельський.
Головою уряду передбачалося призначити міністра внутрішніх справ Чеслава Кіщака, і його у липні 1989 року висунули на посаду прем'єр-міністра, але той не зумів утворити уряд через недостатню кількість голосів. В підсумку уряд вдалося сформувати видатному діячеві «Солідарності» Тадеушу Мазовецькому.
Поразка ПОРП сприяла подальшому розпаду цієї партії. 29 грудня 1989 року країна стала знову називатися Республіка Польща (пол. Rzeczpospolita Polska). 27 січня 1990 року, на XI з'їзді ПОРП, було прийнято рішення про саморозпуск партії. Польська Народна Республіка припинила своє існування.
Угорщина
Мирно, без бурхливих політичних потрясінь, відбувся демонтаж колишньої системи в Угорщині. На момент переходу в Угорщині вже накопичилися зміни, які неминуче вели до зміни існуючого ладу. Після відставки Яноша Кадара у травні 1988 року, генеральним секретарем ЦК УСРП був обраний центрист Карой Ґрос. Комуністична партія погодилася на запровадження нової конституції, за якою повинна бути створена багатопартійна парламентська система. У січні-лютому 1989 року угорський парламент прийняв закони про багатопартійність, плюралізм профспілок, скасування цензури і свободу зборів. Відродилися довоєнні Партія дрібних сільських господарів та Соціал-демократична партія, і утворилися нові: Союз вільних демократів та Християнсько-демократична народна партія.
У березні 1989 року відбулися тристоронні переговори між УСРП, дев'ятьма опозиційними партіями і шістьма громадськими організаціями про створення передумов мирного переходу до парламентської демократії. Радянські війська почали залишати Угорщину, але формальної угоди про виведення військ так і не було досягнуто. 16 червня, в день страти Надя, Малетера і Гімеша, їх останки, а також тіла загиблого при придушенні повстання 1956 року полковника , який помер під слідством міністра Гези Лошонці, були урочисто перепоховані в будапештському сквері Героїв. Того ж дня прем'єр-міністр УНР Міклош Немет розпорядився відкрити кордон з Австрією і зняти на ньому 218-кілометрове загородження із колючого дроту. 27 червня 1989 року австрійський міністр закордонних справ Алоїс Мок та його угорський колега Дьюла Горн розрізали прикордонну огорожу, щоб підкреслити ліквідацію захисних споруд, розпочату Угорщиною ще 2 травня. 19 серпня 1989 року, неподалік від міста Шопрон, сталося символічне відкриття кордону на 3 години. 11 вересня Угорщина повністю відкрила свої кордони для громадян НДР.
6-9 жовтня 1989 року в Будапешті пройшов "з'їзд 89" УСРП. Партія прибрала зі своєї назви слово "робітнича", прийняла соціал-демократичну програму і оголосила про припинення діяльності первинних організацій на підприємствах та в установах. 7 жовтня представники Союзу реформ і Народно-демократичної платформи УСРП, обмовившись між собою, сформували президію УСП з 25 осіб на чолі з , відправивши Кароя Ґроса у відставку. У лютому 1990 року УСП ініціювала проведення "круглого столу" з іншими партіями за польським зразком.
Ще в жовтні 1989 року угорський парламент схвалив багатопартійні парламентські вибори та прямі вибори президента. 23 жовтня країна була перетворена з Угорської Народної Республіки в Угорську Республіку. У березні 1990 року відбулися перші вільні демократичні вибори, перемогу на яких здобули праві сили на чолі з Угорським демократичним форумом. Угорська соціалістична партія (УСП) мирно поступилася владою некомуністичним силам.
НДР
До кінця 80-х років соціально-економічне становище в НДР погіршилось. В країні назрівала глибока політична криза і виникла революційна ситуація. Вихід міг бути знайдений тільки через зміну влади.
Безпосередньою причиною дестабілізації стала проблема біженців, викликана відкриттям для останніх угорського кордону. Рішення про це Угорщина прийняла 24 серпня 1989 року в результаті контактів між федеральним канцлером ФРН Гельмутом Колем, прем’єр-міністром та міністром закордонних справ УНР. До кінця вересня близько 25 тис. німців пройшли через цей «пролом» до Австрії, а через неї до ФРН. В Празі та Варшаві тисячі громадян НДР вичікували на території посольств ФРН, поки Бонн не добився для них права на виїзд. 4 жовтня 1989 року поїзди з опечатаними вагонами привезли на Захід понад 7 тис. біженців.
Масовий виїзд з НДР влітку 1989 року став каталізатором руху протесту. В Лейпцигу щопонеділка стали відбуватися масові демонстрації за участі декількох тисяч, а потім десятків тисяч чоловік. «Понеділкові демонстрації» стали продовженням традиції колективних молитов про мир, які проводилися з початку 1980-х років в групою учасників пацифістського руху. Антивоєнні гасла все більше доповнювались політичними, перш за все вимогами свободи виїзду. Органи держбезпеки, виявившись не в змозі перешкодити проведенню демонстрацій, намагались розігнати їх силою, проводили масові арешти, але це тільки ще більше нагнітало обстановку.
Внутрішньополітична ситуація загострилась у зв’язку із святкуванням 40-річчя утворення НДР, яке за рішенням СЄПН проводилось із великим розмахом. 7 жовтня 1989 року Михайло Горбачов виступив у берлінському Палаці Республіки зі своєю знаменитою промовою, де він попереджав керівництво НДР, що «життя його покарає, якщо воно запізнюватиметься». Було пущено слух, ніби Горбачов заявив керівництву НДР, що радянські війська виступлять не на його боці. Керівництво НДР, надане саме собі, розділилося. Еріх Гонеккер, щойно оправившись від серйозної операції, виступив за застосування силових методів.
В цей та у наступні два дні, 8 та 9 жовтня, в Берліні, Лейпцигу, Дрездені та в інших містах республіки на вулиці вийшли десятки тисяч людей, які вимагали реформ під гаслом «оновлення соціалізму». Намагаючись переламати хід подій на свою користь, керівництво країни наказало розігнати демонстрації, а в Лейпцигу було віддано усний наказ відкривати вогонь по демонстрантах. Тільки з допомогою сили демонстрації було розігнано, понад три тисячі чоловік заарештовано. Однак час було згаяно, і політичному та партійному керівництву країни вже не вдалося взяти під контроль перебіг подій. Вони набувають незворотного характеру. Намагаючись знову оволодіти ситуацією, частина керівництва НДР погодилась обговорити вимоги демонстрантів, але моховик оксамитової революції вже був запущений, ці поступки вже не задовольняли опозиціонерів. Намагаючись хоч якось втриматися при владі, партійні функціонери СЄПН пішли на кардинальний крок, який ще донедавна вважався неможливим. 17 жовтня 1989 року рішенням Політбюро ЦК СЄПН Еріх Гонеккер був знятий з посади генерального секретаря. Його наступником став Еґон Кренц.
Однак політичні маневри нового керівництва не мали успіху, оскільки у здатність СЄПН до проведення демократичних реформ вже мало хто вірив. Крім того, рух протесту набув власної логіки розвитку. Після десятиліть політичної безмовності прийшло усвідомлення значущості та сили суспільного руху «Ми — народ!». В Лейпцигу, Дрездені та інших містах відбувалися масові демонстрації з вимогою демократизації. 23 жовтня 1989 року в Лейпцигу на вулиці вийшли 300 тис. чоловік, а 4 листопада на Александерплац у Східному Берліні — близько 1 млн. Одночасно зростало число тих, хто тікав на Захід через інші країни східного блоку. Протягом п’яти днів майже 50 тис. східних німців залишили НДР через ЧССР. Це вже не мало практичного сенсу і була частиною вистави «оксамитової революції».
7 листопада 1989 року Рада міністрів на чолі з прем’єр-міністром Віллі Штофом подала у відставку. Уряд очолив секретар Дрезденського окружного комітету СЄПН . Нове керівництво намагалося стабілізувати ситуацію, пішовши назустріч деяким вимогам демонстрантів: було надано право на вільний виїзд з країни та проголошено вільні вибори.
Ще в червні 1987 року Президент США Рональд Рейган, висловивши промову біля Бранденбурзьких воріт на честь 750-річчя Берліна, закликав Генерального секретаря ЦК КПРС Михайла Горбачова знести Стіну, символізуючи тим самим прагнення радянського керівництва до змін. Довжина стіни, яка розділяла місто, була 45 км + 120 км навколо Західного Берліна, яка відокремлювала його від решти території НДР. Зі східного боку до стіни підходила «мертва зона» шириною 500 м, де знаходились будинки, зруйновані в роки Другої світової війни. Із західного боку люди підходили до стіни, малювали на ній карикатури і писали заклики до миру.
9 листопада 1989 року оголошується про зведення до мінімуму формальностей, пов’язаних з оформленням віз до ФРН. На черговій прес-конференції, яка транслювалась по телебаченню, член Політбюро ЦК СЄПН оголосив нові правила в'їзду та виїзду з країни. Сотні тисяч східних німців, не чекаючи призначеного терміну, ринулися ввечері 9 листопада до кордону. Прикордонники, не отримавши наказів, намагалися спершу відтіснити натовп, використовували водомети, але потім, поступаючись масовій тисняві, змушені були відкрити кордон. З боку Західного та Східного Берліна почалось стихійне падіння ненависної стіни. Тієї ночі, яка отримала назву «ночі зустрічей», на вулицях та площах Західного Берліна святкували сотні тисяч людей з обох частин міста.
Керівництво СЄПН не передбачало, які наслідки матиме лібералізація правил виїзду. Протягом двох тижнів Західний Берлін відвідало понад 13 млн східних німців, порівняння умов життя стало для них справжнім шоком. 22 грудня було відкрито перехід через Бранденбурзькі ворота, який став символом єднання народу.
У грудні 1989 року Кренц, пробувши на посаді голови партії 46 днів, пішов у відставку. На з'їзді в січні 1990 року СЄПН було перейменовано у Партію демократичного соціалізму (ПДС). Головою партії став Грегор Гізі, юрист, який захищав за Гонеккера східнонімецьких дисидентів. На виборах в березні 1990 року перемогу здобув блок партій, що виступали в союзі з західнонімецьким Християнським демократичним союзом (ХДС). Уряд «великої коаліції» очолив Лотар де Мезьєр. Дорога до об'єднання Німеччини була відкрита, але питання вимагало й міжнародного врегулювання.
Визначення міжнародно-правової формули об’єднання Німеччини стало предметом переговорів у форматі «2+4» (ФРН, НДР і чотири держави-переможниці: СРСР, США, Велика Британія, Франція) — «для обговорення зовнішніх аспектів досягнення німецької єдності, включаючи питання безпеки сусідніх держав». Початок було покладено 13 лютого 1990 року в Оттаві під час першої та єдиної конференції міністрів закордонних справ держав НАТО та ОВД. Після попередньої роботи експертів 5 травня 1990 року в Бонні пройшла перша зустріч міністрів закордонних справ шести країн, потім відбулися ще три раунди переговорів. Наступні зустрічі пройшли 22 червня у Берліні, 17 липня в Парижі (за участю міністра закордонних справ Польщі) і востаннє, 12 вересня, у Москві. Незважаючи на стриману позицію британського і французького керівництва, їх учасники підтвердили право німецького народу на самовизначення.
Паралельно проходили зустрічі міністрів закордонних справ ФРН та Польщі за посередництва Франції, щоб остаточно врегулювати питання про німецько-польський кордон. 8 березня 1990 року бундестаг прийняв резолюцію про визнання непорушності польського західного . 21 червня парламенти ФРН та НДР прийняли одночасно резолюції, в яких від імені майбутньої об’єднаної Німеччини заявили про підписання договору з Польщею. 1 липня 1990 року набув чинності «Договір про створення економічного, валютного і соціального союзу», відповідно до якого західнонімецька марка стала єдиним засобом платежів, а економічна та соціальна ФРН була фактично розповсюджена на НДР.
На тлі загострення внутрішньополітичного становища в НДР, 22 серпня Народна палата схвалила Договір про підготовку і проведення перших загальнонімецьких виборів до Бундестагу. І тут же в ніч на 23 серпня вона, не чекаючи підписання Договору про єдність Німеччини, прийняла заяву про входження республіки до складу ФРН 3 жовтня на платформі західнонімецької конституції. Парламенту ФРН не залишалося іншого вибору, як послідувати прикладу парламенту східної Німеччини.
31 серпня 1990 року відбувся урочистий акт підписання другого Державного договору між ФРН і НДР, який визначив механізм входження Німецької Демократичної Республіки до Федеративної Республіки Німеччини. У договорі йшлося про утворення з 3 жовтня на території колишньої НДР п'яти нових земель — Бранденбургу, Мекленбургу-Передньої Померанії, Саксонії, Саксонії-Ангальт і Тюрінгії. Також зазначалося, що столицею єдиної держави буде Берлін, а 3 жовтня проголошувалося національним святом. В деталях регулювалися практично всі внутрішньополітичні, економічні, правові та адміністративно-технічні питання об'єднання Німеччини.
12 вересня 1990 року в Москві міністри закордонних справ шести держав підписали Договір «2+4» про остаточне врегулювання щодо Німеччини. Хоча початковий задум полягав у реалізації формули «4+2», тобто СРСР, США, Велика Британія і Франція мали провести переговори з двома німецькими державами та укласти договір.
Договір «2+4» чітко визначив статус об’єднаної німецької держави, її територію, кордони, права і відповідальність. У Європі не створювалася нова держава, але розширювалася Федеративна Республіка Німеччина, яка існувала з 1949 року. Зовнішні кордони об'єднаної Німеччини були проголошені остаточними, що було закріплено у відповідних документах, підписаних ФРН із Польщею та Чехією. Німеччина зобов'язалася не висувати жодних територіальних претензій до інших держав, оголосила, що з її території буде виходити тільки мир. Важливе значення мала відмова Німеччини від виробництва, володіння, розповсюдження та розпорядження ядерною, хімічною та біологічною зброєю. Обумовлювалося, що чисельність Бундесверу до 1994 року буде скорочена до 370 тисяч військовослужбовців, що й було зроблено.
1 жовтня 1990 року в Нью-Йорку міністри закордонних справ шести держав підписали ще один документ — Протокол про припинення чинності чотиристоронніх прав і обов’язків стосовно Берліна і Німеччини в цілому. Цей документ — про закінчення прав окупаційного часу держав-переможниць — змінив зовнішньополітичне становище об’єднаної Німеччини: вона нарешті повністю відновила свій суверенітет і сама могла визначати свої зовнішньополітичні орієнтири.
3 жовтня 1990 року, опівночі за центральноєвропейським часом, набув чинності Договір про об’єднання, п’ять нових східнонімецьких земель увійшли до складу ФРН. Німецька Демократична Республіка припинила своє існування. Ця ніч стала найдовшою у повоєнній німецькій історії — з феєрверками, дзвонами та народними гуляннями. Віднині 3 жовтня — національне свято ФРН, День німецької єдності.
Чехословаччина
З січня по вересень 1989 року в Празі відбувалися численні демонстрації протесту. Всі вони були придушені поліцією, а лідери дисидентів періодично піддавалися арештам. Студентська демонстрація 17 листопада 1989 року, в день 50-ї річниці студентських виступів проти нацистів, призвела до побиття і винесення смертних вироків, закриття всіх чеських вузів, проявів грубості та жорстокості з боку влади. У наступні дні студенти університету та представники художньої інтелігенції розпочали страйк. 20 листопада був створений союз всіх опозиційних сил країни, який отримав в чеських землях назву Громадянський форум (ГФ), а в Словаччині — (ГПН), під керівництвом драматурга і правозахисника Вацлава Гавела, учасника руху «Хартія 77», який неодноразово піддавався арештам. Поступове наростання і поширення протесту досягло кульмінації 25 листопада 1989 року, коли на мітинг в Празі зібралося 750 тис. осіб, а загальний страйк протесту 27 листопада охопив усю країну.
В результаті цих подій найбільш одіозні партійні лідери та міністри в уряді подали у відставку, і було сформовано новий коаліційний уряд. Наприкінці листопада було скасовано зафіксоване в конституції положення про «керівну» роль КПЧ, а 10 грудня президент Густав Гусак подав у відставку.
28-29 грудня 1989 року Федеральні збори, що стали представницьким органом після відставки багатьох комуністів і кооптації до його складу членів ГФ та ГПН, обрали Вацлава Гавела президентом Чехословаччини, а Александра Дубчека — своїм головою. Нове керівництво Чехословаччини прийняло курс на затвердження політичного плюралізму та ринкової економіки.
20 квітня 1990 року Федеральні збори з поваги до національних почуттів словаків змінили офіційну назву Чехословаччини, яка стала називатися Чеською і Словацькою Федеративною Республікою. Опівночі 31 грудня 1992 року ЧСФР офіційно припинила своє існування, а її державами-наступниками з 1 січня 1993 року стали Чехія та Словаччина.
Болгарія
Менш радикально відбувалися зміни в Болгарії. Тут також назрівала соціально-економічна криза, ускладнена національною проблемою тюркомовного населення, по відношенню до якого влада проводила асиміляторську політику у 80-х роках. Результатом обмеження прав мусульманського населення стали потужні маніфестації в травні 1989 року, а влітку з Болгарії до Туреччини вирушив потужний потік біженців. Більшість із них не знаходили притулку на чужині і були змушені повертатися назад.
Тим часом назрівала криза в болгарському керівництві. Більшість членів ЦК БКП були незадоволені політикою Тодора Живкова та його авторитарним стилем управління. 10 листопада 1989 року на пленумі ЦК БКП він був відсторонений від посади генерального секретаря і пішов у відставку з посади президента. Замість нього на цій посаді був затверджений Петро Младенов. Під впливом листопадових маніфестацій в Софії в грудні цього ж року пленум ЦК БКП приймає рішення про реформу економіки і суспільства в руслі демократизації, запровадження ринкової економіки, побудову правової держави. З конституції були вилучені статті про керівну роль БКП, почалося формування багатопартійної системи. Помітну роль у політичному житті країни став грати опозиційний Союз демократичних сил (СДС), що складався з декількох партій та рухів. У лютому 1990 року на XIX позачерговому з'їзді БКП було прийнято рішення про перетворення БКП на Болгарську соціалістичну партію. В ідейному плані вона проголосила свою прихильність демократичному соціалізму, політичному плюралізму, парламентській демократії, в області економіки нею було запропоновано формування соціально-орієнтованої економіки. У червні 1990 року відбулися перші вільні вибори до Великих народних зборів, які принесли перемогу соціалістам. Великі народні збори були уповноважені прийняти нову конституцію. Вони розпочали роботу 10 липня 1990 року, через чотири дні після відставки голови держради Младенова, який за Живкова обіймав посаду міністра закордонних справ. 1 серпня 1990 року президентом Болгарії був обраний лідер СДС Желю Желев. У листопаді цього ж року у відповідь на масові демонстрації і чотириденний загальний страйк уряд Андрія Луканова пішов у відставку. 15 листопада 1990 року Народна Республіка Болгарія припинила своє існування, перетворившись на Республіку Болгарія.
Румунія
Єдиним порушенням ненасильницького стилю оксамитових революцій стала заміна влади в Румунії. 17 листопада 1989 року віруючі міста Тімішоара, розташованого в зоні компактного проживання угорців в Румунії, зібралися біля будинку священика-протестанта Ласло Тьокеша, який вів активну антикомуністичну пропаганду і виступав з різкою критикою режиму. Він був підданий домашньому арешту, а потім влада спробувала вислати його з міста. 15 грудня в Тімішоарі пройшла демонстрація протесту проти депортації Тьокеша і з вимогою відставки Ніколає Чаушеску, яку розігнали водометами. Наступного дня були викликані війська і проведені репресії. Їх образ роздувався у масовій свідомості — ходили чутки, ніби знахабнілих демонстрантів розстрілювали з гелікоптерів.
За кордоном біля румунських посольств пройшли демонстрації протесту проти «жорстокостей Чаушеску». 17 грудня Чаушеску скликав Політбюро у зв'язку із заворушеннями в Тімішоарі — впоратися з ними не вдалося за цілий місяць. Тим не менш він не скасував візит до Ірану і відбув туди 18 грудня, однак 20 грудня перервав візит і повернувся до Бухареста, де того ж дня виступив по радіо і телебаченню. Він заявив, що «дії хуліганських елементів в Тімішоарі були організовані та розпочаті за підтримки імперіалістичних кіл та шпигунських служб різних зарубіжних держав з метою дестабілізації ситуації в країні, знищення незалежності та суверенітету Румунії».
21 грудня за вказівкою Чаушеску в Бухаресті був скликаний мітинг. З балкону будівлі ЦК партії він розпочав свою промову, але прямо в натовпі пролунав вибух, що викликало паніку серед маніфестантів. На кілька хвилин телетрансляція була перервана, а коли відновилась, обстановка на площі вже змінилася. Звідусіль чулися крики «Геть тирана!», «Геть комунізм!». До вечора на з'явилися танки, було чутно стрілянину.
У масових демонстраціях в Бухаресті брала участь головним чином молодь. Офіційне радіо оголосило про самогубство міністра оборони Василе Міля, але надалі стали говорити про те, що його стратили за відмову стріляти в народ. Це послужило приводом для переходу армії на бік повсталих. Був утворений Фронт національного порятунку, який очолив Йон Ілієску, один з опальних лідерів румунської компартії. Фронт оголосив про взяття влади в свої руки. Вдень 22 грудня подружжя Чаушеску втекло з Бухареста.
Звістки про те, що реально відбувалося в Бухаресті, суперечливі. У пресі стверджувалося, що снайпери, які засіли на дахах і балконах, вбивали всіх, хто потрапляв у приціл. Вони нібито з'являлися в місцях дислокації сил опозиції та армійських частин, відкривали вогонь, провокували перестрілки. Ці дії приписали агентам Секурітате, які нібито боролися за поваленого диктатора. Вже тоді ці повідомлення здавалися неправдоподібними. Найімовірніше, хаос створювався навмисно, у відповідності з наміченим планом передачі влади (всі події розгорталися в Бухаресті, на решті території Румунії було спокійно).
У ті дні, коли відбувалися бої в Бухаресті, справжню «психологічну диверсію» здійснювали ЗМІ, контрольовані новою владою. Безперервно надходили повідомлення про те, що «терористи» атакують той або інший об'єкт, що отруєна вода у столичному водопроводі, що вибухнув атомний реактор в Пітешті тощо. Все було розраховано на те, щоб посіяти паніку.
Після втечі з Бухаресту подружжя Чаушеску дісталося до міста Тирговіште, де їх затримали і доставили в казарму місцевого гарнізону. Сюди 25 грудня 1989 року прибули організатори суду, який швидко засудив Чаушеску та його дружину Єлену до розстрілу. Смертний вирок виконали одразу і Соціалістична Республіка Румунія перестала існувати.
Через кілька днів Бухарест відвідав міністр закордонних справ СРСР Едуард Шеварднадзе, який привітав вбивць із «позбавленням Румунії від тиранії Чаушеску». 28 грудня по телебаченню показали суд над Чаушеску та його розстріл. У кадрі було видно лише обвинувачених, склад військового трибуналу і головний обвинувач жодного разу не були показані.
Вже незабаром після поспішної страти подружжя Чаушеску з'ясувалося, що названа на суді цифра у «шістдесят тисяч загиблих» була надуманою, насправді в ході подій в Румунії загинуло близько 1300 осіб. Влада в країні перейшла до створеного в перші години повстання ФНП, який проголосив повалення авторитарного режиму Чаушеску. Оскільки в Румунії не збереглося будь-якої демократичної традиції, то у ФНП увійшли здебільшого комуністи-реформатори, які запевняли, що не хочуть зберігати колишню партію.
У травні 1990 року лідер ФНП Йон Ілієску був обраний президентом Румунії, а сам ФНП виграв парламентські вибори. Уряд Румунії очолив Петре Роман. До цього часу в країні сформувалася нова політична система, яку закріпила конституція.
Албанія
Албанія пізніше за інших вступила на шлях реформування суспільства. Початок було покладено на ІХ пленумі ЦК АПП, що проходив 22-23 січня 1990 року. Делегати прийняли програму з 25 пунктів, які проголосили велику децентралізацію економіки і проведення демократизації політичних та соціальних інститутів. У березні 1991 року перемогу здобула АПП (56%), а її опонент, Демократична партія Албанії (ДПА) отримала 39%. До влади прийшов коаліційний уряд на чолі з Фатосом Нано, який згодом подав у відставку після демонстрацій протесту та страйків. 29 квітня 1991 року Народна Соціалістична Республіка Албанія була перетворена на Республіку Албанія. 3 червня того ж року Албанська партія праці змінила назву на Соціалістичну партію і відмовилась від марксистсько-ленінської спадщини. Менш ніж через рік, у березні 1992 року, перемогу на виборах здобула ДПА, яка сформувала новий уряд на чолі з Александером Мексі і взяла курс на радикальну перебудову економічної системи.
Югославія
Зміни, що розпочались у Югославії, мали драматичні наслідки для народів, що населяли її. Наприкінці 1989 року під впливом подій у Східній Європі і все більш виразних кризових явищ в самій країні, впоратися з якими традиційними засобами не вдавалося, югославська влада вирішила провести вибори на багатопартійній основі. В тих умовах опиратися таким виборам було вже явним анахронізмом. Крім того, були сподівання, що, давши можливість різним силам відкрито висловити свою мету, завдання і наміри, вони зможуть послабити гостроту політичного протистояння. Спочатку в Словенії, а потім в інших республіках почали утворюватися різні політичні партії, яким після сорока років одноосібного правління СКЮ належало взяти на себе частину відповідальності за подальшу долю федерації. У переважній більшості ці організації виникали на національній основі, деякі вели свій родовід від довоєнних партій.
Так, у Сербії виникли Демократична партія і Сербська радикальна партія, в Хорватії — Хорватська партія права і Хорватська селянська партія, в Македонії — Всемакедонська революційна організація - Демократична партія македонської національної єдності (ВМРО-ДПМНЄ). Зайнялися своєю реорганізацією і республіканські комуністичні партії. В Словенії та Хорватії компартії фактично перейшли на соціал-демократичні позиції і стали називатися Союз комуністів Словенії — Партія демократичного оновлення і Союз комуністів Хорватії — Партія демократичних змін. Рішення про трансформації в соціал-демократичну партію прийняв і Союз комуністів Боснії та Герцеговини. В Сербії після об'єднання республіканського Союзу комуністів із Соціалістичним союзом трудового народу (організація, яка виросла з повоєнного Народного фронту) була утворена Соціалістична партія. А в Чорногорії ще два роки в колишньому вигляді продовжував існувати республіканський Союз комуністів.
Протягом весни-осені 1990 року в СФРЮ пройшли перші багатопартійні вибори. За винятком Сербії та Чорногорії, перемогу на них усюди здобули опозиційні партії.
Наприкінці 1990 року на засіданні Президії СФРЮ було вирішено провести на початку 1991 року переговори представників усіх республік про зміну федеративного устрою країни. Паралельно з переговорами відбувалися двосторонні зустрічі республіканських делегацій. Але всі ці кроки не дали результату, не вдалося узгодити дві концепції. Одну — збереження і оновлення федерації — висували Сербія та Чорногорія. Іншу концепцію — перетворення СФРЮ в конфедерацію — відстоювали Словенія і Хорватія. Проміжну позицію займали Боснія та Герцеговина, а також Македонія. Втім, ідея конфедеративного устрою (вже фактично існуючого в країні) використовувалась її прибічниками лише для того, щоб замаскувати відокремлення від Югославії.
У квітні 1991 року Словенія оповістила, що, згідно з результатами проведеного в республіці плебісциту вона має намір «стати самостійною, суверенною та незалежною державою». Влада Хорватії також заявила, що в разі, якщо не вдасться підписати договір про союз суверенних держав, вони зроблять кроки для виходу зі складу Югославії.
У своїй боротьбі за збереження єдиної держави Сербія (не рахуючи маленької Чорногорії) практично залишалася на самоті. Дії її керівництва пояснювались тим, що, якщо інші народи Югославії при розпаді федерації за існуючими адміністративними кордонами утворювали свої національні держави, то серби опинялися розділеним народом. Близько третини всіх сербів проживали за межами своєї республіки, переважно в Боснії та Герцеговині, а також в Хорватії. Сербія погоджувалась на утворення хорватами і словенцями власних національних держав лише за умови визнання за сербським народом аналогічного права і включення до її складу всіх територій з переважанням сербського населення. Мова йшла про відмову Белграда визнати республіканські кордони як майбутні державні кордони.
Таким чином, мета Сербії, з одного боку, і Словенії та Хорватії, з іншого, була протилежною. Ніхто з них не збирався йти на компроміс, в політиці та у засобах масової інформації республік безроздільно панували націоналістичні настрої.
Майбутнє Югославії залежало насамперед від стану відносин, які складалися між Сербією, Хорватією і Боснією та Герцеговиною. Саме по осі Белград - Сараєво - Загреб і виникло основне протистояння після поразки комуністів на перших альтернативних виборах і приходу до влади в республіках сепаратистськи налаштованих лідерів.
Розпад СФРЮ розпочався 25 червня 1991 року, коли парламенти Словенії та Хорватії в односторонньому порядку проголосили свою незалежність, і югославська армія була направлена в ці республіки для забезпечення порядку, однак у Словенії колони ЮНА були розгромлені на марші (словенськими територіальними військами). 7 липня короткострокові воєнні дії були припинені під тиском зарубіжних держав. У результаті досягнутої угоди югославські війська виводились зі Словенії та Хорватії, а ці республіки погоджувалися на тримісячний мораторій на проголошення незалежності.
У 1991 році Словенія та Хорватія стали незалежними державами; в Хорватії розпочалась війна між урядом та сербами, які не захотіли відокремлюватись від Югославії і оголосили про створення самостійної держави — Сербської Країни. 8 вересня того ж року проголосила незалежність Північна Македонія, а у квітні 1992 року — Боснія та Герцеговина. 27 квітня 1992 року Сербія та Чорногорія ввели в дію нову конституцію, яка закріпила створення нової держави — Союзної Республіки Югославія.
Наслідки
Прихід до влади в країнах Центральної та Східної Європи прозахідних сил призвів до руйнування сфери впливу СРСР і різкої зміни балансу сил в Європі та в світі. На саміті на Мальті 3 грудня 1989 року лідери США та СРСР оголосили про закінчення холодної війни. У липні 1990 року канцлер об'єднаної Німеччини Гельмут Коль звернувся до Михайла Горбачова з пропозиціями зняти заперечення щодо входження об'єднаної Німеччини в НАТО в обмін на економічну допомогу. У листопаді 1990 року на саміті в Парижі, фактично, було оголошено про закінчення холодної війни.
1 липня 1991 року на зустрічі в Празі офіційно розпущена Організація Варшавського договору. На саміті в того ж місяця Джордж Буш (старший) і Михайло Горбачов оголосили про радянсько-американське стратегічне партнерство. Президент США особливо відзначив сприяння СРСР, виявлене під час війни в Перській затоці.
Як згодом стверджував Михайло Горбачов, згода СРСР на об'єднання Німеччини була надана в обмін на обіцянку, що країни Східної Європи не будуть включені до складу НАТО. Західні держави відкидають факт такої обіцянки.
— ФРН, НДР, США, СРСР, Великої Британії та Франції — від 12 вересня 1990 року остаточно ліквідував ялтинсько-потсдамську систему міжнародних відносин. Руйнування повоєнного устрою в Європі мало значні наслідки: воно не тільки призвело до руйнації системи союзів країн Східної Європи, а й стало однією з причин розпаду СРСР.
Див. також
Джерела
- Універсальний словник-енциклопедія / Гол. ред. ради академік НАНУ М. Попович. — 4-те вид., виправл., доп. — Видавництво «ТЕКА». — 2006. — С. 924.
- История западных и южных славян в ХХ веке. — Т.2. — М., 2008.
Примітки
- Угорщина. Найоксамитовіша революція [ 9 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Кара-Мурза С.Г. Экспорт революции. Саакашвили, Ющенко… — М.: Алгоритм, 2005.
- История Германии: учебное пособие: в 3 тт. / Под общ. ред. Б.Бонвеча, Ю.В.Галактионова — М.: КДУ, 2008. — Т. 2: От создания Германской империи до начала ХХІ века.
- Постников Н.Д. Бархатные революции в Польше, ГДР, Чехословакии. Хроника событий // Вестник Ассоциации вузов туризма и сервиса. — 2010. — № 3. — С.21—29
- Чому 9 листопада — особливий день в історії Німеччини [ 16 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- . Архів оригіналу за 22 жовтня 2016. Процитовано 21 жовтня 2016.
- Харченко І.І. Об'єднання Німеччини: соціально-психологічні чинники антитоталітарної революції в НДР // Наукові праці історичного факультету ЗДУ. — Вип.Х. — Запоріжжя, 2001. — С.267—275
Посилання
- Оксамитові революції в країнах Центральної та Південно-Східної Європи [ 9 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Історія Польщі [ 10 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Об'єднавчий процес в серці Європи [ 22 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Історія Чехословаччини [ 10 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Історія Болгарії [ 10 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Переворот в Румунії [ 13 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- Історія Югославії [ 22 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Osin naro div viznachennya procesu povalennya komunistichnih rezhimiv u Centralnij ta Shidnij Yevropi kulminaciya yakogo pripala na osin 1989 roku Vzhivayetsya za analogiyeyu z vesnoyu narodiv revolyucijnimi podiyami u Yevropi 1848 1849 rokiv Osin narodivPadinnya Berlinskogo muru v listopadi 1989 rokuData 1988 1992Misce Centralna ta Shidna YevropaRezultat povalennya komunistichnih rezhimivPolitichni zmini prihid do vladi demokratichnih sil vstanovlennya bagatopartijnoyi sistemi rozpad OVD ta REVTeritorialni zmini Vozz yednannya Nimechchini nezalezhnist Chehiyi ta Slovachchini rozpad YugoslaviyiLideriLeh Valensa Gelmut Kol Vaclav Gavel Jon Iliyesku Zhelyu Zhelev Vojceh Yaruzelskij Erih Gonekker Gustav Gusak Nikolae Chaushesku Todor ZhivkovIstoriyaU 1989 1991 rokah pid vplivom masovih suspilnih protestiv komunistichni partiyi v Polshi Ugorshini Nimeckij Demokratichnij Respublici Chehoslovachchini Bolgariyi Albaniyi ta Yugoslaviyi rozpochali peregovori z opoziciyeyu yaka na toj moment perebuvala v nelegalnih umovah Vnaslidok peregovoriv komunistichni rezhimi vidmovilis vid diktatorskogo uryadu na korist bagatopartijnoyi sistemi V bilshosti kolishnih socialistichnih krayin zmina vladi vidbuvalasya mirnim shlyahom Rezhim Chaushesku v Rumuniyi buv povalenij zbrojnim povstannyam 1989 roku sprobi rozdiliti Yugoslaviyu vililis u trivalu vijnu Polsha Dokladnishe Profspilka Solidarnist ta Odniyeyu z pershih shidnoyevropejskih krayin sho stali na shlyah zmin stala Polsha V umovah pogirshennya ekonomichnoyi ta politichnoyi situaciyi v krayini splesku strajkovoyi hvili kerivnictvo PORP navazhuyetsya sklikati kruglij stil tobto rozpochati peregovori z opoziciyeyu shodo shlyahiv podalshogo peretvorennya krayini U veresni 1988 roku uryad PNR ocholiv Mechislav Rakovskij prihilnik provedennya demokratichnih reform Sklad uryadu bulo znachno onovleno Z 6 lyutogo po 5 kvitnya 1989 roku u Varshavi projshli zasidannya kruglogo stolu v yakomu vzyali uchast predstavniki vladi i opoziciyi persh za vse Solidarnosti Bula dosyagnuta domovlenist pro reformu politichnoyi sistemi profspilkovij plyuralizm provedennya demokratichnih viboriv v organi vladi zaprovadzhennya teritorialnogo samovryaduvannya zaprovadzhennya rinkovih vidnosin i konkurenciyi Peredbachalosya skasuvati Derzhavnu radu PNR i vidnoviti institut prezidentstva a takozh Senat Vidpovidni zmini do Konstituciyi buli vneseni rishennyam Sejmu vid 7 kvitnya 1989 roku U chervni 1989 roku na viborah v Sejm i Senat opoziciya dosyagla znachnih uspihiv yiyi predstavniki otrimali 161 misce z 460 v Sejmi za kvotoyu i 99 zi 100 v Senati v rezultati vilnih viboriv Prezidenta todi obirali Nacionalni zbori pol Zgromadzenie Narodowe i z perevagoyu v 1 golos nim buv obranij Vojceh Yaruzelskij Golovoyu uryadu peredbachalosya priznachiti ministra vnutrishnih sprav Cheslava Kishaka i jogo u lipni 1989 roku visunuli na posadu prem yer ministra ale toj ne zumiv utvoriti uryad cherez nedostatnyu kilkist golosiv V pidsumku uryad vdalosya sformuvati vidatnomu diyachevi Solidarnosti Tadeushu Mazoveckomu Porazka PORP spriyala podalshomu rozpadu ciyeyi partiyi 29 grudnya 1989 roku krayina stala znovu nazivatisya Respublika Polsha pol Rzeczpospolita Polska 27 sichnya 1990 roku na XI z yizdi PORP bulo prijnyato rishennya pro samorozpusk partiyi Polska Narodna Respublika pripinila svoye isnuvannya Ugorshina Dokladnishe Padinnya komunistichnogo rezhimu v Ugorshini 1989 Pan yevropejskij piknik ta Ugorski krugli stoli Mirno bez burhlivih politichnih potryasin vidbuvsya demontazh kolishnoyi sistemi v Ugorshini Na moment perehodu v Ugorshini vzhe nakopichilisya zmini yaki neminuche veli do zmini isnuyuchogo ladu Pislya vidstavki Yanosha Kadara u travni 1988 roku generalnim sekretarem CK USRP buv obranij centrist Karoj Gros Komunistichna partiya pogodilasya na zaprovadzhennya novoyi konstituciyi za yakoyu povinna buti stvorena bagatopartijna parlamentska sistema U sichni lyutomu 1989 roku ugorskij parlament prijnyav zakoni pro bagatopartijnist plyuralizm profspilok skasuvannya cenzuri i svobodu zboriv Vidrodilisya dovoyenni Partiya dribnih silskih gospodariv ta Social demokratichna partiya i utvorilisya novi Soyuz vilnih demokrativ ta Hristiyansko demokratichna narodna partiya U berezni 1989 roku vidbulisya tristoronni peregovori mizh USRP dev yatma opozicijnimi partiyami i shistma gromadskimi organizaciyami pro stvorennya peredumov mirnogo perehodu do parlamentskoyi demokratiyi Radyanski vijska pochali zalishati Ugorshinu ale formalnoyi ugodi pro vivedennya vijsk tak i ne bulo dosyagnuto 16 chervnya v den strati Nadya Maletera i Gimesha yih ostanki a takozh tila zagiblogo pri pridushenni povstannya 1956 roku polkovnika yakij pomer pid slidstvom ministra Gezi Loshonci buli urochisto perepohovani v budapeshtskomu skveri Geroyiv Togo zh dnya prem yer ministr UNR Miklosh Nemet rozporyadivsya vidkriti kordon z Avstriyeyu i znyati na nomu 218 kilometrove zagorodzhennya iz kolyuchogo drotu 27 chervnya 1989 roku avstrijskij ministr zakordonnih sprav Aloyis Mok ta jogo ugorskij kolega Dyula Gorn rozrizali prikordonnu ogorozhu shob pidkresliti likvidaciyu zahisnih sporud rozpochatu Ugorshinoyu she 2 travnya 19 serpnya 1989 roku nepodalik vid mista Shopron stalosya simvolichne vidkrittya kordonu na 3 godini 11 veresnya Ugorshina povnistyu vidkrila svoyi kordoni dlya gromadyan NDR 6 9 zhovtnya 1989 roku v Budapeshti projshov z yizd 89 USRP Partiya pribrala zi svoyeyi nazvi slovo robitnicha prijnyala social demokratichnu programu i ogolosila pro pripinennya diyalnosti pervinnih organizacij na pidpriyemstvah ta v ustanovah 7 zhovtnya predstavniki Soyuzu reform i Narodno demokratichnoyi platformi USRP obmovivshis mizh soboyu sformuvali prezidiyu USP z 25 osib na choli z vidpravivshi Karoya Grosa u vidstavku U lyutomu 1990 roku USP iniciyuvala provedennya kruglogo stolu z inshimi partiyami za polskim zrazkom She v zhovtni 1989 roku ugorskij parlament shvaliv bagatopartijni parlamentski vibori ta pryami vibori prezidenta 23 zhovtnya krayina bula peretvorena z Ugorskoyi Narodnoyi Respubliki v Ugorsku Respubliku U berezni 1990 roku vidbulisya pershi vilni demokratichni vibori peremogu na yakih zdobuli pravi sili na choli z Ugorskim demokratichnim forumom Ugorska socialistichna partiya USP mirno postupilasya vladoyu nekomunistichnim silam NDR Dokladnishe Padinnya Berlinskoyi stini ta Kolaps Nimeckoyi Demokratichnoyi Respubliki Do kincya 80 h rokiv socialno ekonomichne stanovishe v NDR pogirshilos V krayini nazrivala gliboka politichna kriza i vinikla revolyucijna situaciya Vihid mig buti znajdenij tilki cherez zminu vladi Bezposerednoyu prichinoyu destabilizaciyi stala problema bizhenciv viklikana vidkrittyam dlya ostannih ugorskogo kordonu Rishennya pro ce Ugorshina prijnyala 24 serpnya 1989 roku v rezultati kontaktiv mizh federalnim kanclerom FRN Gelmutom Kolem prem yer ministrom ta ministrom zakordonnih sprav UNR Do kincya veresnya blizko 25 tis nimciv projshli cherez cej prolom do Avstriyi a cherez neyi do FRN V Prazi ta Varshavi tisyachi gromadyan NDR vichikuvali na teritoriyi posolstv FRN poki Bonn ne dobivsya dlya nih prava na viyizd 4 zhovtnya 1989 roku poyizdi z opechatanimi vagonami privezli na Zahid ponad 7 tis bizhenciv Masovij viyizd z NDR vlitku 1989 roku stav katalizatorom ruhu protestu V Lejpcigu shoponedilka stali vidbuvatisya masovi demonstraciyi za uchasti dekilkoh tisyach a potim desyatkiv tisyach cholovik Ponedilkovi demonstraciyi stali prodovzhennyam tradiciyi kolektivnih molitov pro mir yaki provodilisya z pochatku 1980 h rokiv v grupoyu uchasnikiv pacifistskogo ruhu Antivoyenni gasla vse bilshe dopovnyuvalis politichnimi persh za vse vimogami svobodi viyizdu Organi derzhbezpeki viyavivshis ne v zmozi pereshkoditi provedennyu demonstracij namagalis rozignati yih siloyu provodili masovi areshti ale ce tilki she bilshe nagnitalo obstanovku Vnutrishnopolitichna situaciya zagostrilas u zv yazku iz svyatkuvannyam 40 richchya utvorennya NDR yake za rishennyam SYePN provodilos iz velikim rozmahom 7 zhovtnya 1989 roku Mihajlo Gorbachov vistupiv u berlinskomu Palaci Respubliki zi svoyeyu znamenitoyu promovoyu de vin poperedzhav kerivnictvo NDR sho zhittya jogo pokaraye yaksho vono zapiznyuvatimetsya Bulo pusheno sluh nibi Gorbachov zayaviv kerivnictvu NDR sho radyanski vijska vistuplyat ne na jogo boci Kerivnictvo NDR nadane same sobi rozdililosya Erih Gonekker shojno opravivshis vid serjoznoyi operaciyi vistupiv za zastosuvannya silovih metodiv V cej ta u nastupni dva dni 8 ta 9 zhovtnya v Berlini Lejpcigu Drezdeni ta v inshih mistah respubliki na vulici vijshli desyatki tisyach lyudej yaki vimagali reform pid gaslom onovlennya socializmu Namagayuchis perelamati hid podij na svoyu korist kerivnictvo krayini nakazalo rozignati demonstraciyi a v Lejpcigu bulo viddano usnij nakaz vidkrivati vogon po demonstrantah Tilki z dopomogoyu sili demonstraciyi bulo rozignano ponad tri tisyachi cholovik zaareshtovano Odnak chas bulo zgayano i politichnomu ta partijnomu kerivnictvu krayini vzhe ne vdalosya vzyati pid kontrol perebig podij Voni nabuvayut nezvorotnogo harakteru Namagayuchis znovu ovoloditi situaciyeyu chastina kerivnictva NDR pogodilas obgovoriti vimogi demonstrantiv ale mohovik oksamitovoyi revolyuciyi vzhe buv zapushenij ci postupki vzhe ne zadovolnyali opozicioneriv Namagayuchis hoch yakos vtrimatisya pri vladi partijni funkcioneri SYePN pishli na kardinalnij krok yakij she donedavna vvazhavsya nemozhlivim 17 zhovtnya 1989 roku rishennyam Politbyuro CK SYePN Erih Gonekker buv znyatij z posadi generalnogo sekretarya Jogo nastupnikom stav Egon Krenc Odnak politichni manevri novogo kerivnictva ne mali uspihu oskilki u zdatnist SYePN do provedennya demokratichnih reform vzhe malo hto viriv Krim togo ruh protestu nabuv vlasnoyi logiki rozvitku Pislya desyatilit politichnoyi bezmovnosti prijshlo usvidomlennya znachushosti ta sili suspilnogo ruhu Mi narod V Lejpcigu Drezdeni ta inshih mistah vidbuvalisya masovi demonstraciyi z vimogoyu demokratizaciyi 23 zhovtnya 1989 roku v Lejpcigu na vulici vijshli 300 tis cholovik a 4 listopada na Aleksanderplac u Shidnomu Berlini blizko 1 mln Odnochasno zrostalo chislo tih hto tikav na Zahid cherez inshi krayini shidnogo bloku Protyagom p yati dniv majzhe 50 tis shidnih nimciv zalishili NDR cherez ChSSR Ce vzhe ne malo praktichnogo sensu i bula chastinoyu vistavi oksamitovoyi revolyuciyi 7 listopada 1989 roku Rada ministriv na choli z prem yer ministrom Villi Shtofom podala u vidstavku Uryad ocholiv sekretar Drezdenskogo okruzhnogo komitetu SYePN Nove kerivnictvo namagalosya stabilizuvati situaciyu pishovshi nazustrich deyakim vimogam demonstrantiv bulo nadano pravo na vilnij viyizd z krayini ta progolosheno vilni vibori She v chervni 1987 roku Prezident SShA Ronald Rejgan vislovivshi promovu bilya Brandenburzkih vorit na chest 750 richchya Berlina zaklikav Generalnogo sekretarya CK KPRS Mihajla Gorbachova znesti Stinu simvolizuyuchi tim samim pragnennya radyanskogo kerivnictva do zmin Dovzhina stini yaka rozdilyala misto bula 45 km 120 km navkolo Zahidnogo Berlina yaka vidokremlyuvala jogo vid reshti teritoriyi NDR Zi shidnogo boku do stini pidhodila mertva zona shirinoyu 500 m de znahodilis budinki zrujnovani v roki Drugoyi svitovoyi vijni Iz zahidnogo boku lyudi pidhodili do stini malyuvali na nij karikaturi i pisali zakliki do miru 9 listopada 1989 roku ogoloshuyetsya pro zvedennya do minimumu formalnostej pov yazanih z oformlennyam viz do FRN Na chergovij pres konferenciyi yaka translyuvalas po telebachennyu chlen Politbyuro CK SYePN ogolosiv novi pravila v yizdu ta viyizdu z krayini Sotni tisyach shidnih nimciv ne chekayuchi priznachenogo terminu rinulisya vvecheri 9 listopada do kordonu Prikordonniki ne otrimavshi nakaziv namagalisya spershu vidtisniti natovp vikoristovuvali vodometi ale potim postupayuchis masovij tisnyavi zmusheni buli vidkriti kordon Z boku Zahidnogo ta Shidnogo Berlina pochalos stihijne padinnya nenavisnoyi stini Tiyeyi nochi yaka otrimala nazvu nochi zustrichej na vulicyah ta ploshah Zahidnogo Berlina svyatkuvali sotni tisyach lyudej z oboh chastin mista Kerivnictvo SYePN ne peredbachalo yaki naslidki matime liberalizaciya pravil viyizdu Protyagom dvoh tizhniv Zahidnij Berlin vidvidalo ponad 13 mln shidnih nimciv porivnyannya umov zhittya stalo dlya nih spravzhnim shokom 22 grudnya bulo vidkrito perehid cherez Brandenburzki vorota yakij stav simvolom yednannya narodu U grudni 1989 roku Krenc probuvshi na posadi golovi partiyi 46 dniv pishov u vidstavku Na z yizdi v sichni 1990 roku SYePN bulo perejmenovano u Partiyu demokratichnogo socializmu PDS Golovoyu partiyi stav Gregor Gizi yurist yakij zahishav za Gonekkera shidnonimeckih disidentiv Na viborah v berezni 1990 roku peremogu zdobuv blok partij sho vistupali v soyuzi z zahidnonimeckim Hristiyanskim demokratichnim soyuzom HDS Uryad velikoyi koaliciyi ocholiv Lotar de Mezyer Doroga do ob yednannya Nimechchini bula vidkrita ale pitannya vimagalo j mizhnarodnogo vregulyuvannya Viznachennya mizhnarodno pravovoyi formuli ob yednannya Nimechchini stalo predmetom peregovoriv u formati 2 4 FRN NDR i chotiri derzhavi peremozhnici SRSR SShA Velika Britaniya Franciya dlya obgovorennya zovnishnih aspektiv dosyagnennya nimeckoyi yednosti vklyuchayuchi pitannya bezpeki susidnih derzhav Pochatok bulo pokladeno 13 lyutogo 1990 roku v Ottavi pid chas pershoyi ta yedinoyi konferenciyi ministriv zakordonnih sprav derzhav NATO ta OVD Pislya poperednoyi roboti ekspertiv 5 travnya 1990 roku v Bonni projshla persha zustrich ministriv zakordonnih sprav shesti krayin potim vidbulisya she tri raundi peregovoriv Nastupni zustrichi projshli 22 chervnya u Berlini 17 lipnya v Parizhi za uchastyu ministra zakordonnih sprav Polshi i vostannye 12 veresnya u Moskvi Nezvazhayuchi na strimanu poziciyu britanskogo i francuzkogo kerivnictva yih uchasniki pidtverdili pravo nimeckogo narodu na samoviznachennya Paralelno prohodili zustrichi ministriv zakordonnih sprav FRN ta Polshi za poserednictva Franciyi shob ostatochno vregulyuvati pitannya pro nimecko polskij kordon 8 bereznya 1990 roku bundestag prijnyav rezolyuciyu pro viznannya neporushnosti polskogo zahidnogo 21 chervnya parlamenti FRN ta NDR prijnyali odnochasno rezolyuciyi v yakih vid imeni majbutnoyi ob yednanoyi Nimechchini zayavili pro pidpisannya dogovoru z Polsheyu 1 lipnya 1990 roku nabuv chinnosti Dogovir pro stvorennya ekonomichnogo valyutnogo i socialnogo soyuzu vidpovidno do yakogo zahidnonimecka marka stala yedinim zasobom platezhiv a ekonomichna ta socialna FRN bula faktichno rozpovsyudzhena na NDR Na tli zagostrennya vnutrishnopolitichnogo stanovisha v NDR 22 serpnya Narodna palata shvalila Dogovir pro pidgotovku i provedennya pershih zagalnonimeckih viboriv do Bundestagu I tut zhe v nich na 23 serpnya vona ne chekayuchi pidpisannya Dogovoru pro yednist Nimechchini prijnyala zayavu pro vhodzhennya respubliki do skladu FRN 3 zhovtnya na platformi zahidnonimeckoyi konstituciyi Parlamentu FRN ne zalishalosya inshogo viboru yak posliduvati prikladu parlamentu shidnoyi Nimechchini 31 serpnya 1990 roku vidbuvsya urochistij akt pidpisannya drugogo Derzhavnogo dogovoru mizh FRN i NDR yakij viznachiv mehanizm vhodzhennya Nimeckoyi Demokratichnoyi Respubliki do Federativnoyi Respubliki Nimechchini U dogovori jshlosya pro utvorennya z 3 zhovtnya na teritoriyi kolishnoyi NDR p yati novih zemel Brandenburgu Meklenburgu Perednoyi Pomeraniyi Saksoniyi Saksoniyi Angalt i Tyuringiyi Takozh zaznachalosya sho stoliceyu yedinoyi derzhavi bude Berlin a 3 zhovtnya progoloshuvalosya nacionalnim svyatom V detalyah regulyuvalisya praktichno vsi vnutrishnopolitichni ekonomichni pravovi ta administrativno tehnichni pitannya ob yednannya Nimechchini 12 veresnya 1990 roku v Moskvi ministri zakordonnih sprav shesti derzhav pidpisali Dogovir 2 4 pro ostatochne vregulyuvannya shodo Nimechchini Hocha pochatkovij zadum polyagav u realizaciyi formuli 4 2 tobto SRSR SShA Velika Britaniya i Franciya mali provesti peregovori z dvoma nimeckimi derzhavami ta uklasti dogovir Dogovir 2 4 chitko viznachiv status ob yednanoyi nimeckoyi derzhavi yiyi teritoriyu kordoni prava i vidpovidalnist U Yevropi ne stvoryuvalasya nova derzhava ale rozshiryuvalasya Federativna Respublika Nimechchina yaka isnuvala z 1949 roku Zovnishni kordoni ob yednanoyi Nimechchini buli progolosheni ostatochnimi sho bulo zakripleno u vidpovidnih dokumentah pidpisanih FRN iz Polsheyu ta Chehiyeyu Nimechchina zobov yazalasya ne visuvati zhodnih teritorialnih pretenzij do inshih derzhav ogolosila sho z yiyi teritoriyi bude vihoditi tilki mir Vazhlive znachennya mala vidmova Nimechchini vid virobnictva volodinnya rozpovsyudzhennya ta rozporyadzhennya yadernoyu himichnoyu ta biologichnoyu zbroyeyu Obumovlyuvalosya sho chiselnist Bundesveru do 1994 roku bude skorochena do 370 tisyach vijskovosluzhbovciv sho j bulo zrobleno 1 zhovtnya 1990 roku v Nyu Jorku ministri zakordonnih sprav shesti derzhav pidpisali she odin dokument Protokol pro pripinennya chinnosti chotiristoronnih prav i obov yazkiv stosovno Berlina i Nimechchini v cilomu Cej dokument pro zakinchennya prav okupacijnogo chasu derzhav peremozhnic zminiv zovnishnopolitichne stanovishe ob yednanoyi Nimechchini vona nareshti povnistyu vidnovila svij suverenitet i sama mogla viznachati svoyi zovnishnopolitichni oriyentiri 3 zhovtnya 1990 roku opivnochi za centralnoyevropejskim chasom nabuv chinnosti Dogovir pro ob yednannya p yat novih shidnonimeckih zemel uvijshli do skladu FRN Nimecka Demokratichna Respublika pripinila svoye isnuvannya Cya nich stala najdovshoyu u povoyennij nimeckij istoriyi z feyerverkami dzvonami ta narodnimi gulyannyami Vidnini 3 zhovtnya nacionalne svyato FRN Den nimeckoyi yednosti Chehoslovachchina Dokladnishe Oksamitova revolyuciya Z sichnya po veresen 1989 roku v Prazi vidbuvalisya chislenni demonstraciyi protestu Vsi voni buli pridusheni policiyeyu a lideri disidentiv periodichno piddavalisya areshtam Studentska demonstraciya 17 listopada 1989 roku v den 50 yi richnici studentskih vistupiv proti nacistiv prizvela do pobittya i vinesennya smertnih virokiv zakrittya vsih cheskih vuziv proyaviv grubosti ta zhorstokosti z boku vladi U nastupni dni studenti universitetu ta predstavniki hudozhnoyi inteligenciyi rozpochali strajk 20 listopada buv stvorenij soyuz vsih opozicijnih sil krayini yakij otrimav v cheskih zemlyah nazvu Gromadyanskij forum GF a v Slovachchini GPN pid kerivnictvom dramaturga i pravozahisnika Vaclava Gavela uchasnika ruhu Hartiya 77 yakij neodnorazovo piddavavsya areshtam Postupove narostannya i poshirennya protestu dosyaglo kulminaciyi 25 listopada 1989 roku koli na miting v Prazi zibralosya 750 tis osib a zagalnij strajk protestu 27 listopada ohopiv usyu krayinu V rezultati cih podij najbilsh odiozni partijni lideri ta ministri v uryadi podali u vidstavku i bulo sformovano novij koalicijnij uryad Naprikinci listopada bulo skasovano zafiksovane v konstituciyi polozhennya pro kerivnu rol KPCh a 10 grudnya prezident Gustav Gusak podav u vidstavku 28 29 grudnya 1989 roku Federalni zbori sho stali predstavnickim organom pislya vidstavki bagatoh komunistiv i kooptaciyi do jogo skladu chleniv GF ta GPN obrali Vaclava Gavela prezidentom Chehoslovachchini a Aleksandra Dubcheka svoyim golovoyu Nove kerivnictvo Chehoslovachchini prijnyalo kurs na zatverdzhennya politichnogo plyuralizmu ta rinkovoyi ekonomiki 20 kvitnya 1990 roku Federalni zbori z povagi do nacionalnih pochuttiv slovakiv zminili oficijnu nazvu Chehoslovachchini yaka stala nazivatisya Cheskoyu i Slovackoyu Federativnoyu Respublikoyu Opivnochi 31 grudnya 1992 roku ChSFR oficijno pripinila svoye isnuvannya a yiyi derzhavami nastupnikami z 1 sichnya 1993 roku stali Chehiya ta Slovachchina Bolgariya Mensh radikalno vidbuvalisya zmini v Bolgariyi Tut takozh nazrivala socialno ekonomichna kriza uskladnena nacionalnoyu problemoyu tyurkomovnogo naselennya po vidnoshennyu do yakogo vlada provodila asimilyatorsku politiku u 80 h rokah Rezultatom obmezhennya prav musulmanskogo naselennya stali potuzhni manifestaciyi v travni 1989 roku a vlitku z Bolgariyi do Turechchini virushiv potuzhnij potik bizhenciv Bilshist iz nih ne znahodili pritulku na chuzhini i buli zmusheni povertatisya nazad Tim chasom nazrivala kriza v bolgarskomu kerivnictvi Bilshist chleniv CK BKP buli nezadovoleni politikoyu Todora Zhivkova ta jogo avtoritarnim stilem upravlinnya 10 listopada 1989 roku na plenumi CK BKP vin buv vidstoronenij vid posadi generalnogo sekretarya i pishov u vidstavku z posadi prezidenta Zamist nogo na cij posadi buv zatverdzhenij Petro Mladenov Pid vplivom listopadovih manifestacij v Sofiyi v grudni cogo zh roku plenum CK BKP prijmaye rishennya pro reformu ekonomiki i suspilstva v rusli demokratizaciyi zaprovadzhennya rinkovoyi ekonomiki pobudovu pravovoyi derzhavi Z konstituciyi buli vilucheni statti pro kerivnu rol BKP pochalosya formuvannya bagatopartijnoyi sistemi Pomitnu rol u politichnomu zhitti krayini stav grati opozicijnij Soyuz demokratichnih sil SDS sho skladavsya z dekilkoh partij ta ruhiv U lyutomu 1990 roku na XIX pozachergovomu z yizdi BKP bulo prijnyato rishennya pro peretvorennya BKP na Bolgarsku socialistichnu partiyu V idejnomu plani vona progolosila svoyu prihilnist demokratichnomu socializmu politichnomu plyuralizmu parlamentskij demokratiyi v oblasti ekonomiki neyu bulo zaproponovano formuvannya socialno oriyentovanoyi ekonomiki U chervni 1990 roku vidbulisya pershi vilni vibori do Velikih narodnih zboriv yaki prinesli peremogu socialistam Veliki narodni zbori buli upovnovazheni prijnyati novu konstituciyu Voni rozpochali robotu 10 lipnya 1990 roku cherez chotiri dni pislya vidstavki golovi derzhradi Mladenova yakij za Zhivkova obijmav posadu ministra zakordonnih sprav 1 serpnya 1990 roku prezidentom Bolgariyi buv obranij lider SDS Zhelyu Zhelev U listopadi cogo zh roku u vidpovid na masovi demonstraciyi i chotiridennij zagalnij strajk uryad Andriya Lukanova pishov u vidstavku 15 listopada 1990 roku Narodna Respublika Bolgariya pripinila svoye isnuvannya peretvorivshis na Respubliku Bolgariya Rumuniya Dokladnishe Rumunska revolyuciya 1989 roku Yedinim porushennyam nenasilnickogo stilyu oksamitovih revolyucij stala zamina vladi v Rumuniyi 17 listopada 1989 roku viruyuchi mista Timishoara roztashovanogo v zoni kompaktnogo prozhivannya ugorciv v Rumuniyi zibralisya bilya budinku svyashenika protestanta Laslo Tokesha yakij viv aktivnu antikomunistichnu propagandu i vistupav z rizkoyu kritikoyu rezhimu Vin buv piddanij domashnomu areshtu a potim vlada sprobuvala vislati jogo z mista 15 grudnya v Timishoari projshla demonstraciya protestu proti deportaciyi Tokesha i z vimogoyu vidstavki Nikolaye Chaushesku yaku rozignali vodometami Nastupnogo dnya buli viklikani vijska i provedeni represiyi Yih obraz rozduvavsya u masovij svidomosti hodili chutki nibi znahabnilih demonstrantiv rozstrilyuvali z gelikopteriv Za kordonom bilya rumunskih posolstv projshli demonstraciyi protestu proti zhorstokostej Chaushesku 17 grudnya Chaushesku sklikav Politbyuro u zv yazku iz zavorushennyami v Timishoari vporatisya z nimi ne vdalosya za cilij misyac Tim ne mensh vin ne skasuvav vizit do Iranu i vidbuv tudi 18 grudnya odnak 20 grudnya perervav vizit i povernuvsya do Buharesta de togo zh dnya vistupiv po radio i telebachennyu Vin zayaviv sho diyi huliganskih elementiv v Timishoari buli organizovani ta rozpochati za pidtrimki imperialistichnih kil ta shpigunskih sluzhb riznih zarubizhnih derzhav z metoyu destabilizaciyi situaciyi v krayini znishennya nezalezhnosti ta suverenitetu Rumuniyi 21 grudnya za vkazivkoyu Chaushesku v Buharesti buv sklikanij miting Z balkonu budivli CK partiyi vin rozpochav svoyu promovu ale pryamo v natovpi prolunav vibuh sho viklikalo paniku sered manifestantiv Na kilka hvilin teletranslyaciya bula perervana a koli vidnovilas obstanovka na ploshi vzhe zminilasya Zvidusil chulisya kriki Get tirana Get komunizm Do vechora na z yavilisya tanki bulo chutno strilyaninu U masovih demonstraciyah v Buharesti brala uchast golovnim chinom molod Oficijne radio ogolosilo pro samogubstvo ministra oboroni Vasile Milya ale nadali stali govoriti pro te sho jogo stratili za vidmovu strilyati v narod Ce posluzhilo privodom dlya perehodu armiyi na bik povstalih Buv utvorenij Front nacionalnogo poryatunku yakij ocholiv Jon Iliyesku odin z opalnih lideriv rumunskoyi kompartiyi Front ogolosiv pro vzyattya vladi v svoyi ruki Vden 22 grudnya podruzhzhya Chaushesku vteklo z Buharesta Zvistki pro te sho realno vidbuvalosya v Buharesti superechlivi U presi stverdzhuvalosya sho snajperi yaki zasili na dahah i balkonah vbivali vsih hto potraplyav u pricil Voni nibito z yavlyalisya v miscyah dislokaciyi sil opoziciyi ta armijskih chastin vidkrivali vogon provokuvali perestrilki Ci diyi pripisali agentam Sekuritate yaki nibito borolisya za povalenogo diktatora Vzhe todi ci povidomlennya zdavalisya nepravdopodibnimi Najimovirnishe haos stvoryuvavsya navmisno u vidpovidnosti z namichenim planom peredachi vladi vsi podiyi rozgortalisya v Buharesti na reshti teritoriyi Rumuniyi bulo spokijno U ti dni koli vidbuvalisya boyi v Buharesti spravzhnyu psihologichnu diversiyu zdijsnyuvali ZMI kontrolovani novoyu vladoyu Bezperervno nadhodili povidomlennya pro te sho teroristi atakuyut toj abo inshij ob yekt sho otruyena voda u stolichnomu vodoprovodi sho vibuhnuv atomnij reaktor v Piteshti tosho Vse bulo rozrahovano na te shob posiyati paniku Pislya vtechi z Buharestu podruzhzhya Chaushesku distalosya do mista Tirgovishte de yih zatrimali i dostavili v kazarmu miscevogo garnizonu Syudi 25 grudnya 1989 roku pribuli organizatori sudu yakij shvidko zasudiv Chaushesku ta jogo druzhinu Yelenu do rozstrilu Smertnij virok vikonali odrazu i Socialistichna Respublika Rumuniya perestala isnuvati Cherez kilka dniv Buharest vidvidav ministr zakordonnih sprav SRSR Eduard Shevardnadze yakij privitav vbivc iz pozbavlennyam Rumuniyi vid tiraniyi Chaushesku 28 grudnya po telebachennyu pokazali sud nad Chaushesku ta jogo rozstril U kadri bulo vidno lishe obvinuvachenih sklad vijskovogo tribunalu i golovnij obvinuvach zhodnogo razu ne buli pokazani Vzhe nezabarom pislya pospishnoyi strati podruzhzhya Chaushesku z yasuvalosya sho nazvana na sudi cifra u shistdesyat tisyach zagiblih bula nadumanoyu naspravdi v hodi podij v Rumuniyi zaginulo blizko 1300 osib Vlada v krayini perejshla do stvorenogo v pershi godini povstannya FNP yakij progolosiv povalennya avtoritarnogo rezhimu Chaushesku Oskilki v Rumuniyi ne zbereglosya bud yakoyi demokratichnoyi tradiciyi to u FNP uvijshli zdebilshogo komunisti reformatori yaki zapevnyali sho ne hochut zberigati kolishnyu partiyu U travni 1990 roku lider FNP Jon Iliyesku buv obranij prezidentom Rumuniyi a sam FNP vigrav parlamentski vibori Uryad Rumuniyi ocholiv Petre Roman Do cogo chasu v krayini sformuvalasya nova politichna sistema yaku zakripila konstituciya Albaniya Dokladnishe Padinnya komunizmu v Albaniyi Albaniya piznishe za inshih vstupila na shlyah reformuvannya suspilstva Pochatok bulo pokladeno na IH plenumi CK APP sho prohodiv 22 23 sichnya 1990 roku Delegati prijnyali programu z 25 punktiv yaki progolosili veliku decentralizaciyu ekonomiki i provedennya demokratizaciyi politichnih ta socialnih institutiv U berezni 1991 roku peremogu zdobula APP 56 a yiyi oponent Demokratichna partiya Albaniyi DPA otrimala 39 Do vladi prijshov koalicijnij uryad na choli z Fatosom Nano yakij zgodom podav u vidstavku pislya demonstracij protestu ta strajkiv 29 kvitnya 1991 roku Narodna Socialistichna Respublika Albaniya bula peretvorena na Respubliku Albaniya 3 chervnya togo zh roku Albanska partiya praci zminila nazvu na Socialistichnu partiyu i vidmovilas vid marksistsko leninskoyi spadshini Mensh nizh cherez rik u berezni 1992 roku peremogu na viborah zdobula DPA yaka sformuvala novij uryad na choli z Aleksanderom Meksi i vzyala kurs na radikalnu perebudovu ekonomichnoyi sistemi Yugoslaviya Dokladnishe Rozpad Yugoslaviyi ta Yugoslavski vijni Zmini sho rozpochalis u Yugoslaviyi mali dramatichni naslidki dlya narodiv sho naselyali yiyi Naprikinci 1989 roku pid vplivom podij u Shidnij Yevropi i vse bilsh viraznih krizovih yavish v samij krayini vporatisya z yakimi tradicijnimi zasobami ne vdavalosya yugoslavska vlada virishila provesti vibori na bagatopartijnij osnovi V tih umovah opiratisya takim viboram bulo vzhe yavnim anahronizmom Krim togo buli spodivannya sho davshi mozhlivist riznim silam vidkrito visloviti svoyu metu zavdannya i namiri voni zmozhut poslabiti gostrotu politichnogo protistoyannya Spochatku v Sloveniyi a potim v inshih respublikah pochali utvoryuvatisya rizni politichni partiyi yakim pislya soroka rokiv odnoosibnogo pravlinnya SKYu nalezhalo vzyati na sebe chastinu vidpovidalnosti za podalshu dolyu federaciyi U perevazhnij bilshosti ci organizaciyi vinikali na nacionalnij osnovi deyaki veli svij rodovid vid dovoyennih partij Tak u Serbiyi vinikli Demokratichna partiya i Serbska radikalna partiya v Horvatiyi Horvatska partiya prava i Horvatska selyanska partiya v Makedoniyi Vsemakedonska revolyucijna organizaciya Demokratichna partiya makedonskoyi nacionalnoyi yednosti VMRO DPMNYe Zajnyalisya svoyeyu reorganizaciyeyu i respublikanski komunistichni partiyi V Sloveniyi ta Horvatiyi kompartiyi faktichno perejshli na social demokratichni poziciyi i stali nazivatisya Soyuz komunistiv Sloveniyi Partiya demokratichnogo onovlennya i Soyuz komunistiv Horvatiyi Partiya demokratichnih zmin Rishennya pro transformaciyi v social demokratichnu partiyu prijnyav i Soyuz komunistiv Bosniyi ta Gercegovini V Serbiyi pislya ob yednannya respublikanskogo Soyuzu komunistiv iz Socialistichnim soyuzom trudovogo narodu organizaciya yaka virosla z povoyennogo Narodnogo frontu bula utvorena Socialistichna partiya A v Chornogoriyi she dva roki v kolishnomu viglyadi prodovzhuvav isnuvati respublikanskij Soyuz komunistiv Protyagom vesni oseni 1990 roku v SFRYu projshli pershi bagatopartijni vibori Za vinyatkom Serbiyi ta Chornogoriyi peremogu na nih usyudi zdobuli opozicijni partiyi Naprikinci 1990 roku na zasidanni Prezidiyi SFRYu bulo virisheno provesti na pochatku 1991 roku peregovori predstavnikiv usih respublik pro zminu federativnogo ustroyu krayini Paralelno z peregovorami vidbuvalisya dvostoronni zustrichi respublikanskih delegacij Ale vsi ci kroki ne dali rezultatu ne vdalosya uzgoditi dvi koncepciyi Odnu zberezhennya i onovlennya federaciyi visuvali Serbiya ta Chornogoriya Inshu koncepciyu peretvorennya SFRYu v konfederaciyu vidstoyuvali Sloveniya i Horvatiya Promizhnu poziciyu zajmali Bosniya ta Gercegovina a takozh Makedoniya Vtim ideya konfederativnogo ustroyu vzhe faktichno isnuyuchogo v krayini vikoristovuvalas yiyi pribichnikami lishe dlya togo shob zamaskuvati vidokremlennya vid Yugoslaviyi U kvitni 1991 roku Sloveniya opovistila sho zgidno z rezultatami provedenogo v respublici plebiscitu vona maye namir stati samostijnoyu suverennoyu ta nezalezhnoyu derzhavoyu Vlada Horvatiyi takozh zayavila sho v razi yaksho ne vdastsya pidpisati dogovir pro soyuz suverennih derzhav voni zroblyat kroki dlya vihodu zi skladu Yugoslaviyi U svoyij borotbi za zberezhennya yedinoyi derzhavi Serbiya ne rahuyuchi malenkoyi Chornogoriyi praktichno zalishalasya na samoti Diyi yiyi kerivnictva poyasnyuvalis tim sho yaksho inshi narodi Yugoslaviyi pri rozpadi federaciyi za isnuyuchimi administrativnimi kordonami utvoryuvali svoyi nacionalni derzhavi to serbi opinyalisya rozdilenim narodom Blizko tretini vsih serbiv prozhivali za mezhami svoyeyi respubliki perevazhno v Bosniyi ta Gercegovini a takozh v Horvatiyi Serbiya pogodzhuvalas na utvorennya horvatami i slovencyami vlasnih nacionalnih derzhav lishe za umovi viznannya za serbskim narodom analogichnogo prava i vklyuchennya do yiyi skladu vsih teritorij z perevazhannyam serbskogo naselennya Mova jshla pro vidmovu Belgrada viznati respublikanski kordoni yak majbutni derzhavni kordoni Takim chinom meta Serbiyi z odnogo boku i Sloveniyi ta Horvatiyi z inshogo bula protilezhnoyu Nihto z nih ne zbiravsya jti na kompromis v politici ta u zasobah masovoyi informaciyi respublik bezrozdilno panuvali nacionalistichni nastroyi Majbutnye Yugoslaviyi zalezhalo nasampered vid stanu vidnosin yaki skladalisya mizh Serbiyeyu Horvatiyeyu i Bosniyeyu ta Gercegovinoyu Same po osi Belgrad Sarayevo Zagreb i viniklo osnovne protistoyannya pislya porazki komunistiv na pershih alternativnih viborah i prihodu do vladi v respublikah separatistski nalashtovanih lideriv Rozpad SFRYu rozpochavsya 25 chervnya 1991 roku koli parlamenti Sloveniyi ta Horvatiyi v odnostoronnomu poryadku progolosili svoyu nezalezhnist i yugoslavska armiya bula napravlena v ci respubliki dlya zabezpechennya poryadku odnak u Sloveniyi koloni YuNA buli rozgromleni na marshi slovenskimi teritorialnimi vijskami 7 lipnya korotkostrokovi voyenni diyi buli pripineni pid tiskom zarubizhnih derzhav U rezultati dosyagnutoyi ugodi yugoslavski vijska vivodilis zi Sloveniyi ta Horvatiyi a ci respubliki pogodzhuvalisya na trimisyachnij moratorij na progoloshennya nezalezhnosti U 1991 roci Sloveniya ta Horvatiya stali nezalezhnimi derzhavami v Horvatiyi rozpochalas vijna mizh uryadom ta serbami yaki ne zahotili vidokremlyuvatis vid Yugoslaviyi i ogolosili pro stvorennya samostijnoyi derzhavi Serbskoyi Krayini 8 veresnya togo zh roku progolosila nezalezhnist Pivnichna Makedoniya a u kvitni 1992 roku Bosniya ta Gercegovina 27 kvitnya 1992 roku Serbiya ta Chornogoriya vveli v diyu novu konstituciyu yaka zakripila stvorennya novoyi derzhavi Soyuznoyi Respubliki Yugoslaviya NaslidkiPrihid do vladi v krayinah Centralnoyi ta Shidnoyi Yevropi prozahidnih sil prizviv do rujnuvannya sferi vplivu SRSR i rizkoyi zmini balansu sil v Yevropi ta v sviti Na samiti na Malti 3 grudnya 1989 roku lideri SShA ta SRSR ogolosili pro zakinchennya holodnoyi vijni U lipni 1990 roku kancler ob yednanoyi Nimechchini Gelmut Kol zvernuvsya do Mihajla Gorbachova z propoziciyami znyati zaperechennya shodo vhodzhennya ob yednanoyi Nimechchini v NATO v obmin na ekonomichnu dopomogu U listopadi 1990 roku na samiti v Parizhi faktichno bulo ogolosheno pro zakinchennya holodnoyi vijni 1 lipnya 1991 roku na zustrichi v Prazi oficijno rozpushena Organizaciya Varshavskogo dogovoru Na samiti v togo zh misyacya Dzhordzh Bush starshij i Mihajlo Gorbachov ogolosili pro radyansko amerikanske strategichne partnerstvo Prezident SShA osoblivo vidznachiv spriyannya SRSR viyavlene pid chas vijni v Perskij zatoci Yak zgodom stverdzhuvav Mihajlo Gorbachov zgoda SRSR na ob yednannya Nimechchini bula nadana v obmin na obicyanku sho krayini Shidnoyi Yevropi ne budut vklyucheni do skladu NATO Zahidni derzhavi vidkidayut fakt takoyi obicyanki FRN NDR SShA SRSR Velikoyi Britaniyi ta Franciyi vid 12 veresnya 1990 roku ostatochno likviduvav yaltinsko potsdamsku sistemu mizhnarodnih vidnosin Rujnuvannya povoyennogo ustroyu v Yevropi malo znachni naslidki vono ne tilki prizvelo do rujnaciyi sistemi soyuziv krayin Shidnoyi Yevropi a j stalo odniyeyu z prichin rozpadu SRSR Div takozhBaltijskij shlyah Vesna narodiv Kolorova revolyuciya Arabska vesnaDzherelaUniversalnij slovnik enciklopediya Gol red radi akademik NANU M Popovich 4 te vid vipravl dop Vidavnictvo TEKA 2006 S 924 Istoriya zapadnyh i yuzhnyh slavyan v HH veke T 2 M 2008 PrimitkiUgorshina Najoksamitovisha revolyuciya 9 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Kara Murza S G Eksport revolyucii Saakashvili Yushenko M Algoritm 2005 Istoriya Germanii uchebnoe posobie v 3 tt Pod obsh red B Bonvecha Yu V Galaktionova M KDU 2008 T 2 Ot sozdaniya Germanskoj imperii do nachala HHI veka Postnikov N D Barhatnye revolyucii v Polshe GDR Chehoslovakii Hronika sobytij Vestnik Associacii vuzov turizma i servisa 2010 3 S 21 29 Chomu 9 listopada osoblivij den v istoriyi Nimechchini 16 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Arhiv originalu za 22 zhovtnya 2016 Procitovano 21 zhovtnya 2016 Harchenko I I Ob yednannya Nimechchini socialno psihologichni chinniki antitotalitarnoyi revolyuciyi v NDR Naukovi praci istorichnogo fakultetu ZDU Vip H Zaporizhzhya 2001 S 267 275PosilannyaOksamitovi revolyuciyi v krayinah Centralnoyi ta Pivdenno Shidnoyi Yevropi 9 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Istoriya Polshi 10 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Ob yednavchij proces v serci Yevropi 22 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Istoriya Chehoslovachchini 10 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Istoriya Bolgariyi 10 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Perevorot v Rumuniyi 13 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Istoriya Yugoslaviyi 22 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros