Середньові́ччя — період європейської історії від V століття (падіння Римської імперії і Велике переселення народів) до епохи Відродження та Реформації, кінець XV століття — початок XVI століття. За усталеним часовим розподілом, раннє середньовіччя ймовірніше відбулося у Західній Європі, аніж у Східній (близько IX–XI).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJsTDBOdmRYSnZibTVsYldWdWRGOWtKVEkzZFc1ZmNISnBibU5sWHkxZlUyRmpjbUZ0Wlc1MFlXbHlaVjlrWlY5RGFHRnliR1Z6WDJ4bFgwTm9ZWFYyWlY5TVlYUXhNVFF4WDJZeWRpNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRMjkxY205dWJtVnRaVzUwWDJRbE1qZDFibDl3Y21sdVkyVmZMVjlUWVdOeVlXMWxiblJoYVhKbFgyUmxYME5vWVhKc1pYTmZiR1ZmUTJoaGRYWmxYMHhoZERFeE5ERmZaakoyTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Середньовіччя як загальносвітовий період в історичному розвитку країн Азії, Північної Африки, Америки є суперечливим питанням. Панує думка, що середньовіччя як явище є суто регіональним,[] але цим словом часто користуються для опису подій, що сталися 500—1500 років тому, незалежно від регіону та своєрідностей.
Тлумачення
Цей розділ не містить . |
Термін «середньовіччя» виник в Італії у X–XVI століттях у колі істориків і літераторів, прогресивних людей свого часу. Вони схилялися перед культурою Стародавньої Греції і Стародавнього Риму, намагалися відродити її. «Середньовіччям» вони назвали час між античністю і своєю епохою. В науці закріпився розподіл історії на стародавню, середньовічну і нову. Середньовіччя в сучасній періодизації всесвітньої історії охоплює час від падіння Західної Римської імперії в V столітті до Доби великих географічних відкриттів, натомість повне панування саме середньовічного типу культури в Європі зв'язують не з усім періодом, а з V–VIII ст. Згодом в Італії зароджується перехідна культурна епоха — Відродження, що охоплює кінець середньовіччя і початок Нового часу.
Оцінка Середньовіччя у науці змінювалася. Гуманісти епохи Відродження і просвітники XVIII ст. називали його «темними віками», писали про глибокий занепад культури. На противагу їм романтики XIX ст. у наукових і, насамперед, в художніх творах прикрашали середньовіччя, були схильні бачити в ньому втілення вищої моралі. Сучасні вчені переважно уникають крайнощів. Визнається, що порівняно з античністю, було втрачено чимало досягнень культури, але водночас у сферу культурного розвитку було залучено нові народи, зародилися .
Утворення середньовічного типу культури на території колишньої Римської імперії відбувалося різними шляхами. Візантійська імперія зберегла свою державність і єдність. Візантія протягом всього середньовіччя залишалася великою і впливовою державою, а візантійська культура стала прямим продовженням античної. Але 1453 року, після завоювання турками-османами її історія перервалася.
Соціально-економічний лад середньовіччя в Західній Європі схематично можна змалювати таким чином. На руїнах Західної Римської імперії виникла низка часом дуже великих (як, наприклад, Каролінгська імперія часів Карла Великого), але неміцних ранніх феодальних монархій. Основа економіки — сільське господарство й кустарне виробництво. Спочатку всі землі належали королю і він розподіляв їх між своїми васалами — феодалами (феод — назва наділу), які служили в його війську. Феодали і собі наділяли землею селян, що виконували різні повинності (панщина, оброк). Встановлювалися складні взаємовідносини між кріпосними селянами і панами, і всередині класу феодалів (принцип «васал мого васала — не мій васал»). Кожний феодал прагнув розширити власні володіння, війни велися майже безперервно. У підсумку, королівська влада втрачала свій вплив, що вело до роздрібненості. Селяни яких пригноблювали, не припиняли боротьби в різний спосіб — від втечі в міста, до великих селянських воєн і повстань. Виникають самостійні міські комуни, вони стають опорою королівської влади. З'являється новий клас — міська буржуазія (власне саме слово «буржуа» утворене від німецького «бург» — місто).
Періодизація
Виділяють основні періоди:
- Раннє середньовіччя (кінець V ст. — середина XI ст.);
- Високе середньовіччя (XI—XIV ст.);
- Пізнє середньовіччя (XIV—XVI ст.), коли розпочалася централізація держав під королівською владою.
Французький історик Жак Ле Ґофф пропонує концепцію Довгого Середньовіччя (IV—XIX ст.), коли на його думку, безперервно існували фундаментальні структури, що дають змогу вловити зв'язок між цими п'ятнадцятьма сторіччями. Цей тривалий проміжок часу, історик пропонував поділити на проміжні періоди:
- Високе середньовіччя IV—IX ст., що є водночас пізньою античністю та часом зародження феодальної системи; власне Середньовіччя історик пропонує виділяти із VIII—X ст.;
- центральне Середньовіччя X — XIV ст., період найбільшого розвитку, до якого варто звести Середньовіччя у вузькому значенні;
- пізнє середньовіччя XIV — XVI ст., що є періодом кризи, Великої Чуми.
- Новий час XVI — XVIII/XIX ст., після-середньовіччя, або часиабсолютної монархії та відмирання феодальних структур. Цей період завершується Французькою революцією та глибинними змінами всього суспільства що відбулися в XIX ст.
Ще один підхід: Визначення «Середньовіччя» (лат. Medium aevum) вперше почало вживатися християнами в значенні тривалого проміжку часу між першим і другим пришестям Христа.
Роль релігії та церкви в середньовічному суспільстві
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TVM4eE1pOGxSREFsT1VFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTmZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVkNNU1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE5pVkVNU1U0TWlWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5sOGxSREVsT0RVbFJERWxPREFsUkRBbFFqQWxSREFsUWtNbFJERWxPRE5mTG1wd1p5OHpNREJ3ZUMwbFJEQWxPVUVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrSWxSREVsT0VOZkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdYeVZFTUNWQ01TVkVNU1U0TXlWRU1DVkNOQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01pVkVNU1U1Tmw4bFJERWxPRFVsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJEQWxRa01sUkRFbE9ETmZMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5oTDBOb2NtbHpkSFZ6WDFKaGRtVnVibUV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVOb2NtbHpkSFZ6WDFKaGRtVnVibUV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV3TDBKaGMybHNhWEYxWlY5a1pWOVdKVU16SlVFNWVtVnNZWGxmVG1GeWRHaGxlRjlVZVcxd1lXNWZZMlZ1ZEhKaGJGOHlNakEyTURndWFuQm5Mekl5TUhCNExVSmhjMmxzYVhGMVpWOWtaVjlXSlVNekpVRTVlbVZzWVhsZlRtRnlkR2hsZUY5VWVXMXdZVzVmWTJWdWRISmhiRjh5TWpBMk1EZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTDBkcGIzUjBiMTh0WDFOamNtOTJaV2R1YVY4dFh5MHpNUzFmTFY5TGFYTnpYMjltWDBwMVpHRnpMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFIYVc5MGRHOWZMVjlUWTNKdmRtVm5ibWxmTFY4dE16RXRYeTFmUzJsemMxOXZabDlLZFdSaGN5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkxTDBOdmJXSmhkRjlrWlhWNGFTVkRNeVZCT0cxbFgyTnliMmx6WVdSbExtcHdaeTh5TWpCd2VDMURiMjFpWVhSZlpHVjFlR2tsUXpNbFFUaHRaVjlqY205cGMyRmtaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Для середньовічної культури притаманні дві ключові відмітні ознаки: корпоративність і панівна роль релігії та церкви.
Середньовічне суспільство, як організм з клітин, складалося з великої кількості соціальних станів (соціальних прошарків). Людина за народженням належала до одного з них і насправді не мала можливості змінити власне соціальне становище. З кожним таким станом було пов'язано своє коло політичних і майнових прав і обов'язків, наявність привілеїв або їх відсутність, властивий уклад життя, навіть характер одягу. Існувала сувора станова ієрархія: два вищі стани (духівництво, феодали — землевласники), далі купецтво, ремісники, селяни (останні у Франції об'єднувались у «третій стан»). Чітку формулу вивів на межі X–XI століть єпископ французького міста Лана Адальберон: «одні моляться, інші воюють, треті працюють…». Кожен стан був носієм і відповідного типу культури.
Могутнім об'єднавчим чинником за таких умов були релігія та церква. Визначальна роль християнської релігії і церкви в усіх галузях суспільного і культурного життя складала принципову особливість європейської середньовічної культури. Церква підпорядкувала собі політику, мораль, науку, освіту і мистецтво. Весь світогляд людини середньовіччя був теологічним (від грецького «теос» — Бог). Чим же можна пояснити таке виняткове становище релігії в середньовічному суспільстві?
Одну з відповідей на питання дає сам зміст християнського віровчення. Воно виникло з боротьби і взаємного впливу безлічі філософських і релігійних течій. Якщо говорити про первинне християнство, то однією з головних ідей, що забезпечили повсюдне поширення нової релігії, був задум рівності людей — рівність як гріховність істоти перед всемогутнім і всемилостивим Богом — але також рівність. Християнство, виникнувши в колоніях Стародавнього Риму, в середовищі рабів і вільновідпущених, з самого початку не було релігією якогось окремого народу, воно мало наднаціональний характер. Як релігійне вчення, християнство засновується на трьох головних ідеях:
- ідеї гріховності усього людського роду, зараженого первородним гріхом Адама і Єви;
- уявлення про порятунок, який необхідно заслужити кожній людині;
- задуму спокутування всіх людей перед Богом, на шлях якого стало людство завдяки стражданням і добровільній жертві Ісуса Христа, який з'єднав у собі як божу, так і людську природу.
У первинному християнстві дужою була віра в швидке друге пришестя Ісуса Христа, Страшний суд і кінець грішного світу. Однак час ішов, нічого подібного не відбувалося, і на місце цієї ідеї приходить думка замогильного воздання за добрі або погані вчинки, тобто пекла і раю.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tnk4M09TOUtaWGRwYzJndFpYaGxZM1YwYVc5dUxURTFOVE11YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVwbGQybHphQzFsZUdWamRYUnBiMjR0TVRVMU15NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Засади офіційного церковного світогляду середньовіччя було закладено на межі IV–V ст. в працях Августина, згодом долученого до образу святих. Він розробив вчення «Про Божественну благодать», згідно з яким церква є посередником між Богом і людьми («єдинорятівна роль церкви»). Тільки церква залучає людей до Бога. Як хранительниця «благодаті Божої», вона може дати людині спокутування гріхів. Згідно з Августином, весь хід історії приречений божественним промислом, тому людина є не в силах його змінити і грішно навіть намагатися це зробити. Треба покірливо приймати як багатство, так і бідність, вони — наслідок першородного гріха Адама і Єви. Цей же гріх спотворив людський розум, відтоді він має шукати собі опертя у вірі. Звідси — постулат: «Crede ut intelligas» («Вір, щоби розуміти»), який проголошував першість віри над розумом.
До кінця античності християнство являло собою розвинену світоглядну систему. Було вироблено «символ віри» — короткий виклад основних догматів християнської церкви. До нього ввійшли догмат про «троїчність Бога», який є єдиний і, разом з тим, складається з трьох осіб — Бога-Отця, Бога-Сина і Бога-Духа Святого, догмат про воскресіння Христа і інші.
Перші християнські громади вирізнялися демократизмом, однак досить швидко служителі культу — духовенство, або клір (грец. κλήρος — жереб; спочатку їх обирали по жеребу) перетворюються на сувору ієрархічну організацію. Спочатку найвище становище у клірі посідали єпископи. Римський єпископ став домагатися визнання за ним першості серед всього духівництва християнської церкви. Наприкінці IV- початку V ст. він став іменуватися Папою і поступово придбав владу над всіма іншими єпископами Західної Римської імперії. Християнська церква стала іменуватися католицькою, що означає всесвітня.
Вже в останні століття існування Римської імперії християнство з релігії пригноблених перетворюється на державну релігію. Папа оголосив себе «намісником Христа на Землі», на ту ж роль претендував патріарх Константинопольський, у церкві виявилося два організаційні центри. 1054 року, Папа римський і патріарх Константинопольський прокляли один одного. У часи загальної релігії церква розкололася на західну — римо-католицьку і східну — православну.
В умовах краху Західної Римської імперії, швидкого утворення і такого ж швидкого розпаду «варварських» королівств, постійного перекроювання кордонів, потім феодальній роздрібненості, церква виявилася найорганізованішою силою, своєрідним островом «порядку у безладді». Мабуть, найбільш сталою державою Європи була Папська область — середня Італія, що перейшла в VIII ст. під безпосереднє правління римських пап (і яка існувала до XIX с.). Саме для обґрунтування права на владу в цій державі було створено легенду про «Костянтиновий дар»: ніби римський імператор Костянтин, переносячи столицю до Візантії, своїм наступником в Римі залишив Папу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRqTDFOb1pYSmliM0p1WlY5QlltSmxlVjh0WHpJMk16azJNREF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZOb1pYSmliM0p1WlY5QlltSmxlVjh0WHpJMk16azJNREF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Політичний вплив папства розповсюджувався на всю Європу. Дуже довго лише папа призначав єпископів до всіх країн. Церква широко використала систему покарань (в тому числі проти правителів): «відлучення», що ставило людину поза церквою, «анафему» — урочисте прилюдне накладення прокляття, «інтердикт» — заборону відправляти культ на цілій території і інші. Обрання Папи з XI с. стало проходити на особливих зборах кардиналів, без найменшої можливості втручання світської влади.
Приблизно третина всіх орних земель Європи належала церкві, всі держави виплачували «десятину» (десяту частину податків, що збираються) на її користь. У католицькій церкві до X ст. встановлюється звичай безшлюбності (целібату) духовенства. Цей звичай тісно зв'язав стани феодалів і духівництва: у сім'ях феодалів старший син звичайно успадковував земельну власність, а другий ставав священником.
Феномен монастиря в Європі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDB0MWJuTjBhR2x6ZEc5eWFYTmphR1Z6WDAxMWMyVjFiVjh4TUhSb1gyTmxiblIxY25sZmFYWnZjbmxmUjNKbFoyOXllVjkwYUdWZlIzSmxZWFJmTWpNd05qSXdNVE11YW5Cbkx6SXdNSEI0TFV0MWJuTjBhR2x6ZEc5eWFYTmphR1Z6WDAxMWMyVjFiVjh4TUhSb1gyTmxiblIxY25sZmFYWnZjbmxmUjNKbFoyOXllVjkwYUdWZlIzSmxZWFJmTWpNd05qSXdNVE11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl4THpRd01FSmxhR0Z1Wkd4MWJtZGZaR1Z5WDFONWNHaHBiR2x6TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMwME1EQkNaV2hoYm1Sc2RXNW5YMlJsY2w5VGVYQm9hV3hwY3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tmk4Mk55OUpibWwwYVdGc1gxTmZZbmxmZFc1cmJtOTNibDlqY21WaGRHOXlKVEpEWDAxdmJuUmxZMkZ6YzJsdWJ5VXlRMTlKZEdGc2VWOWpMbDh4TVRVelh6QXdNeTVxY0djdk1qQXdjSGd0U1c1cGRHbGhiRjlUWDJKNVgzVnVhMjV2ZDI1ZlkzSmxZWFJ2Y2lVeVExOU5iMjUwWldOaGMzTnBibThsTWtOZlNYUmhiSGxmWXk1Zk1URTFNMTh3TURNdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU1TDAxMWN5VkRNeVZCT1dWZlpHVnpYMEYxWjNWemRHbHVYME5zYjJOb1pYSXVhbkJuTHpJd01IQjRMVTExY3lWRE15VkJPV1ZmWkdWelgwRjFaM1Z6ZEdsdVgwTnNiMk5vWlhJdWFuQm4uanBn.jpg)
Особливе призначення в поширенні впливу церкви мали монастирі. Вони виникли в III ст. в Єгипті і являли собою спочатку поселення відлюдників (від грецького «монах» — відлюдник). Монастирі в Європі стають і великими землевласниками, і центрами багатогалузевих господарств, і укріпленими фортецями, і вогнищами культурного життя. Перший чернечий орден створив Бенедикт Нурсійський в VI ст. Надалі, орден бенедиктинців об'єднував до двох тисяч монастирів, у XII ст. через низку великих народних повстань, виникає нова течія в чернецтві. Франциск Ассизький в Італії і Домінік в Іспанії майже одночасно виступають з проповіддю бідності, відмови від власності, поваги до простої праці. Головним для священника вони вважали не урочисте богослужіння, а проповідь в мандрівках серед простих людей. Такі погляди знайшли дуже широку підтримку. Рим офіційно визнав францисканців і домініканців — орденами жебручих ченців-проповідників. Треба врахувати ще одну причину впливовості церкви, особливо в ранньому середньовіччі. Це — загальний культурний занепад, виродження античної культури, що настало після V ст. Руйнувалися політичні, культурні зв'язки, більшість населення стала аграрною. Письменність перетворюється на рідкість. На зміну класичній приходить вульгарна (народна) латина. В таких умовах саме церква виступає охоронцем античної культурної спадщини. Священники виявляються найосвіченішими людьми. Адже і серед правителів тоді письменні люди були відносною рідкістю. Наприклад, Карл Великий — творець величезної імперії, герой переказів і легенд — поважав освіту, розмовляв латиною, грецькою, знався на літературі, але не вмів писати. Його біограф розповідає, що імператор возив «на ліжку під подушкою дощечки й листки, щоб у вільний час привчити руку виводити букви. Але мало мав успіху».
При монастирях організовувалися скрипторії — спеціальні майстерні для переписування книг. Рукописні книги виготовлялися з пергаменту — особливим способом обробленої телячої або овечої шкіри. Для виготовлення однієї Біблії великого формату було потрібно 300 овечих шкір, на її виконання йшло 2-3 роки. Коштували такі книги, природно, неймовірно дорого. При монастирях звичайно організовувалися бібліотеки. Крім Біблії переписувалися книги християнських богословів, життєписи святих, вцілілі античні твори (без такого переписування до нас ці твори просто не дійшли б). Тут складаються хроніки — описи подій по роках.
Школи протягом раннього середньовіччя відкривалися лише при церквах і монастирях. Поступово складається шкільна програма. Вона не мінялася потім віками. До неї входили «сім вільних мистецтв»: три ввідні дисципліни — «тривіум» — граматика, риторика (опанування красномовством), діалектика (опанування правильним красномовством, тобто формальна логіка); чотири дисципліни вищого циклу — «квадріум» — арифметика, геометрія, астрономія, музика.
- Абатство Тевісток бенедиктинців, Девон, Англія. Західна брама.
- Тестаментум, пергамент-аркуш VIII ст. Варшава, Нац. бібліотека.
- Келія, монастир Св. Георгія, Штайн на Рейні. Швейцарія
- Абатство Кодон, XII ст, Дордонь. Франція
Лицарська культура
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUwTDBKaGMybHNhWEYxWlY5VFlXbHVkQzFFWlc1cGMxOUVZV2R2WW1WeWRGOTBiMjFpWldGMUxtcHdaeTh4Tmpkd2VDMUNZWE5wYkdseGRXVmZVMkZwYm5RdFJHVnVhWE5mUkdGbmIySmxjblJmZEc5dFltVmhkUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Сам образ середньовіччя, часто поєднується з колоритною фігурою лицаря в латах. Лицарі — професійні воїни — являли собою корпорацію, членів якої об'єднували: спосіб життя, етичні цінності, особові ідеали. Лицарська культура виникає в феодальному середовищі. Сам стан феодалів був неоднорідним. Нечисленну знать феодального класу, утворювали найбільші землевласники — носії гучних титулів. Ці найбільш родовиті і благородні лицарі були на чолі своїх дружин, часом справжніх армій. Лицарі рангом нижче служили в цих дружинах з власними загонами, які з'являлись на перший поклик пана. На нижніх рівнях лицарського підпорядкування стояли безземельні лицарі, все надбання яких перебувало у військовому виторзі та зброї. Багато з них мандрували, примикаючи до загонів тих або інших ватажків, стаючи найманцями, а нерідко і просто грабували.
Військова справа була прерогативою феодалів і вони робили все, щоб якнайбільше не допустити участі в битвах «грубих мужиків». Часто заборонялося носіння зброї і верхова їзда «базарним торговцям, селянам, ремісникам і чиновникам». Бували випадки, коли лицарі відмовлялися брати участь у битвах разом з простолюдинами і взагалі з піхотою.
Згідно з поширеними в лицарському середовищі уявленнями, справжній лицар повинен був походити з хорошого роду. Шанобливий лицар посилався для підтвердження свого шляхетного походження на гіллясте генеалогічне дерево, мав родовий герб і родовий девіз. Належність до стану передавалася у спадок, в окремих випадках у лицарі посвячували за виняткові військові звитяги. Суворість правил стала порушуватися в ході розвитку міст — цей привілей стали все частіше купувати.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh4THpFMUwwZHZaR1ZtY21WNVgyOW1YMEp2ZFdsc2JHOXVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У різних країнах існували схожі системи виховання лицарів. Хлопчика вчили верховій їзді, володінню зброєю — насамперед мечем і списом, а також боротьбі і плаванню. Він ставав пажем, потім зброєносцем при лицарі. Лише після цього юнак відзначався честю пройти через обряд посвячення в лицарі. Існувала і спеціальна література, присвячена лицарським «мистецтвам». Майбутнього лицаря навчали, крім іншого, і способам полювання. Воно вважалося другим після війни заняттям, гідним лицаря.
У лицарів вироблявся особливий тип психології. Зразковий лицар повинен бути гідним цього звання. Він мав бути гарним і привабливим. Тому спеціальна увага приділялася поставі, одягу, прикрасам. Лати й кінська упряж, особливо парадні, були справжніми творами мистецтва. Від лицаря вимагалась фізична сила, інакше він просто не зміг би носити лати, що важили до 30 кг. Лати починають втрачати свою роль тільки з винаходом вогнепальної зброї.
Від лицаря очікувалося, що він буде постійно піклуватися про свою славу. Власну доблесть треба було весь час підтверджувати, і багато які лицарі знаходилися в постійному пошуку можливостей для цього. «Коли тут війна, я тут залишуся», — говорить лицар в одній з балад поетеси Марії Французької. Нічого незвичайного не було в тому, щоби помірятися силою з незнайомим суперником, якщо той хоч чим-небудь викликав незадоволення. Організовувалися спеціальні лицарські турніри. У XI—XIII ст. виробилися правила лицарських поєдинків. Так, їх учасники повинні були користуватися однаковою зброєю. Здебільшого, спочатку суперники мчали один на одного зі списом напереваги. Якщо списи ламалися, бралися за меч, потім за булаву. Турнірна зброя була тупою, і лицарі прагнули лише вибити суперника з сідла. Під час проведення турніру після численних особистих поєдинків, які могли продовжуватися декілька днів, влаштовували головне змагання — удавану битву двох загонів. Лицарські поєдинки стали складовою частиною битв в нескінченних феодальних війнах. Такий поєдинок відбувався перед боєм, єдиноборство завершувалося смертю одного з лицарів. Якщо поєдинок не проводився, то вважалося, що бій почато «не за правилами».
Серед лицарства була розвинена станова солідарність. Історія знає чимало прикладів істинно лицарської поведінки. Під час війни між франками і сарацинами один з найкращих лицарів Карла Великого на ім'я Ож'є викликався на поєдинок з лицарем сарацин. Коли ж Ож'є хитрістю взяли в полон, його противник, не схвалюючи такої поведінки, сам здався франкам, щоби ті могли обміняти на нього Ож'є. Під час однієї з битв у ході хрестових походів Річард Левове Серце опинився без коня. Його суперник Сайф-ад-Дин послав йому двох бойових коней. Цього ж року Річард звів сина свого суперника у лицарську гідність.
Вищим виявом лицарської войовничості, брутального прагнення феодалів до захоплення нових земель, підтриманого католицькою церквою, стали хрестові походи на Схід під прапором захисту християн і християнських святинь від мусульман. У 1096 р. відбувся перший з них, а в 1270 р. — останній. У їх ході виникають особливі військово-релігійні організації — лицарські ордени. У 1113 р. був заснований орден йоанітів або госпітальєрів (їхньою першою резиденцією був будинок-шпиталь св. Йоанна). В Єрусалимі, поблизу храму був центр ордену тамплієрів, або храмовників. Керував орденом великий магістр, що підкорявся особисто Папі римському. Вступаючи в орден, лицар давав обітниці цнотливості та слухняності. Вони носили чернечі плащі (у госпітальєрів — червоний з білим хрестом, у храмовників — білий з червоним) понад лицарські лати. У агресії проти слов'янських народів головну[] роль грав Тевтонський орден.
1204 року, під час Четвертого хрестового походу, що мав за мету підпорядкування православної церкви Риму та знищення патріархату у Константинополі, лицарі хрестоносці зруйнували та пограбували столицю Візантійської імперії.
Лицарський кодекс знайшов відбиття в лицарській літературі. Її вершиною вважається світська лірична поезія трубадурів народною мовою, що виникла на півдні Франції (Лангедок). Вони створюють культ Прекрасної Пані, служачи якій лицар повинен слідувати правилам «куртуазії». «Куртуазія», крім військової доблесті, вимагала уміння поводитися в суспільстві, підтримувати розмову, співати. Був розроблений особливий ритуал залицяння до пані. Навіть у любовній ліриці, в описі почуттів лицаря до пані перш за все використовується визначальна станова термінологія: присяга, служіння, дарування, сеньйор, васал.
По всій Європі розвивається і жанр лицарського роману. Для його сюжету були обов'язкові взірцева «лицарська» любов, військові подвиги в ім'я особистої слави, небезпечні пригоди. Романи широко змальовували побут і вдачі свого часу. Водночас у них вже помітна цікавість до окремої людської особи. Найпоширеніші сюжети — про лицарів «Круглого столу», про легендарного короля бритів Артура, про лицаря Ланселота, про Трістана та Ізольду. Багато в чому завдяки літературі, в нашій свідомості досі живе романтичний образ шляхетного середньовічного лицаря.
Народна селянська культура та культура міст
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDFOcFpYWmxjbk5vWVdkbGJsOHhMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFUYVdWMlpYSnphR0ZuWlc1Zk1TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelk0THpVd0xXRnpjR1YwZEdsZlpHbGZkbWwwWVY5eGRXOTBhV1JwWVc1aEpUSkRYM1psWjJ4cFlTVXlRMVJoWTJOMWFXNXZYMU5oYm1sMFlYUnBjeVV5UTE5RFlTNXFjR2N2TWpBd2NIZ3ROVEF0WVhOd1pYUjBhVjlrYVY5MmFYUmhYM0YxYjNScFpHbGhibUVsTWtOZmRtVm5iR2xoSlRKRFZHRmpZM1ZwYm05ZlUyRnVhWFJoZEdsekpUSkRYME5oTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2T1M4NVppOVhiMjFoYmw5blpXOXRaWFJ5ZVY4d01ESXVhbkJuTHpJd01IQjRMVmR2YldGdVgyZGxiMjFsZEhKNVh6QXdNaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelprTDFOamFHd2xRek1sUWtOemMyVnNYMkYxYzE5TlpXMXNaV0psYmw5TFIwMWZPVFV0TVRFeExtcHdaeTh5TURCd2VDMVRZMmhzSlVNekpVSkRjM05sYkY5aGRYTmZUV1Z0YkdWaVpXNWZTMGROWHprMUxURXhNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Більшість населення середньовічної Європи складали селяни. Як співвідносилися між собою церковна, лицарська культура і культура народної маси? Водночас руками останніх створюються і прикрашаються феодальні замки, храми і монастирі. Ще з варварських часів зберігаються і розвиваються народні усні епічні твори — «Пісня про Нібелунґів», «Пісня про Роланда» — але записують і обробляють їх вже освічені люди. Серед селян, особливо зі встановленням кріпосного гноблення, постійно ж аккультуру феодалів буквально пронизує презирство до гнобителів — землевласників, й одночасно поважається фігура лицаря — захисника християнства. У народному середовищі відбувається утворення національних мов, згодом вони витісняють латину з професійної літератури. Середньовіччя є багатим на подібні суперечності.
Селянське світосприйняття, безумовно, формувалося на основі християнського світогляду, але при цьому релігійні почуття простих людей значно відрізнялися від канонів офіційного богослов'я. Особливе співчуття викликали страждання Христа, в них бачили відгомони власної долі. Шановним стає образ Богоматері, її вважали захисницею і заступницею. Навіть невдоволення селян своїм станом, боротьба проти гноблення осмислювалася в християнських образах. Виникали так звані «народні єресі» (єресь — релігійне вчення, що відхиляється від офіційного, церковного). Проти таких рухів церква боролася жорстоко і наполегливо. Одним із знарядь боротьби стає інквізиція. Виникнувши в XII ст. як форма церковного суду, вона перетворилася у великий церковний заклад і була підпорядкована особисто Папі римському.
Народна селянська культура стала одним з найважливіших джерел прогресу середньовічної культури, що почався в XI ст. і що виразився в формуванні міської культури. У XI ст. в Західній Європі відбувається швидке зростання міст. Їх населення складалося з найрішучіших та найбунтівніших елементів суспільства: в міста бігли кріпаки — «повітря міста робило вільним», змінювали спосіб життя деякі феодали, особливо збіднілі. Нові види діяльності — торгівля, ремесло — вимагали активності, обачності, породжували раціоналістичний підхід до життя. Містяни об'єднувалися в комуни, що мали органи самоврядування. Вони і очолювали боротьбу за звільнення від феодала або монастиря, на землях яких стояло місто. Ця боротьба зажадала героїчних зусиль і зайняла чималий історичний термін, але увінчалася в результаті успіхом. Міста стали опорою королівської влади в ході утворення централізованих національних держав (за винятком Італії, де переважали міста-держави).
Важливим елементом піднесення культури в XI—XIII ст. було розширення освіти, почався вихід її за межі суто богослов'я. Організація міського життя диктувала потребу в письменних людях. Збільшується кількість шкіл, з'являються міські, єпископальні, а також приватні школи. Поступово виникає їх спеціалізація. Наприклад, у Болоньї були юридичні школи, в місті Салерно — медичні, визнаним центром філософії вважався Париж.
Якісно новий етап в розвитку системи освіти — виникнення вищих навчальних закладів. У XII—XIII ст. виникають університети (від латинського «універсум»- загальність, сукупність). Багато в чому типовою є організація Паризького університету. Він отримав королівську грамоту в 1200 р. До його складу входили викладачі, учні, а також книготорговці, посильні, аптекарі, навіть шинкарі. Викладачі об'єднувалися в особливі організації — факультети (від латинського «здатність», здатність викладати який-небудь предмет). У Паризькому університеті їх було чотири: один «молодший», на якому навчали читання, письма і вивчали «сім вільних мистецтв», і три «старших» — медичний, юридичний і богословський. Викладачі обирали голову факультету — декана (від латинського — десятник). Учні — студенти (від латинського «студере» — старанно займатися) — слухали і записували лекції, брали участь у диспутах. До XV ст. в Європі було вже 60 університетів.
Пожвавлення інтелектуального життя в XI—XIII ст. виявилося в розгортанні філософських суперечок. Хоч панівною була теза «філософія — служниця богослов'я», але треба враховувати, що для людей тієї епохи вона несла інше значення, ніж для нас. Адже тільки в Богові бачили вище значення всього земного. У порівнянні з багатовіковою практичною відсутністю філософської думки це був безумовний крок уперед. Середньовічна філософія отримала узагальнене позначення — схоластика (від латинського «школа»). У схоластиці складаються і борються декілька напрямів. Однією з перших була дискусія про універсалії між номіналістами й реалістами. Номіналісти вважали, що насправді існують лише одиничні речі, доступні відчуттям, а загальні поняття — «універсалії» — тільки їх позначення, імена (лат. nomina), «знаки мови». Реалісти відстоювали зворотне.
Найвизначнішим представником офіційної церковної схоластики був Тома Аквінський (1225—1274). Він істотно розвинув католицьке богослов'я, виробив загальні принципи його ставлення до природи і суспільства, що фактично збереглися донині. Він, зокрема, активно використовував спадщину Арістотеля. Вчення Томи Аквінського охопило буквально всі сторони життя. Висловлював він і економічні ідеї, наприклад про «розумну ціну», яка повинна відповідати кількості затраченої праці. Все частіше звучали «вільні думки»; щоб їх відстоювати, була потрібна велика особиста мужність. Тезі Августина, що панувала віками, «вірую, щоб розуміти», П'єр Абеляр (1079—1142) протиставив тезу «розумію, щоб вірити», стверджуючи пріоритет розуму. Його вчення було оголошене єрессю. Професор Оксфордського університету, францисканський чернець Роджер Бекон (1214 — 11 червня 1294) відстоював важливість досвіду в отриманні знань: «уміння провадити досліди стоїть вище за всі знання та мистецтва». За звинуваченнями в чаклунстві та спілкуванні з дияволом він був підданий церковному суду і провів в ув'язненні 14 років.
З літературних жанрів з міською культурою пов'язаний розквіт латиномовної літератури. Її яскраве явище — лірика вагантів (так називали бідних бурлак — студентів, школярів), вона відрізнялась вільнодумством, насолодами життя, презирством до всіляких, в тому числі церковних, авторитетів. Популярними були твори сатиричних жанрів народними мовами.
Світські свята середньовіччя і культурні впливи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk0TDFSb2NtVmxYMFp2YjJ4elgyOW1YME5oY201cGRtRnNMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFVYUhKbFpWOUdiMjlzYzE5dlpsOURZWEp1YVhaaGJDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Середньовіччя — це не тільки молитви, будівництво соборів чи хрестові походи. Це також світські, нецерковні свята. Межі світу в уявленні людей середньовіччя потроху розширяли паломники до святих місць (паломництво до гробниці Якова Компостельського, паломництва в Палестину), купці, дипломати, шпигуни, що побували в дальніх країнах (Марко Поло, Афанасій Нікітін, посли папи римського, серед яких і Вільгельм де Рубрук), бригади мандрівних будівельників, ремісників.
Найпривабливішою країною середньовіччя для європейців довгий час залишалась Візантійська імперія. Географічне розташування на перехресті торговельних шляхів, на перехресті ідей, Сходу і Заходу, барвиста власна культура робили її поза конкуренцією впродовж одного тисячоліття. Копії зразків візантійської архітектури з'явилися в різних кутах середньовічної Європи (каплиця в Фульді й каплиця в Аахені, Німеччина, собор в Чефалі, Сицилія, собор Св. Софії в Києві). Відомі константинопольські мозаїсти створюють коштовні мозаїки як в самій Греції (монастир Дафні), так і в Італії (церква Марторана в Палермо, церква Сан Віталє, місто Равенна, в далекій Руси-Україні). Слава ремісників-мозаїстів з Візантії була такою великою, що їх запросили на працю навіть в осередок мусульманства в тогочасній Західній Європі — в мусульманську Іспанію (мозаїчні твори в соборній мечеті Кордови).
А на константинопольському іподромі виступали тогочасні актори з усіх усюд — акробати з Єгипту, маги з Індії, танцюристи з країн Скандинавії у звірячих шкірах.
- Три волхви, мозаїка в Сант Аполлінаре Нуово, Равенна
- Ахен. План копія-каплиці з Равенни в Німеччині, з пізніми готичними добудовами
- Катедрал в Ахені, вівтар.
- Шкіряні маски скоморохів, знайдені в Великому Новгороді, 12-13 ст, Державний історичний музей, Москва.
В Північній Італії поблизу міста Тревізо вигадали нову забаву. Вибудували невеликий іграшковий замок. Його захищали дівчата. Захопити замок намагались молоді парубки, кидаючи в дівчат — фіалки, лілеї, троянди, інколи фрукти. Аби підкорити серця захисниць, жбурляли навіть кошики з квітами. Потім ця гра перейшла в літературу, пісні, стала відома під назвою «Штурм замку Кохання». Веселе завоювання замку, який захищали дівчата, стало сюжетом для рельєфів на слоновій кістці, що прикрасили ножі, скриньки (скринька з Парижу XIV ст., Метрополітен-музей, Нью-Йорк, фрагмент рельєфу — у Великому Новгороді, Росія).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl4TDFabGJtVjBhV0Z1WDBOaGNtNXBkbUZzWDAxaGMydGZMVjlOWVhOamFHVnlZVjlrYVY5RFlYSnVaWFpoYkdWZkxWOVdaVzVwWTJWZlNYUmhiSGxmTFY5RGNtVmhkR2wyWlY5RGIyMXRiMjV6WDJKNVgyZHVkV05yZUY4bE1qZzBPREl3TkRVMk1ETTNKVEk1TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxV1pXNWxkR2xoYmw5RFlYSnVhWFpoYkY5TllYTnJYeTFmVFdGelkyaGxjbUZmWkdsZlEyRnlibVYyWVd4bFh5MWZWbVZ1YVdObFgwbDBZV3g1WHkxZlEzSmxZWFJwZG1WZlEyOXRiVzl1YzE5aWVWOW5iblZqYTNoZkpUSTRORGd5TURRMU5qQXpOeVV5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Стихія язичницького свята врожаю та шанування бога врожаю Сатурна перейшло в венеційський карнавал. Дослідники сперечаються, коли саме відбувся перший карнавал. Називають різні дати — 988 рік, коли венеційським воякам вдалося визволити з полону у піратів своїх наречених, наче тоді і відбувся перший карнавал. Інші ведуть походження карнавалу з 1094 р., коли венеційці святкували вдалу угоду з Візантією, що дозволила венеційцям зі значними пільгами торгувати в імперії.
Навіть могутня католицька церква не змогла за століття зробити карнавал цілком своїм. Обов'язковою прикметою карнавалу стали маски. Вони мінялися з часом, але були і постійні, традиційні.
- Бау́та — біла маска, найвідоміша. Вона прикривала обличчя та рот, що дозволяло змінювати навіть голос.
- Маттачіно — її вдягали канатохідці, яких теж запрошували на свято. Маттачіно — одна з найдавніших масок венеційського карнавалу.
- Море́тта — жіноча маска, зазвичай чорного кольору. Пізніше її доповнили капелюхом на три роги або пір'ям.
- Лікар чуми — специфічна венеційська маска. Вона уособлювала лікаря, що допомагав хворим на чуму, бо морська столиця Адріатики сильно потерпала від хвороб у середньовіччя. Маска лікаря чуми нагадує голову птаха, але з окулярами. У довгий дзьоб маски вкладали прянощі чи ароматні трави, аби лікар міг працювати в чумних бараках та монастирських лікарнях, попри сморід.
- З розповсюдженням італійського театру масок, набули популярності маски театральних персонажів — Арлекін, Коломбіна, П'єро, Панталоне, Пульчінела тощо.
- Арлекін
-
- Маска лікаря чуми
- Джованні Доменіко Феретті. «Коломбіна і Арлекін»
- Ляльки персонажі венеційського карнавалу
Мистецтво середньовіччя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc0TDFacGNtZHBibDl6WVd4MWMxOXdiM0IxYkdsZmNtOXRZVzVwTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxV2FYSm5hVzVmYzJGc2RYTmZjRzl3ZFd4cFgzSnZiV0Z1YVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Див.ще:
- Віллар де Оннекур
- (або Майстер Ґергард)
Мистецтво раннього Середньовіччя несе відбиток перехідності, в ньому змішані язичницькі та християнські мотиви. З утратою античних досягнень головну роль отримало декоративно-ужиткове мистецтво, а пізніше — архітектура.
Про формування певного художнього стилю можна говорити приблизно з X століття. Тоді вже виразно проступала особливість середньовічного мистецтва — провідна роль у ньому належить архітектурі. Саме вона відображає основні естетичні ідеї, диктує вигляд малярство, скульптури, є основою .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZtTDFCc1lXNHVZV0ppWVhsbExrTnNkVzU1TG5CdVp5OHlNakJ3ZUMxUWJHRnVMbUZpWW1GNVpTNURiSFZ1ZVM1d2JtYz0ucG5n.png)
Стиль західноєвропейського мистецтва Х—XII століття отримав назву «романський». Він виник у монументальній кам'яній архітектурі, а в той час всі кам'яні споруди називалися римськими (Roma — Рим), на відміну від варварських — дерев'яних. На формування нового стилю вплинули і рівень будівельної техніки того часу (значний практичний досвід був накопичений, але складні інженерні способи не використовувалися), і реалії політичного життя (провідна роль церкви, зміцнення земельних володінь феодалів, безперервні війни).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJqTDBkdlpYTnpYekF3TlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFIyOWxjM05mTURBMUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTHpFemRHZ3RZMlZ1ZEhWeWVWOTFibXR1YjNkdVgzQmhhVzUwWlhKelh5MWZWR2hsWDFOc1pXVndhVzVuWDBwbGMzTmxYeTFmVjBkQk1UazNNemt1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFRFemRHZ3RZMlZ1ZEhWeWVWOTFibXR1YjNkdVgzQmhhVzUwWlhKelh5MWZWR2hsWDFOc1pXVndhVzVuWDBwbGMzTmxYeTFmVjBkQk1UazNNemt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Найхарактерніші для романського мистецтва типи споруд — замок (укріплене житло феодала) і храм, також дуже міцний ззовні. Зразком планування романського храму стала римська базиліка (в перекладі — «царський будинок») — величне прямокутне приміщення, розділене поперечними опорами-колонами на декілька зал — нефів. Стіни були масивними, важкими, вузькі вікна розташовувалися високо над землею. Дахи спочатку створювали з дерева, але часті пожежі примусили перейти до будівництва кам'яних склепінь. Перекривати великі площі навчились не одразу, тому зводили додаткові опорні стовпи. Характерна деталь — у зовнішньому вигляді будівлі чітко проглядається його конструкція і внутрішній устрій. Приміщення прикрашали скульптурою і фресками. Для романського живопису характерні дуже яскраві, контрастні кольори. У Європі в XI ст. найбільшою вважалася церква Клюнійського абатства — резиденція ордену бенедиктинців на півдні Франції. До наших днів вона не збереглася, оскільки була зруйнована в наполеонівські часи, коли романські споруди зовсім не цінувалися. Але поземний план церкви Клюнійського абатства став взірцем для споруд соборів у Франції, Іспанії, Німеччині.
- Елі катедральний собор, західна вежа, Англія.
-
- Сан Міньято аль Монте, Флоренція, Італія
- Абатство Марія Лаах, Німеччна, романський стиль
Усією Західною Європою живим відгомоном середньовіччя залишаються лицарські замки, від одних збереглися тільки мальовничі руїни, але чимало вистояло і залишилося майже незайманими. Спочатку замок був дерев'яною вежею (донжон), розділеною на декілька поверхів-ярусів, оточеною земляним валом, огорожею і ровом. Вибирали стратегічно важливі місця, що панували б в ландшафті — гору, скелю, край обриву, острів. Коли перейшли до кам'яного будівництва, замки поступово перетворилися в складні оборонні комплекси. Головний принцип їхнього устрою — створення низки перешкод для нападників. Через рів, часто заповнений водою, до замку можна було дістатися лише через розвідний міст. Головним укріпленням були декілька рядів зубчатих мурів з вежами. Обов'язково на подвір'ї замку був колодязь або створювався великий запас води на випадок облоги. На окремому дворі будували домівку для власника, церкву або каплицю, господарські приміщення, арсенал.
У XII—XV ст. зростання міст, комплекс нових явищ духовного життя, побутового устрою, технічний прогрес призвели в художній сфері до виникнення нового стилю — готики. Готичний стиль формується, як і романський, в архітектурі. Термін «готика» введено в епоху Відродження, вклавши в нього дещо негативне ставлення до варварської, як вважали, архітектури середньовіччя (готи — назва одного з варварських племен).
- Монастир Сан Беніто ель Реал, Вальядолід, Іспанія
- Собор у Тюрне
- Катедральний собор міста Лан (Ена), Франція
- Любек,план собору Марієнкірхе доби готики
- Замок Бівер, Англія
- Ц-ва Сан Віталє, Равенна, план
- Готична фортеця міста Каркассон, Франція
- Мученики за християнську віру, мозаїка в Сант Аполлінаре Нуово, Равенна
- Залишки абатства Малельйон Куланж, Франція
- Британія, Уельс, готична катедра
- Вітраж-троянда собору Паризької Богоматері.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF3TDBaeVlXNWpaVjlCYkdKcFgycDFZbVZmWTJGMGFHVmtjbUZzWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFJuSmhibU5sWDBGc1ltbGZhblZpWlY5allYUm9aV1J5WVd4bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Найяскравіші готичні пам'ятники — міські споруди: ратуші і, головне, собори. У ратуші концентрувалася ділова, практична частина управління містом. Осереддям же всього суспільного життя, безумовно, був собор. Крім основного призначення — проведення богослужіння — тут читалися лекції, проходили містерії — театралізовані вистави на біблійні сюжети, укладалися особливо важливі договори. Собори будувалися на замовлення міських комун, які, як правило, не жалкували на їх зведення грошей, оскільки собор був свого роду символом міста, уособленням християнських чеснот мешканців. Собор бував настільки великим, що його не могло заповнити і все населення міста. Готичний Собор Паризької Богоматері панує навіть над сучасною столицею Франції, перевершуючи величчю все побудоване пізніше. Будівництво могло тривати десятиріччями, а те і сторіччями. Найзнаменитіший довгобуд — Кельнський собор, який заклали в XII ст, закінчували за старовинними кресленнями вже в XIX в.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek13TDFkbGJHeHpMbU5oZEdobFpISmhiQzVtY205dWRDNWhjbkF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZkbGJHeHpMbU5oZEdobFpISmhiQzVtY205dWRDNWhjbkF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Головна візуальна особливість готичної архітектури — спрямованість будівлі угору. Готичні собори справляють відчуття легкості при своїй запаморочливій висоті. Як досягається подібний ефект? Основний технічний спосіб перекриття для готики — стрілчасті зведення. У романських будівлях кам'яне зведення даху було напівкруглим і спиралося на стіни. Щоб витримати навантаження, стіни повинні були бути масивними. В готичній споруді конструюється складний каркас з опорою прямо на підмурівок та виносні опори. Таким чином, стіни дещо позбавляються носійного навантаження, звідси — можливість зробити їх тонкими, насичувати прикрасами, робити великі і високі вікна. У готичних соборах багато вікон зі складними рамами, величезні вітражі, галереї, переходи, вежі, скульптури. За зовнішнім виглядом абсолютно неможливо здогадатися, який внутрішній устрій будівлі. Кожний з фасадів несхожий на інші. Наприклад, за фотографіями Собору Паризької Богоматері, зробленими з різних сторін, можна і не здогадатися, що це одна і та ж будівля.
Кожен із соборів присвячувався якій-небудь основній темі: Паризький — Богоматері, Шартрський — історії французького королівського роду. Прикраси соборів — рельєфи, скульптури, фрески, вітражі — справжня енциклопедія середньовічного світогляду і середньовічного життя. Наприклад, Шартрський собор прикрашають 9 тисяч скульптур. Химерно переплітаються тут біблійні сюжети, античні образи, побутові сцени, язичницькі мотиви, фантастичні фігури. Можна зустріти своєрідні карикатури в камені (один з рельєфів собору в місті Парма (Італія) — зображує віслюка в одязі ченця, який читає проповідь вовкам). Бували найнесподіваніші рішення. На вежах собору в місті Лан (Ена), Франція — стоять великі статуї биків — так міщани увічнили працю тварин (перевезення будматеріалів на будівництві). Віктор Гюго писав: «Книга архітектури не належала більше духівництву, релігії, Риму, але — уяві, поезії, народу… У цю епоху існує для думки, вираженої в камені, привілей, зовсім подібний нашій свободі друку: це свобода архітектури».
Середньовічна скульптура різних країн
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelk0TDAxaGJsOW9aV0ZrWDAxT1RVRmZRMnd5TXpZd05pNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUV0Z1WDJobFlXUmZUVTVOUVY5RGJESXpOakEyTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
-
-
- Мадонна з немовлям, слонова кістка, до 1375 року, Нідерланди. Художній інститут Чикаго
Релігійні зображення над входом та у галереях середньовічного собору служили біблією для неписьменних. Саме тут з моменту падіння Римської імперії розвивалася християнська скульптура.
У середньовічному мистецтві одразу почав діяти принцип релігійного почуття— коли одного разу прийнявши відомий образ, релігія забороняла художникам відступати від нього. Це перетворювало художника на безіменного ремісника, що створює копії, засуджувало до відтворення робіт попередників. Скульптори не могли вносити суттєвих змін в оригінали, але мали можливість проявляти себе в технічному виконанні. І, перш ніж майстри епохи Відродження відвоювали у церкви право на авторство і наблизилися до генія античної думки, минула тисяча років. Поряд із технічними прийомами обробки каменю було втрачено й моделювання — велика сила, здобута стародавнім шляхом вивчення законів сонячного світла. Саме ця сила брала участь у відтворенні життя, насичувала твори античних авторів. Загальноцерковні вимоги і дефіцит знань призвели до того, що перехід від низького рельєфу до високого, а потім до портретної, станкової та окремої скульптури тривав кілька століть. За цей час християнську скульптуру позбавили динаміки, зробили жорсткою, непластичною, звільнили від античних канонів.
Христос на хресті з ослаблими ногами і торсом, схиленими до людей, гріхи яких викуплені Його стражданнями. Діва Марія, розкинута на трупі свого сина. Марія Магдалина на одному з вівтарів Баптистерія у Флоренції — все це варіативні копії з Венери Мілоської, їх безліч.
У Середньовіччі існувала своя ідея порядку. Вища мудрість прагнула царства небесного, попри світ. Мистецтва більше не служили природі, тепер вони створювалися для церкви. Але ні живопис, ні скульптура неспроможні задовольнити душу, звернену до божественної любові. Основним художнім завданням мистецтва Середньовіччя було відобразити картину світобудови. Зображення мали налякати смертну людину, змусити її жити за заповідями і вірити у відпущення гріхів. Звідси типові композиційні елементи: спокуса і душа, що самодостатня, страждання, покаяння і прощення, відраза до земного життя і боротьба з кайданами плоті. Звичайно, в ранньому середньовіччі скульптура йшла дещо позаду всіх образотворчих мистецтв, але розквіт готичної думки швидко вивів її на провідні позиції.
Література Середньовіччя
Основна стаття: Середньовічна література
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJrTDBadmNuUjFibVZmZDJobFpXeGZKVEk0TVRWakxpVXlRMTlHY21WdVkyZ2xNamt1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVadmNuUjFibVZmZDJobFpXeGZKVEk0TVRWakxpVXlRMTlHY21WdVkyZ2xNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Яскравою сторінкою лицарської літератури є поезія трубадурів (від прованс. trobar — знаходити, створювати). Існувала на півдні Франції у Провансі з кінця XI до початку XIII ст. Лірика трубадурів постала утіленням лицарського світогляду. Поезія трубадурів була першою в Європі світською поезією народною мовою. У кожній країні їх називали по-різному: у Англії — менестрелі, у Німеччині — шпільмани. Лірику трубадурів живили різні джерела: фольклорні пісні та обряди, антична і східна поезія. Вони оспівували лицарське кохання та героїчні подвиги. У творчості трубадурів виділяють 3 основні теми: війна, служіння сюзерену та поклоніння Прекрасній Дамі, а також 3 жанри:
- Канцона — ліричний вірш про лицарське кохання (пізніше збірка віршів Петрарки називатиметься «Канцоньєрє»);
- Сірвента — вірш про подвиги на ратному полі;
- Пастурель — ліричний вірш, який розповідає про любов лицаря до пастушки.
Найвідомішим трубадуром вважають Бертарна де Борна.
Ваганти — мандрівні ченці, школярі, безробітні випускники перших університетів (Болонський, Оксфордський тощо). Їх вірші були найчастіше веселі та життєлюбні; на відміну від представників духовенства, оспівували не аскетизм та смиренність, а радощі життя (анакреонтична поезія); проте не рідко траплялися нарікання на жорстоку долю та несправедливість. Писали латиною, що також відрізняло їх від трубадурів. Одна з найвідоміших пам'яток — цикл «Carmina Burana». Поезія вагантів була здебільшого анонімна, саме тому немає жодного відомого письменника в галузі поезії вагантів.
Мистецькі скарби середньовіччя України
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE1TDB4aGQzSmxibU5sVDNKMGFHOWtiM2d1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFV4aGQzSmxibU5sVDNKMGFHOWtiM2d1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
-
-
- Кирилівська церква, Київ, поземний план
- П'ятницька церква у м. Чернігові, побудована у XII-XIII ст. у візантійському стилі, реконструйована арх. П.Д.Барановським у 1962 р.
- Спас ієрей, мозаїка Софійського собору, Київ
- Оборонна Покровська церква (Сутківці) 15-перебудови 18 ст. Хмельницька область.
- Горянська ротонда, м. Ужгород
Право
Див. також
- Історія Середніх віків
- Культура Близького і Середнього сходу у Середньовіччі
- Європейська культура Середньовіччя
- Каролінгський мінускул
- Культура епохи Відродження
- Культура до-Колумбової Америки
- Європейська культура Нового часу (XVII—XVIII століття)
- Музей Клюні, Париж.
- Список війн Середньовіччя
- Західне християнство
- Східне християнство
- Абат Сюжер
- Романський стиль
- Готичний стиль
- Мипарті
- Перська середньовічна кераміка
- Дученто
- Треченто
- Кватроченто
Джерела
- Войтович В. В. Середні віки // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 542. — .
- История средних веков. М., 2003
- Гуревич А. Я., Харитонович Д. Э. История Средних веков. — 2-е изд.. — М.: МБА, 2008. — 320 с. — (Humanitas). —
- Егер О. Всемирная история. Средние века. / 3-е изд. испр. и доп. — М.: АСТ, 2006. — 607 с. —
- Мустафін О. Справжня історія середніх віків. Х., 2014
- Егоров Д. Н. Культурная история Средних веков, М, 1918
- Гене Б. История и историческая культура средневекового Запада. М., 2002.
- История европейского искусствознания. От античности до 18 века, М, 1963
- Культура Византии, вторая половина 7-12 вв., М, Наука, 1989
- Даркевич В. П. «Произведения западного художественного ремесла в Восточной Европе (10-14 века)», М, 1966
Література
- Войтович Л. Середні віки в Україні: Хронологія, проблеми періодизації. «УІЖ», 2003, № 4.
- Історія європейської цивілізації: Середньовіччя. Замки. Торговці. Поети / за ред. У. Еко ; [пер. з італ. С.А. Кулініч та ін.]. – Харків : Фоліо, 2018. – 763 с. – .
- Історія європейської цивілізації: Середньовіччя. Собори. Лицарі. Міста / за ред. У. Еко ; [пер. з італ. О.В. Сминтини та ін.]. – Харків : Фоліо, 2018. – 667 с. – .
- Літературні феномени західноєвропейського середньовіччя / [упоряд. П.Л. Шулик, І.Ю. Голубішко]. – Кам‘янець-Подільський : Аксіома, 2019. – 252 с. – .
- Добролюбська Ю. А. Історія середніх віків. Тематична хрестоматія. – Одеса : ПНПУ, 2014. – 232 с.
- Добролюбська Ю. А. Історія середніх віків. Художньо-історична хрестоматія. — Одеса : Ун-т Ушинського, 2019. — 410 с.
- Добролюбська Ю. А. Історія середньовічного Сходу. ч. 1. Китай та Японія. Художньо-історична хрестоматія. — Одеса : Ун-т Ушинського, 2020. — 378 с.
- Семко Я. С. Історія раннього середньовіччя: документи та матеріали. Хрестоматія. Одеса: Ун-т Ушинського, 2021. – 230 с.
- Західноєвропейське середньовіччя ХІ – XV століть. Документи та матеріали: [автор-упорядник Ю. А. Добролюбська]. – Одеса : Астропринт, 2007. – 328 с.
- Дейвіс Н. Європа. Історія / Пер. з англ. П. Таращук, О. Коваленко. – К.: Основи, 2001.
- Дюбі Ж. Доба соборів (Мистецтво та суспільство 980-1420 років) / Пер. з фр. Григорій Пилипчук, Зоя Борисюк. – Київ: Юніверс, 2003.
- Зайбт Ф. Блиск і вбогість Середньовіччя. Історія з початком і кінцем / Пер. з нім. Х. Назаркевич, наук. ред. Р. Паранько. – Львів: Вид-во УКУ, 2009. – 512 с.
- Історія Візантії. Вступ до візантистики / За ред. С.Б. Сорочана і Л.В. Войтовича. – Львів: Вид-во «Апріорі», 2011.
- Історія європейської цивілізації. Середньовіччя. Варвари. Християни. Мусульмани / За ред. Умберто Еко. – Київ: Вид-во Жупанського,
- Історія європейської цивілізації. Середньовіччя. Собори. Лицарі. Міста / За ред.
Умберто Еко. – Київ: Вид-во Жупанського,
- Історія європейської цивілізації. Середньовіччя. Експедиції. Торгівля. Утопія / За ред. Умберто Еко. – Собори. Лицарі. Міста / За ред. Умберто Еко. – Київ: Вид-во
Жупанського, 15. Історія європейської цивілізації. Середньовіччя. Замки. Торгівля. Поети / За ред. Умберто Еко. – Київ: Вид-во Жупанського,
- Історія європейської ментальності / За ред. Петера Дінцельбахера / Пер. з нім.
Володимир Кам’янець. – Львів: Літопис, 2004. – 720 с.
- Коплстон Ф. Середньовічна філософія. – К., 1997.
- Курціус Е.Р. Європейська література і латинське середньовіччя / Пер. з нім. Анатолій Онишко. – Львів: Літопис, 2007. – 752 с.
- Ле Гофф Ж. Интеллектуалы в Средние века / Пер. с фр. А.М. Руткевича. – СПб., 2003.
- Ле Гофф Ж. Цивілізація середньовічного Заходу. –
- Ле Гофф Ж. Середньовічна уява / Пер. з фр. – Львів: Літопис, 2007.
- Лінч Дж. Середньовічна церква. Коротка історія / Пер. з англ. - К., 1994.
Примітки
- Найповніше вираження ця концепціяя знайшла в есе За довге Середньовіччя // Жак Ле Ґофф. Середньовічна уява. — Львів, 2007. — С. 25 — 30 та в передмові до збірки Середньовічна уява. — Львів, 2007. — С. 3 — 21
- За довге Середньовіччя // Жак Ле Ґофф. Середньовічна уява. — Львів, 2007. — С. 28
- Ле Ґофф, Жак (2007). Передмова. Середньовічна уява. Львів. с. 13.
- Геннадій Гайко, Володимир Білецький. Гірництво в історії цивілізації. — Видавничий дім «Києво-Могилянська академія», 2016. —Боговтілення 488 с.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Середньовіччя
- Середньовіччя // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 383.
- Середньовіччя / середні віки // Енциклопедичний словник класичних мов / Л. Л. Звонська, Н. В. Корольова, О. В. Лазер-Паньків та ін. ; за ред. Л. Л. Звонської. — 2-ге вид. випр. і допов. — К. : ВПЦ «Київський університет», 2017. — С. 448. — .
- Internet Medieval Sourcebook Project [ 16 квітня 2009 у Wayback Machine.]
- The Online Reference Book of Medieval Studies [ 24 квітня 2017 у Wayback Machine.]
- NetSERF [ 23 жовтня 2007 у Wayback Machine.] The Internet Connection for Medieval Resources.
- Complete overview of Middle Ages history.
- The Middle Ages [ 9 жовтня 2018 у Wayback Machine.]—an informational site for teachers and students
- Information from the Medieval Period. [ 18 жовтня 2018 у Wayback Machine.]
- De Re Militari: The Society for Medieval Military History [ 6 лютого 2007 у Wayback Machine.]
- [https://www.medievalchronicles.com}}
- Medievalists.net [ 1 вересня 2017 у Wayback Machine.]
- Українська музична культура епохи середньовіччя [ 10 вересня 2015 у Wayback Machine.]
- (рос.) Восточная литература [ 19 квітня 2021 у Wayback Machine.] — середньовічні історичні джерела Заходу й Сходу.
- Етика Середньовіччя [ 26 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Тофтул М. Г. Сучасний словник з етики. — Житомир: Вид-во ЖДУ ім. І. Франка, 2014. — 416с.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Serednovi chchya period yevropejskoyi istoriyi vid V stolittya padinnya Rimskoyi imperiyi i Velike pereselennya narodiv do epohi Vidrodzhennya ta Reformaciyi kinec XV stolittya pochatok XVI stolittya Za ustalenim chasovim rozpodilom rannye serednovichchya jmovirnishe vidbulosya u Zahidnij Yevropi anizh u Shidnij blizko IX XI IX st Karl Velikij z papami Gelasiyem I i Grigoriyem I Serednovichchya yak zagalnosvitovij period v istorichnomu rozvitku krayin Aziyi Pivnichnoyi Afriki Ameriki ye superechlivim pitannyam Panuye dumka sho serednovichchya yak yavishe ye suto regionalnim dzherelo ale cim slovom chasto koristuyutsya dlya opisu podij sho stalisya 500 1500 rokiv tomu nezalezhno vid regionu ta svoyeridnostej TlumachennyaCej rozdil ne mistit posilan na dzherela Vi mozhete dopomogti polipshiti cej rozdil dodavshi posilannya na nadijni avtoritetni dzherela Material bez dzherel mozhe buti piddano sumnivu ta vilucheno Termin serednovichchya vinik v Italiyi u X XVI stolittyah u koli istorikiv i literatoriv progresivnih lyudej svogo chasu Voni shilyalisya pered kulturoyu Starodavnoyi Greciyi i Starodavnogo Rimu namagalisya vidroditi yiyi Serednovichchyam voni nazvali chas mizh antichnistyu i svoyeyu epohoyu V nauci zakripivsya rozpodil istoriyi na starodavnyu serednovichnu i novu Serednovichchya v suchasnij periodizaciyi vsesvitnoyi istoriyi ohoplyuye chas vid padinnya Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi v V stolitti do Dobi velikih geografichnih vidkrittiv natomist povne panuvannya same serednovichnogo tipu kulturi v Yevropi zv yazuyut ne z usim periodom a z V VIII st Zgodom v Italiyi zarodzhuyetsya perehidna kulturna epoha Vidrodzhennya sho ohoplyuye kinec serednovichchya i pochatok Novogo chasu Ocinka Serednovichchya u nauci zminyuvalasya Gumanisti epohi Vidrodzhennya i prosvitniki XVIII st nazivali jogo temnimi vikami pisali pro glibokij zanepad kulturi Na protivagu yim romantiki XIX st u naukovih i nasampered v hudozhnih tvorah prikrashali serednovichchya buli shilni bachiti v nomu vtilennya vishoyi morali Suchasni vcheni perevazhno unikayut krajnoshiv Viznayetsya sho porivnyano z antichnistyu bulo vtracheno chimalo dosyagnen kulturi ale vodnochas u sferu kulturnogo rozvitku bulo zalucheno novi narodi zarodilisya Utvorennya serednovichnogo tipu kulturi na teritoriyi kolishnoyi Rimskoyi imperiyi vidbuvalosya riznimi shlyahami Vizantijska imperiya zberegla svoyu derzhavnist i yednist Vizantiya protyagom vsogo serednovichchya zalishalasya velikoyu i vplivovoyu derzhavoyu a vizantijska kultura stala pryamim prodovzhennyam antichnoyi Ale 1453 roku pislya zavoyuvannya turkami osmanami yiyi istoriya perervalasya Socialno ekonomichnij lad serednovichchya v Zahidnij Yevropi shematichno mozhna zmalyuvati takim chinom Na ruyinah Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi vinikla nizka chasom duzhe velikih yak napriklad Karolingska imperiya chasiv Karla Velikogo ale nemicnih rannih feodalnih monarhij Osnova ekonomiki silske gospodarstvo j kustarne virobnictvo Spochatku vsi zemli nalezhali korolyu i vin rozpodilyav yih mizh svoyimi vasalami feodalami feod nazva nadilu yaki sluzhili v jogo vijsku Feodali i sobi nadilyali zemleyu selyan sho vikonuvali rizni povinnosti panshina obrok Vstanovlyuvalisya skladni vzayemovidnosini mizh kriposnimi selyanami i panami i vseredini klasu feodaliv princip vasal mogo vasala ne mij vasal Kozhnij feodal pragnuv rozshiriti vlasni volodinnya vijni velisya majzhe bezperervno U pidsumku korolivska vlada vtrachala svij vpliv sho velo do rozdribnenosti Selyani yakih prignoblyuvali ne pripinyali borotbi v riznij sposib vid vtechi v mista do velikih selyanskih voyen i povstan Vinikayut samostijni miski komuni voni stayut oporoyu korolivskoyi vladi Z yavlyayetsya novij klas miska burzhuaziya vlasne same slovo burzhua utvorene vid nimeckogo burg misto PeriodizaciyaSerednovichchyaU temahVijni Serednovichna kultura Serednovichna literatura Serednovichna medicina Serednovichna muzika Serednovichna osvita Serednovichna filosofiyaPeriodizaciyaRannye Serednovichchya Visoke Serednovichchya Piznye Serednovichchya Vidilyayut osnovni periodi Rannye serednovichchya kinec V st seredina XI st Visoke serednovichchya XI XIV st Piznye serednovichchya XIV XVI st koli rozpochalasya centralizaciya derzhav pid korolivskoyu vladoyu Francuzkij istorik Zhak Le Goff proponuye koncepciyu Dovgogo Serednovichchya IV XIX st koli na jogo dumku bezperervno isnuvali fundamentalni strukturi sho dayut zmogu vloviti zv yazok mizh cimi p yatnadcyatma storichchyami Cej trivalij promizhok chasu istorik proponuvav podiliti na promizhni periodi Visoke serednovichchya IV IX st sho ye vodnochas piznoyu antichnistyu ta chasom zarodzhennya feodalnoyi sistemi vlasne Serednovichchya istorik proponuye vidilyati iz VIII X st centralne Serednovichchya X XIV st period najbilshogo rozvitku do yakogo varto zvesti Serednovichchya u vuzkomu znachenni piznye serednovichchya XIV XVI st sho ye periodom krizi Velikoyi Chumi Novij chas XVI XVIII XIX st pislya serednovichchya abo chasiabsolyutnoyi monarhiyi ta vidmirannya feodalnih struktur Cej period zavershuyetsya Francuzkoyu revolyuciyeyu ta glibinnimi zminami vsogo suspilstva sho vidbulisya v XIX st She odin pidhid Viznachennya Serednovichchya lat Medium aevum vpershe pochalo vzhivatisya hristiyanami v znachenni trivalogo promizhku chasu mizh pershim i drugim prishestyam Hrista Yevropa v 1328 Yevropa v 1430 i roki Yevropa v 1470 i rokiRol religiyi ta cerkvi v serednovichnomu suspilstviKorol na budivnictvi hramu Miniatyura z anglijskogo rukopisu Zhitiye Sv Offara do XIV st Hristos mozayika v Sant Apollinare Nuovo Ravenna Bazilika Mariyi Magdalini v Vezele centralnij vhidHud Dzhotto freska Pocilunok Yudi abo Vzyattya Hrista pid vartu Hrestovij pohid do Yerusalima Dlya serednovichnoyi kulturi pritamanni dvi klyuchovi vidmitni oznaki korporativnist i panivna rol religiyi ta cerkvi Serednovichne suspilstvo yak organizm z klitin skladalosya z velikoyi kilkosti socialnih staniv socialnih prosharkiv Lyudina za narodzhennyam nalezhala do odnogo z nih i naspravdi ne mala mozhlivosti zminiti vlasne socialne stanovishe Z kozhnim takim stanom bulo pov yazano svoye kolo politichnih i majnovih prav i obov yazkiv nayavnist privileyiv abo yih vidsutnist vlastivij uklad zhittya navit harakter odyagu Isnuvala suvora stanova iyerarhiya dva vishi stani duhivnictvo feodali zemlevlasniki dali kupectvo remisniki selyani ostanni u Franciyi ob yednuvalis u tretij stan Chitku formulu viviv na mezhi X XI stolit yepiskop francuzkogo mista Lana Adalberon odni molyatsya inshi voyuyut treti pracyuyut Kozhen stan buv nosiyem i vidpovidnogo tipu kulturi Mogutnim ob yednavchim chinnikom za takih umov buli religiya ta cerkva Viznachalna rol hristiyanskoyi religiyi i cerkvi v usih galuzyah suspilnogo i kulturnogo zhittya skladala principovu osoblivist yevropejskoyi serednovichnoyi kulturi Cerkva pidporyadkuvala sobi politiku moral nauku osvitu i mistectvo Ves svitoglyad lyudini serednovichchya buv teologichnim vid greckogo teos Bog Chim zhe mozhna poyasniti take vinyatkove stanovishe religiyi v serednovichnomu suspilstvi Odnu z vidpovidej na pitannya daye sam zmist hristiyanskogo virovchennya Vono viniklo z borotbi i vzayemnogo vplivu bezlichi filosofskih i religijnih techij Yaksho govoriti pro pervinne hristiyanstvo to odniyeyu z golovnih idej sho zabezpechili povsyudne poshirennya novoyi religiyi buv zadum rivnosti lyudej rivnist yak grihovnist istoti pered vsemogutnim i vsemilostivim Bogom ale takozh rivnist Hristiyanstvo viniknuvshi v koloniyah Starodavnogo Rimu v seredovishi rabiv i vilnovidpushenih z samogo pochatku ne bulo religiyeyu yakogos okremogo narodu vono malo nadnacionalnij harakter Yak religijne vchennya hristiyanstvo zasnovuyetsya na troh golovnih ideyah ideyi grihovnosti usogo lyudskogo rodu zarazhenogo pervorodnim grihom Adama i Yevi uyavlennya pro poryatunok yakij neobhidno zasluzhiti kozhnij lyudini zadumu spokutuvannya vsih lyudej pered Bogom na shlyah yakogo stalo lyudstvo zavdyaki strazhdannyam i dobrovilnij zhertvi Isusa Hrista yakij z yednav u sobi yak bozhu tak i lyudsku prirodu U pervinnomu hristiyanstvi duzhoyu bula vira v shvidke druge prishestya Isusa Hrista Strashnij sud i kinec grishnogo svitu Odnak chas ishov nichogo podibnogo ne vidbuvalosya i na misce ciyeyi ideyi prihodit dumka zamogilnogo vozdannya za dobri abo pogani vchinki tobto pekla i rayu Smertna kara u serednovichchi Zasadi oficijnogo cerkovnogo svitoglyadu serednovichchya bulo zakladeno na mezhi IV V st v pracyah Avgustina zgodom doluchenogo do obrazu svyatih Vin rozrobiv vchennya Pro Bozhestvennu blagodat zgidno z yakim cerkva ye poserednikom mizh Bogom i lyudmi yedinoryativna rol cerkvi Tilki cerkva zaluchaye lyudej do Boga Yak hranitelnicya blagodati Bozhoyi vona mozhe dati lyudini spokutuvannya grihiv Zgidno z Avgustinom ves hid istoriyi prirechenij bozhestvennim promislom tomu lyudina ye ne v silah jogo zminiti i grishno navit namagatisya ce zrobiti Treba pokirlivo prijmati yak bagatstvo tak i bidnist voni naslidok pershorodnogo griha Adama i Yevi Cej zhe grih spotvoriv lyudskij rozum vidtodi vin maye shukati sobi opertya u viri Zvidsi postulat Crede ut intelligas Vir shobi rozumiti yakij progoloshuvav pershist viri nad rozumom Do kincya antichnosti hristiyanstvo yavlyalo soboyu rozvinenu svitoglyadnu sistemu Bulo virobleno simvol viri korotkij viklad osnovnih dogmativ hristiyanskoyi cerkvi Do nogo vvijshli dogmat pro troyichnist Boga yakij ye yedinij i razom z tim skladayetsya z troh osib Boga Otcya Boga Sina i Boga Duha Svyatogo dogmat pro voskresinnya Hrista i inshi Pershi hristiyanski gromadi viriznyalisya demokratizmom odnak dosit shvidko sluzhiteli kultu duhovenstvo abo klir grec klhros zhereb spochatku yih obirali po zherebu peretvoryuyutsya na suvoru iyerarhichnu organizaciyu Spochatku najvishe stanovishe u kliri posidali yepiskopi Rimskij yepiskop stav domagatisya viznannya za nim pershosti sered vsogo duhivnictva hristiyanskoyi cerkvi Naprikinci IV pochatku V st vin stav imenuvatisya Papoyu i postupovo pridbav vladu nad vsima inshimi yepiskopami Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi Hristiyanska cerkva stala imenuvatisya katolickoyu sho oznachaye vsesvitnya Vzhe v ostanni stolittya isnuvannya Rimskoyi imperiyi hristiyanstvo z religiyi prignoblenih peretvoryuyetsya na derzhavnu religiyu Papa ogolosiv sebe namisnikom Hrista na Zemli na tu zh rol pretenduvav patriarh Konstantinopolskij u cerkvi viyavilosya dva organizacijni centri 1054 roku Papa rimskij i patriarh Konstantinopolskij proklyali odin odnogo U chasi zagalnoyi religiyi cerkva rozkololasya na zahidnu rimo katolicku i shidnu pravoslavnu V umovah krahu Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi shvidkogo utvorennya i takogo zh shvidkogo rozpadu varvarskih korolivstv postijnogo perekroyuvannya kordoniv potim feodalnij rozdribnenosti cerkva viyavilasya najorganizovanishoyu siloyu svoyeridnim ostrovom poryadku u bezladdi Mabut najbilsh staloyu derzhavoyu Yevropi bula Papska oblast serednya Italiya sho perejshla v VIII st pid bezposerednye pravlinnya rimskih pap i yaka isnuvala do XIX s Same dlya obgruntuvannya prava na vladu v cij derzhavi bulo stvoreno legendu pro Kostyantinovij dar nibi rimskij imperator Kostyantin perenosyachi stolicyu do Vizantiyi svoyim nastupnikom v Rimi zalishiv Papu Abatstvo Sherborn Angliya gotichne sklepinnya Politichnij vpliv papstva rozpovsyudzhuvavsya na vsyu Yevropu Duzhe dovgo lishe papa priznachav yepiskopiv do vsih krayin Cerkva shiroko vikoristala sistemu pokaran v tomu chisli proti praviteliv vidluchennya sho stavilo lyudinu poza cerkvoyu anafemu urochiste prilyudne nakladennya proklyattya interdikt zaboronu vidpravlyati kult na cilij teritoriyi i inshi Obrannya Papi z XI s stalo prohoditi na osoblivih zborah kardinaliv bez najmenshoyi mozhlivosti vtruchannya svitskoyi vladi Priblizno tretina vsih ornih zemel Yevropi nalezhala cerkvi vsi derzhavi viplachuvali desyatinu desyatu chastinu podatkiv sho zbirayutsya na yiyi korist U katolickij cerkvi do X st vstanovlyuyetsya zvichaj bezshlyubnosti celibatu duhovenstva Cej zvichaj tisno zv yazav stani feodaliv i duhivnictva u sim yah feodaliv starshij sin zvichajno uspadkovuvav zemelnu vlasnist a drugij stavav svyashennikom Fenomen monastirya v Yevropi Svyatij Grigorij iz pisaryami Relyef 10 st Lotaringiya slonova kistka Muzej istoriyi mistectv Viden Serednovichna likarnya v monastiri dlya hvorih sifilisom derevorit 1496 roku Inicial latinskoyi literi S u pletenomu ornamenti iz zoomorfnimi figurami 1153 r Monastir avgustinciv misto Tuluza Franciya Osoblive priznachennya v poshirenni vplivu cerkvi mali monastiri Voni vinikli v III st v Yegipti i yavlyali soboyu spochatku poselennya vidlyudnikiv vid greckogo monah vidlyudnik Monastiri v Yevropi stayut i velikimi zemlevlasnikami i centrami bagatogaluzevih gospodarstv i ukriplenimi fortecyami i vognishami kulturnogo zhittya Pershij chernechij orden stvoriv Benedikt Nursijskij v VI st Nadali orden benediktinciv ob yednuvav do dvoh tisyach monastiriv u XII st cherez nizku velikih narodnih povstan vinikaye nova techiya v chernectvi Francisk Assizkij v Italiyi i Dominik v Ispaniyi majzhe odnochasno vistupayut z propoviddyu bidnosti vidmovi vid vlasnosti povagi do prostoyi praci Golovnim dlya svyashennika voni vvazhali ne urochiste bogosluzhinnya a propovid v mandrivkah sered prostih lyudej Taki poglyadi znajshli duzhe shiroku pidtrimku Rim oficijno viznav franciskanciv i dominikanciv ordenami zhebruchih chenciv propovidnikiv Treba vrahuvati she odnu prichinu vplivovosti cerkvi osoblivo v rannomu serednovichchi Ce zagalnij kulturnij zanepad virodzhennya antichnoyi kulturi sho nastalo pislya V st Rujnuvalisya politichni kulturni zv yazki bilshist naselennya stala agrarnoyu Pismennist peretvoryuyetsya na ridkist Na zminu klasichnij prihodit vulgarna narodna latina V takih umovah same cerkva vistupaye ohoroncem antichnoyi kulturnoyi spadshini Svyashenniki viyavlyayutsya najosvichenishimi lyudmi Adzhe i sered praviteliv todi pismenni lyudi buli vidnosnoyu ridkistyu Napriklad Karl Velikij tvorec velicheznoyi imperiyi geroj perekaziv i legend povazhav osvitu rozmovlyav latinoyu greckoyu znavsya na literaturi ale ne vmiv pisati Jogo biograf rozpovidaye sho imperator voziv na lizhku pid podushkoyu doshechki j listki shob u vilnij chas privchiti ruku vivoditi bukvi Ale malo mav uspihu Pri monastiryah organizovuvalisya skriptoriyi specialni majsterni dlya perepisuvannya knig Rukopisni knigi vigotovlyalisya z pergamentu osoblivim sposobom obroblenoyi telyachoyi abo ovechoyi shkiri Dlya vigotovlennya odniyeyi Bibliyi velikogo formatu bulo potribno 300 ovechih shkir na yiyi vikonannya jshlo 2 3 roki Koshtuvali taki knigi prirodno nejmovirno dorogo Pri monastiryah zvichajno organizovuvalisya biblioteki Krim Bibliyi perepisuvalisya knigi hristiyanskih bogosloviv zhittyepisi svyatih vcilili antichni tvori bez takogo perepisuvannya do nas ci tvori prosto ne dijshli b Tut skladayutsya hroniki opisi podij po rokah Shkoli protyagom rannogo serednovichchya vidkrivalisya lishe pri cerkvah i monastiryah Postupovo skladayetsya shkilna programa Vona ne minyalasya potim vikami Do neyi vhodili sim vilnih mistectv tri vvidni disciplini trivium gramatika ritorika opanuvannya krasnomovstvom dialektika opanuvannya pravilnim krasnomovstvom tobto formalna logika chotiri disciplini vishogo ciklu kvadrium arifmetika geometriya astronomiya muzika Abatstvo Tevistok benediktinciv Devon Angliya Zahidna brama Testamentum pergament arkush VIII st Varshava Nac biblioteka Keliya monastir Sv Georgiya Shtajn na Rejni Shvejcariya Abatstvo Kodon XII st Dordon FranciyaLicarska kulturaZamok Falez Nizhnya NormandiyaNadgrobok Dagobera I Abatstvo Sen Deni Sam obraz serednovichchya chasto poyednuyetsya z koloritnoyu figuroyu licarya v latah Licari profesijni voyini yavlyali soboyu korporaciyu chleniv yakoyi ob yednuvali sposib zhittya etichni cinnosti osobovi ideali Licarska kultura vinikaye v feodalnomu seredovishi Sam stan feodaliv buv neodnoridnim Nechislennu znat feodalnogo klasu utvoryuvali najbilshi zemlevlasniki nosiyi guchnih tituliv Ci najbilsh rodoviti i blagorodni licari buli na choli svoyih druzhin chasom spravzhnih armij Licari rangom nizhche sluzhili v cih druzhinah z vlasnimi zagonami yaki z yavlyalis na pershij poklik pana Na nizhnih rivnyah licarskogo pidporyadkuvannya stoyali bezzemelni licari vse nadbannya yakih perebuvalo u vijskovomu vitorzi ta zbroyi Bagato z nih mandruvali primikayuchi do zagoniv tih abo inshih vatazhkiv stayuchi najmancyami a neridko i prosto grabuvali Vijskova sprava bula prerogativoyu feodaliv i voni robili vse shob yaknajbilshe ne dopustiti uchasti v bitvah grubih muzhikiv Chasto zaboronyalosya nosinnya zbroyi i verhova yizda bazarnim torgovcyam selyanam remisnikam i chinovnikam Buvali vipadki koli licari vidmovlyalisya brati uchast u bitvah razom z prostolyudinami i vzagali z pihotoyu Zgidno z poshirenimi v licarskomu seredovishi uyavlennyami spravzhnij licar povinen buv pohoditi z horoshogo rodu Shanoblivij licar posilavsya dlya pidtverdzhennya svogo shlyahetnogo pohodzhennya na gillyaste genealogichne derevo mav rodovij gerb i rodovij deviz Nalezhnist do stanu peredavalasya u spadok v okremih vipadkah u licari posvyachuvali za vinyatkovi vijskovi zvityagi Suvorist pravil stala porushuvatisya v hodi rozvitku mist cej privilej stali vse chastishe kupuvati Zhak Iverni Fragment freski Dev yat geroyiv i dev yat uslavlenih zhinok minulogo do 1420 r zamok Manta pivdennij P yemont Italiya U riznih krayinah isnuvali shozhi sistemi vihovannya licariv Hlopchika vchili verhovij yizdi volodinnyu zbroyeyu nasampered mechem i spisom a takozh borotbi i plavannyu Vin stavav pazhem potim zbroyenoscem pri licari Lishe pislya cogo yunak vidznachavsya chestyu projti cherez obryad posvyachennya v licari Isnuvala i specialna literatura prisvyachena licarskim mistectvam Majbutnogo licarya navchali krim inshogo i sposobam polyuvannya Vono vvazhalosya drugim pislya vijni zanyattyam gidnim licarya U licariv viroblyavsya osoblivij tip psihologiyi Zrazkovij licar povinen buti gidnim cogo zvannya Vin mav buti garnim i privablivim Tomu specialna uvaga pridilyalasya postavi odyagu prikrasam Lati j kinska upryazh osoblivo paradni buli spravzhnimi tvorami mistectva Vid licarya vimagalas fizichna sila inakshe vin prosto ne zmig bi nositi lati sho vazhili do 30 kg Lati pochinayut vtrachati svoyu rol tilki z vinahodom vognepalnoyi zbroyi Vid licarya ochikuvalosya sho vin bude postijno pikluvatisya pro svoyu slavu Vlasnu doblest treba bulo ves chas pidtverdzhuvati i bagato yaki licari znahodilisya v postijnomu poshuku mozhlivostej dlya cogo Koli tut vijna ya tut zalishusya govorit licar v odnij z balad poetesi Mariyi Francuzkoyi Nichogo nezvichajnogo ne bulo v tomu shobi pomiryatisya siloyu z neznajomim supernikom yaksho toj hoch chim nebud viklikav nezadovolennya Organizovuvalisya specialni licarski turniri U XI XIII st virobilisya pravila licarskih poyedinkiv Tak yih uchasniki povinni buli koristuvatisya odnakovoyu zbroyeyu Zdebilshogo spochatku superniki mchali odin na odnogo zi spisom naperevagi Yaksho spisi lamalisya bralisya za mech potim za bulavu Turnirna zbroya bula tupoyu i licari pragnuli lishe vibiti supernika z sidla Pid chas provedennya turniru pislya chislennih osobistih poyedinkiv yaki mogli prodovzhuvatisya dekilka dniv vlashtovuvali golovne zmagannya udavanu bitvu dvoh zagoniv Licarski poyedinki stali skladovoyu chastinoyu bitv v neskinchennih feodalnih vijnah Takij poyedinok vidbuvavsya pered boyem yedinoborstvo zavershuvalosya smertyu odnogo z licariv Yaksho poyedinok ne provodivsya to vvazhalosya sho bij pochato ne za pravilami Sered licarstva bula rozvinena stanova solidarnist Istoriya znaye chimalo prikladiv istinno licarskoyi povedinki Pid chas vijni mizh frankami i saracinami odin z najkrashih licariv Karla Velikogo na im ya Ozh ye viklikavsya na poyedinok z licarem saracin Koli zh Ozh ye hitristyu vzyali v polon jogo protivnik ne shvalyuyuchi takoyi povedinki sam zdavsya frankam shobi ti mogli obminyati na nogo Ozh ye Pid chas odniyeyi z bitv u hodi hrestovih pohodiv Richard Levove Serce opinivsya bez konya Jogo supernik Sajf ad Din poslav jomu dvoh bojovih konej Cogo zh roku Richard zviv sina svogo supernika u licarsku gidnist Vishim viyavom licarskoyi vojovnichosti brutalnogo pragnennya feodaliv do zahoplennya novih zemel pidtrimanogo katolickoyu cerkvoyu stali hrestovi pohodi na Shid pid praporom zahistu hristiyan i hristiyanskih svyatin vid musulman U 1096 r vidbuvsya pershij z nih a v 1270 r ostannij U yih hodi vinikayut osoblivi vijskovo religijni organizaciyi licarski ordeni U 1113 r buv zasnovanij orden joanitiv abo gospitalyeriv yihnoyu pershoyu rezidenciyeyu buv budinok shpital sv Joanna V Yerusalimi poblizu hramu buv centr ordenu tampliyeriv abo hramovnikiv Keruvav ordenom velikij magistr sho pidkoryavsya osobisto Papi rimskomu Vstupayuchi v orden licar davav obitnici cnotlivosti ta sluhnyanosti Voni nosili chernechi plashi u gospitalyeriv chervonij z bilim hrestom u hramovnikiv bilij z chervonim ponad licarski lati U agresiyi proti slov yanskih narodiv golovnu dzherelo rol grav Tevtonskij orden 1204 roku pid chas Chetvertogo hrestovogo pohodu sho mav za metu pidporyadkuvannya pravoslavnoyi cerkvi Rimu ta znishennya patriarhatu u Konstantinopoli licari hrestonosci zrujnuvali ta pograbuvali stolicyu Vizantijskoyi imperiyi Licarskij kodeks znajshov vidbittya v licarskij literaturi Yiyi vershinoyu vvazhayetsya svitska lirichna poeziya trubaduriv narodnoyu movoyu sho vinikla na pivdni Franciyi Langedok Voni stvoryuyut kult Prekrasnoyi Pani sluzhachi yakij licar povinen sliduvati pravilam kurtuaziyi Kurtuaziya krim vijskovoyi doblesti vimagala uminnya povoditisya v suspilstvi pidtrimuvati rozmovu spivati Buv rozroblenij osoblivij ritual zalicyannya do pani Navit u lyubovnij lirici v opisi pochuttiv licarya do pani persh za vse vikoristovuyetsya viznachalna stanova terminologiya prisyaga sluzhinnya daruvannya senjor vasal Po vsij Yevropi rozvivayetsya i zhanr licarskogo romanu Dlya jogo syuzhetu buli obov yazkovi vzirceva licarska lyubov vijskovi podvigi v im ya osobistoyi slavi nebezpechni prigodi Romani shiroko zmalovuvali pobut i vdachi svogo chasu Vodnochas u nih vzhe pomitna cikavist do okremoyi lyudskoyi osobi Najposhirenishi syuzheti pro licariv Kruglogo stolu pro legendarnogo korolya britiv Artura pro licarya Lanselota pro Tristana ta Izoldu Bagato v chomu zavdyaki literaturi v nashij svidomosti dosi zhive romantichnij obraz shlyahetnogo serednovichnogo licarya Narodna selyanska kultura ta kultura mistFahverkovi budinki NimechchinaRodina bilya kamina XIV stolittyaMiniatyura z zhinkoyu sho vikladaye osheleshenim katolickim chencyam geometriyu Evklida 14 st Metalevij klyuch Muzej Berlin Bilshist naselennya serednovichnoyi Yevropi skladali selyani Yak spivvidnosilisya mizh soboyu cerkovna licarska kultura i kultura narodnoyi masi Vodnochas rukami ostannih stvoryuyutsya i prikrashayutsya feodalni zamki hrami i monastiri She z varvarskih chasiv zberigayutsya i rozvivayutsya narodni usni epichni tvori Pisnya pro Nibelungiv Pisnya pro Rolanda ale zapisuyut i obroblyayut yih vzhe osvicheni lyudi Sered selyan osoblivo zi vstanovlennyam kriposnogo gnoblennya postijno zh akkulturu feodaliv bukvalno pronizuye prezirstvo do gnobiteliv zemlevlasnikiv j odnochasno povazhayetsya figura licarya zahisnika hristiyanstva U narodnomu seredovishi vidbuvayetsya utvorennya nacionalnih mov zgodom voni vitisnyayut latinu z profesijnoyi literaturi Serednovichchya ye bagatim na podibni superechnosti Selyanske svitosprijnyattya bezumovno formuvalosya na osnovi hristiyanskogo svitoglyadu ale pri comu religijni pochuttya prostih lyudej znachno vidriznyalisya vid kanoniv oficijnogo bogoslov ya Osoblive spivchuttya viklikali strazhdannya Hrista v nih bachili vidgomoni vlasnoyi doli Shanovnim staye obraz Bogomateri yiyi vvazhali zahisniceyu i zastupniceyu Navit nevdovolennya selyan svoyim stanom borotba proti gnoblennya osmislyuvalasya v hristiyanskih obrazah Vinikali tak zvani narodni yeresi yeres religijne vchennya sho vidhilyayetsya vid oficijnogo cerkovnogo Proti takih ruhiv cerkva borolasya zhorstoko i napoleglivo Odnim iz znaryad borotbi staye inkviziciya Viniknuvshi v XII st yak forma cerkovnogo sudu vona peretvorilasya u velikij cerkovnij zaklad i bula pidporyadkovana osobisto Papi rimskomu Narodna selyanska kultura stala odnim z najvazhlivishih dzherel progresu serednovichnoyi kulturi sho pochavsya v XI st i sho virazivsya v formuvanni miskoyi kulturi U XI st v Zahidnij Yevropi vidbuvayetsya shvidke zrostannya mist Yih naselennya skladalosya z najrishuchishih ta najbuntivnishih elementiv suspilstva v mista bigli kripaki povitrya mista robilo vilnim zminyuvali sposib zhittya deyaki feodali osoblivo zbidnili Novi vidi diyalnosti torgivlya remeslo vimagali aktivnosti obachnosti porodzhuvali racionalistichnij pidhid do zhittya Mistyani ob yednuvalisya v komuni sho mali organi samovryaduvannya Voni i ocholyuvali borotbu za zvilnennya vid feodala abo monastirya na zemlyah yakih stoyalo misto Cya borotba zazhadala geroyichnih zusil i zajnyala chimalij istorichnij termin ale uvinchalasya v rezultati uspihom Mista stali oporoyu korolivskoyi vladi v hodi utvorennya centralizovanih nacionalnih derzhav za vinyatkom Italiyi de perevazhali mista derzhavi Vazhlivim elementom pidnesennya kulturi v XI XIII st bulo rozshirennya osviti pochavsya vihid yiyi za mezhi suto bogoslov ya Organizaciya miskogo zhittya diktuvala potrebu v pismennih lyudyah Zbilshuyetsya kilkist shkil z yavlyayutsya miski yepiskopalni a takozh privatni shkoli Postupovo vinikaye yih specializaciya Napriklad u Bolonyi buli yuridichni shkoli v misti Salerno medichni viznanim centrom filosofiyi vvazhavsya Parizh Yakisno novij etap v rozvitku sistemi osviti viniknennya vishih navchalnih zakladiv U XII XIII st vinikayut universiteti vid latinskogo universum zagalnist sukupnist Bagato v chomu tipovoyu ye organizaciya Parizkogo universitetu Vin otrimav korolivsku gramotu v 1200 r Do jogo skladu vhodili vikladachi uchni a takozh knigotorgovci posilni aptekari navit shinkari Vikladachi ob yednuvalisya v osoblivi organizaciyi fakulteti vid latinskogo zdatnist zdatnist vikladati yakij nebud predmet U Parizkomu universiteti yih bulo chotiri odin molodshij na yakomu navchali chitannya pisma i vivchali sim vilnih mistectv i tri starshih medichnij yuridichnij i bogoslovskij Vikladachi obirali golovu fakultetu dekana vid latinskogo desyatnik Uchni studenti vid latinskogo studere staranno zajmatisya sluhali i zapisuvali lekciyi brali uchast u disputah Do XV st v Yevropi bulo vzhe 60 universitetiv Pozhvavlennya intelektualnogo zhittya v XI XIII st viyavilosya v rozgortanni filosofskih superechok Hoch panivnoyu bula teza filosofiya sluzhnicya bogoslov ya ale treba vrahovuvati sho dlya lyudej tiyeyi epohi vona nesla inshe znachennya nizh dlya nas Adzhe tilki v Bogovi bachili vishe znachennya vsogo zemnogo U porivnyanni z bagatovikovoyu praktichnoyu vidsutnistyu filosofskoyi dumki ce buv bezumovnij krok upered Serednovichna filosofiya otrimala uzagalnene poznachennya sholastika vid latinskogo shkola U sholastici skladayutsya i boryutsya dekilka napryamiv Odniyeyu z pershih bula diskusiya pro universaliyi mizh nominalistami j realistami Nominalisti vvazhali sho naspravdi isnuyut lishe odinichni rechi dostupni vidchuttyam a zagalni ponyattya universaliyi tilki yih poznachennya imena lat nomina znaki movi Realisti vidstoyuvali zvorotne Najviznachnishim predstavnikom oficijnoyi cerkovnoyi sholastiki buv Toma Akvinskij 1225 1274 Vin istotno rozvinuv katolicke bogoslov ya virobiv zagalni principi jogo stavlennya do prirodi i suspilstva sho faktichno zbereglisya donini Vin zokrema aktivno vikoristovuvav spadshinu Aristotelya Vchennya Tomi Akvinskogo ohopilo bukvalno vsi storoni zhittya Vislovlyuvav vin i ekonomichni ideyi napriklad pro rozumnu cinu yaka povinna vidpovidati kilkosti zatrachenoyi praci Vse chastishe zvuchali vilni dumki shob yih vidstoyuvati bula potribna velika osobista muzhnist Tezi Avgustina sho panuvala vikami viruyu shob rozumiti P yer Abelyar 1079 1142 protistaviv tezu rozumiyu shob viriti stverdzhuyuchi prioritet rozumu Jogo vchennya bulo ogoloshene yeressyu Profesor Oksfordskogo universitetu franciskanskij chernec Rodzher Bekon 1214 11 chervnya 1294 vidstoyuvav vazhlivist dosvidu v otrimanni znan uminnya provaditi doslidi stoyit vishe za vsi znannya ta mistectva Za zvinuvachennyami v chaklunstvi ta spilkuvanni z diyavolom vin buv piddanij cerkovnomu sudu i proviv v uv yaznenni 14 rokiv Z literaturnih zhanriv z miskoyu kulturoyu pov yazanij rozkvit latinomovnoyi literaturi Yiyi yaskrave yavishe lirika vagantiv tak nazivali bidnih burlak studentiv shkolyariv vona vidriznyalas vilnodumstvom nasolodami zhittya prezirstvom do vsilyakih v tomu chisli cerkovnih avtoritetiv Populyarnimi buli tvori satirichnih zhanriv narodnimi movami Svitski svyata serednovichchya i kulturni vpliviTri blazni karnavalu gravyura 1542 r Dokladnishe Smihova kultura Dokladnishe Venecijskij karnaval Dokladnishe Afanasij Nikitin Serednovichchya ce ne tilki molitvi budivnictvo soboriv chi hrestovi pohodi Ce takozh svitski necerkovni svyata Mezhi svitu v uyavlenni lyudej serednovichchya potrohu rozshiryali palomniki do svyatih misc palomnictvo do grobnici Yakova Kompostelskogo palomnictva v Palestinu kupci diplomati shpiguni sho pobuvali v dalnih krayinah Marko Polo Afanasij Nikitin posli papi rimskogo sered yakih i Vilgelm de Rubruk brigadi mandrivnih budivelnikiv remisnikiv Najprivablivishoyu krayinoyu serednovichchya dlya yevropejciv dovgij chas zalishalas Vizantijska imperiya Geografichne roztashuvannya na perehresti torgovelnih shlyahiv na perehresti idej Shodu i Zahodu barvista vlasna kultura robili yiyi poza konkurenciyeyu vprodovzh odnogo tisyacholittya Kopiyi zrazkiv vizantijskoyi arhitekturi z yavilisya v riznih kutah serednovichnoyi Yevropi kaplicya v Fuldi j kaplicya v Aaheni Nimechchina sobor v Chefali Siciliya sobor Sv Sofiyi v Kiyevi Vidomi konstantinopolski mozayisti stvoryuyut koshtovni mozayiki yak v samij Greciyi monastir Dafni tak i v Italiyi cerkva Martorana v Palermo cerkva San Vitalye misto Ravenna v dalekij Rusi Ukrayini Slava remisnikiv mozayistiv z Vizantiyi bula takoyu velikoyu sho yih zaprosili na pracyu navit v oseredok musulmanstva v togochasnij Zahidnij Yevropi v musulmansku Ispaniyu mozayichni tvori v sobornij mecheti Kordovi A na konstantinopolskomu ipodromi vistupali togochasni aktori z usih usyud akrobati z Yegiptu magi z Indiyi tancyuristi z krayin Skandinaviyi u zviryachih shkirah Tri volhvi mozayika v Sant Apollinare Nuovo Ravenna Ahen Plan kopiya kaplici z Ravenni v Nimechchini z piznimi gotichnimi dobudovami Katedral v Aheni vivtar Shkiryani maski skomorohiv znajdeni v Velikomu Novgorodi 12 13 st Derzhavnij istorichnij muzej Moskva V Pivnichnij Italiyi poblizu mista Trevizo vigadali novu zabavu Vibuduvali nevelikij igrashkovij zamok Jogo zahishali divchata Zahopiti zamok namagalis molodi parubki kidayuchi v divchat fialki lileyi troyandi inkoli frukti Abi pidkoriti sercya zahisnic zhburlyali navit koshiki z kvitami Potim cya gra perejshla v literaturu pisni stala vidoma pid nazvoyu Shturm zamku Kohannya Vesele zavoyuvannya zamku yakij zahishali divchata stalo syuzhetom dlya relyefiv na slonovij kistci sho prikrasili nozhi skrinki skrinka z Parizhu XIV st Metropoliten muzej Nyu Jork fragment relyefu u Velikomu Novgorodi Rosiya Karnavalna maska Stihiya yazichnickogo svyata vrozhayu ta shanuvannya boga vrozhayu Saturna perejshlo v venecijskij karnaval Doslidniki sperechayutsya koli same vidbuvsya pershij karnaval Nazivayut rizni dati 988 rik koli venecijskim voyakam vdalosya vizvoliti z polonu u pirativ svoyih narechenih nache todi i vidbuvsya pershij karnaval Inshi vedut pohodzhennya karnavalu z 1094 r koli venecijci svyatkuvali vdalu ugodu z Vizantiyeyu sho dozvolila venecijcyam zi znachnimi pilgami torguvati v imperiyi Navit mogutnya katolicka cerkva ne zmogla za stolittya zrobiti karnaval cilkom svoyim Obov yazkovoyu prikmetoyu karnavalu stali maski Voni minyalisya z chasom ale buli i postijni tradicijni Bau ta bila maska najvidomisha Vona prikrivala oblichchya ta rot sho dozvolyalo zminyuvati navit golos Mattachino yiyi vdyagali kanatohidci yakih tezh zaproshuvali na svyato Mattachino odna z najdavnishih masok venecijskogo karnavalu More tta zhinocha maska zazvichaj chornogo koloru Piznishe yiyi dopovnili kapelyuhom na tri rogi abo pir yam Likar chumi specifichna venecijska maska Vona uosoblyuvala likarya sho dopomagav hvorim na chumu bo morska stolicya Adriatiki silno poterpala vid hvorob u serednovichchya Maska likarya chumi nagaduye golovu ptaha ale z okulyarami U dovgij dzob maski vkladali pryanoshi chi aromatni travi abi likar mig pracyuvati v chumnih barakah ta monastirskih likarnyah popri smorid Z rozpovsyudzhennyam italijskogo teatru masok nabuli populyarnosti maski teatralnih personazhiv Arlekin Kolombina P yero Pantalone Pulchinela tosho Arlekin Maska likarya chumi Dzhovanni Domeniko Feretti Kolombina i Arlekin Lyalki personazhi venecijskogo karnavaluMistectvo serednovichchyaPoryatunok rimskogo narodu ikona 6 st n e Div she Villar de Onnekur abo Majster Gergard Mistectvo rannogo Serednovichchya nese vidbitok perehidnosti v nomu zmishani yazichnicki ta hristiyanski motivi Z utratoyu antichnih dosyagnen golovnu rol otrimalo dekorativno uzhitkove mistectvo a piznishe arhitektura Pro formuvannya pevnogo hudozhnogo stilyu mozhna govoriti priblizno z X stolittya Todi vzhe virazno prostupala osoblivist serednovichnogo mistectva providna rol u nomu nalezhit arhitekturi Same vona vidobrazhaye osnovni estetichni ideyi diktuye viglyad malyarstvo skulpturi ye osnovoyu Plan abatstva v Klyuni 13 st Stil zahidnoyevropejskogo mistectva H XII stolittya otrimav nazvu romanskij Vin vinik u monumentalnij kam yanij arhitekturi a v toj chas vsi kam yani sporudi nazivalisya rimskimi Roma Rim na vidminu vid varvarskih derev yanih Na formuvannya novogo stilyu vplinuli i riven budivelnoyi tehniki togo chasu znachnij praktichnij dosvid buv nakopichenij ale skladni inzhenerni sposobi ne vikoristovuvalisya i realiyi politichnogo zhittya providna rol cerkvi zmicnennya zemelnih volodin feodaliv bezperervni vijni Rozp yattya freska Shtayermark AvstriyaAnonim z Gildesgajma Son Yesseya batka carya Davida do 1250 r Zhivopis na dubovih doshkah cerkva Arhangela Mihayila Gildesgajm Najharakternishi dlya romanskogo mistectva tipi sporud zamok ukriplene zhitlo feodala i hram takozh duzhe micnij zzovni Zrazkom planuvannya romanskogo hramu stala rimska bazilika v perekladi carskij budinok velichne pryamokutne primishennya rozdilene poperechnimi oporami kolonami na dekilka zal nefiv Stini buli masivnimi vazhkimi vuzki vikna roztashovuvalisya visoko nad zemleyu Dahi spochatku stvoryuvali z dereva ale chasti pozhezhi primusili perejti do budivnictva kam yanih sklepin Perekrivati veliki ploshi navchilis ne odrazu tomu zvodili dodatkovi oporni stovpi Harakterna detal u zovnishnomu viglyadi budivli chitko proglyadayetsya jogo konstrukciya i vnutrishnij ustrij Primishennya prikrashali skulpturoyu i freskami Dlya romanskogo zhivopisu harakterni duzhe yaskravi kontrastni kolori U Yevropi v XI st najbilshoyu vvazhalasya cerkva Klyunijskogo abatstva rezidenciya ordenu benediktinciv na pivdni Franciyi Do nashih dniv vona ne zbereglasya oskilki bula zrujnovana v napoleonivski chasi koli romanski sporudi zovsim ne cinuvalisya Ale pozemnij plan cerkvi Klyunijskogo abatstva stav vzircem dlya sporud soboriv u Franciyi Ispaniyi Nimechchini Eli katedralnij sobor zahidna vezha Angliya Bazilika di San Gavino Sardiniya Italiya inter yer San Minyato al Monte Florenciya Italiya Abatstvo Mariya Laah Nimechchna romanskij stil Zamok Darem Angliya Usiyeyu Zahidnoyu Yevropoyu zhivim vidgomonom serednovichchya zalishayutsya licarski zamki vid odnih zbereglisya tilki malovnichi ruyini ale chimalo vistoyalo i zalishilosya majzhe nezajmanimi Spochatku zamok buv derev yanoyu vezheyu donzhon rozdilenoyu na dekilka poverhiv yarusiv otochenoyu zemlyanim valom ogorozheyu i rovom Vibirali strategichno vazhlivi miscya sho panuvali b v landshafti goru skelyu kraj obrivu ostriv Koli perejshli do kam yanogo budivnictva zamki postupovo peretvorilisya v skladni oboronni kompleksi Golovnij princip yihnogo ustroyu stvorennya nizki pereshkod dlya napadnikiv Cherez riv chasto zapovnenij vodoyu do zamku mozhna bulo distatisya lishe cherez rozvidnij mist Golovnim ukriplennyam buli dekilka ryadiv zubchatih muriv z vezhami Obov yazkovo na podvir yi zamku buv kolodyaz abo stvoryuvavsya velikij zapas vodi na vipadok oblogi Na okremomu dvori buduvali domivku dlya vlasnika cerkvu abo kaplicyu gospodarski primishennya arsenal U XII XV st zrostannya mist kompleks novih yavish duhovnogo zhittya pobutovogo ustroyu tehnichnij progres prizveli v hudozhnij sferi do viniknennya novogo stilyu gotiki Gotichnij stil formuyetsya yak i romanskij v arhitekturi Termin gotika vvedeno v epohu Vidrodzhennya vklavshi v nogo desho negativne stavlennya do varvarskoyi yak vvazhali arhitekturi serednovichchya goti nazva odnogo z varvarskih plemen Monastir San Benito el Real Valyadolid Ispaniya Sobor u Tyurne Katedralnij sobor mista Lan Ena Franciya Lyubek plan soboru Mariyenkirhe dobi gotiki Zamok Biver Angliya C va San Vitalye Ravenna plan Gotichna fortecya mista Karkasson Franciya Mucheniki za hristiyansku viru mozayika v Sant Apollinare Nuovo Ravenna Zalishki abatstva Maleljon Kulanzh Franciya Britaniya Uels gotichna katedra Vitrazh troyanda soboru Parizkoyi Bogomateri Sobor v Albi vivtar Franciya Najyaskravishi gotichni pam yatniki miski sporudi ratushi i golovne sobori U ratushi koncentruvalasya dilova praktichna chastina upravlinnya mistom Osereddyam zhe vsogo suspilnogo zhittya bezumovno buv sobor Krim osnovnogo priznachennya provedennya bogosluzhinnya tut chitalisya lekciyi prohodili misteriyi teatralizovani vistavi na biblijni syuzheti ukladalisya osoblivo vazhlivi dogovori Sobori buduvalisya na zamovlennya miskih komun yaki yak pravilo ne zhalkuvali na yih zvedennya groshej oskilki sobor buv svogo rodu simvolom mista uosoblennyam hristiyanskih chesnot meshkanciv Sobor buvav nastilki velikim sho jogo ne moglo zapovniti i vse naselennya mista Gotichnij Sobor Parizkoyi Bogomateri panuye navit nad suchasnoyu stoliceyu Franciyi perevershuyuchi velichchyu vse pobudovane piznishe Budivnictvo moglo trivati desyatirichchyami a te i storichchyami Najznamenitishij dovgobud Kelnskij sobor yakij zaklali v XII st zakinchuvali za starovinnimi kreslennyami vzhe v XIX v Somerset sobor Angliya Golovna vizualna osoblivist gotichnoyi arhitekturi spryamovanist budivli ugoru Gotichni sobori spravlyayut vidchuttya legkosti pri svoyij zapamorochlivij visoti Yak dosyagayetsya podibnij efekt Osnovnij tehnichnij sposib perekrittya dlya gotiki strilchasti zvedennya U romanskih budivlyah kam yane zvedennya dahu bulo napivkruglim i spiralosya na stini Shob vitrimati navantazhennya stini povinni buli buti masivnimi V gotichnij sporudi konstruyuyetsya skladnij karkas z oporoyu pryamo na pidmurivok ta vinosni opori Takim chinom stini desho pozbavlyayutsya nosijnogo navantazhennya zvidsi mozhlivist zrobiti yih tonkimi nasichuvati prikrasami robiti veliki i visoki vikna U gotichnih soborah bagato vikon zi skladnimi ramami velichezni vitrazhi galereyi perehodi vezhi skulpturi Za zovnishnim viglyadom absolyutno nemozhlivo zdogadatisya yakij vnutrishnij ustrij budivli Kozhnij z fasadiv neshozhij na inshi Napriklad za fotografiyami Soboru Parizkoyi Bogomateri zroblenimi z riznih storin mozhna i ne zdogadatisya sho ce odna i ta zh budivlya Kozhen iz soboriv prisvyachuvavsya yakij nebud osnovnij temi Parizkij Bogomateri Shartrskij istoriyi francuzkogo korolivskogo rodu Prikrasi soboriv relyefi skulpturi freski vitrazhi spravzhnya enciklopediya serednovichnogo svitoglyadu i serednovichnogo zhittya Napriklad Shartrskij sobor prikrashayut 9 tisyach skulptur Himerno pereplitayutsya tut biblijni syuzheti antichni obrazi pobutovi sceni yazichnicki motivi fantastichni figuri Mozhna zustriti svoyeridni karikaturi v kameni odin z relyefiv soboru v misti Parma Italiya zobrazhuye vislyuka v odyazi chencya yakij chitaye propovid vovkam Buvali najnespodivanishi rishennya Na vezhah soboru v misti Lan Ena Franciya stoyat veliki statuyi bikiv tak mishani uvichnili pracyu tvarin perevezennya budmaterialiv na budivnictvi Viktor Gyugo pisav Kniga arhitekturi ne nalezhala bilshe duhivnictvu religiyi Rimu ale uyavi poeziyi narodu U cyu epohu isnuye dlya dumki virazhenoyi v kameni privilej zovsim podibnij nashij svobodi druku ce svoboda arhitekturi Serednovichna skulptura riznih krayinGolova kam yanoyi skulpturi Franciya 13 stolittya Muzej Klyuni Relyef z grifonom Vizantiya 1250 1300 rr marmur Muzej mistectva Metropoliten SShA Arhangel Mihayil vrazhaye Diyavola derevina Ispaniya do 1500 roku Hudozhnij institut Chikago Madonna z nemovlyam slonova kistka do 1375 roku Niderlandi Hudozhnij institut Chikago Religijni zobrazhennya nad vhodom ta u galereyah serednovichnogo soboru sluzhili bibliyeyu dlya nepismennih Same tut z momentu padinnya Rimskoyi imperiyi rozvivalasya hristiyanska skulptura U serednovichnomu mistectvi odrazu pochav diyati princip religijnogo pochuttya koli odnogo razu prijnyavshi vidomij obraz religiya zaboronyala hudozhnikam vidstupati vid nogo Ce peretvoryuvalo hudozhnika na bezimennogo remisnika sho stvoryuye kopiyi zasudzhuvalo do vidtvorennya robit poperednikiv Skulptori ne mogli vnositi suttyevih zmin v originali ale mali mozhlivist proyavlyati sebe v tehnichnomu vikonanni I persh nizh majstri epohi Vidrodzhennya vidvoyuvali u cerkvi pravo na avtorstvo i nablizilisya do geniya antichnoyi dumki minula tisyacha rokiv Poryad iz tehnichnimi prijomami obrobki kamenyu bulo vtracheno j modelyuvannya velika sila zdobuta starodavnim shlyahom vivchennya zakoniv sonyachnogo svitla Same cya sila brala uchast u vidtvorenni zhittya nasichuvala tvori antichnih avtoriv Zagalnocerkovni vimogi i deficit znan prizveli do togo sho perehid vid nizkogo relyefu do visokogo a potim do portretnoyi stankovoyi ta okremoyi skulpturi trivav kilka stolit Za cej chas hristiyansku skulpturu pozbavili dinamiki zrobili zhorstkoyu neplastichnoyu zvilnili vid antichnih kanoniv Hristos na hresti z oslablimi nogami i torsom shilenimi do lyudej grihi yakih vikupleni Jogo strazhdannyami Diva Mariya rozkinuta na trupi svogo sina Mariya Magdalina na odnomu z vivtariv Baptisteriya u Florenciyi vse ce variativni kopiyi z Veneri Miloskoyi yih bezlich U Serednovichchi isnuvala svoya ideya poryadku Visha mudrist pragnula carstva nebesnogo popri svit Mistectva bilshe ne sluzhili prirodi teper voni stvoryuvalisya dlya cerkvi Ale ni zhivopis ni skulptura nespromozhni zadovolniti dushu zvernenu do bozhestvennoyi lyubovi Osnovnim hudozhnim zavdannyam mistectva Serednovichchya bulo vidobraziti kartinu svitobudovi Zobrazhennya mali nalyakati smertnu lyudinu zmusiti yiyi zhiti za zapovidyami i viriti u vidpushennya grihiv Zvidsi tipovi kompozicijni elementi spokusa i dusha sho samodostatnya strazhdannya pokayannya i proshennya vidraza do zemnogo zhittya i borotba z kajdanami ploti Zvichajno v rannomu serednovichchi skulptura jshla desho pozadu vsih obrazotvorchih mistectv ale rozkvit gotichnoyi dumki shvidko viviv yiyi na providni poziciyi Literatura SerednovichchyaOsnovna stattya Serednovichna literatura Koleso fortuni Yaskravoyu storinkoyu licarskoyi literaturi ye poeziyatrubaduriv vid provans trobar znahoditi stvoryuvati Isnuvala na pivdni Franciyi u Provansi z kincya XI do pochatku XIII st Lirika trubaduriv postala utilennyam licarskogo svitoglyadu Poeziya trubaduriv bula pershoyu v Yevropi svitskoyu poeziyeyu narodnoyu movoyu U kozhnij krayini yih nazivali po riznomu u Angliyi menestreli u Nimechchini shpilmani Liriku trubaduriv zhivili rizni dzherela folklorni pisni ta obryadi antichna i shidna poeziya Voni ospivuvali licarske kohannya ta geroyichni podvigi U tvorchosti trubaduriv vidilyayut 3 osnovni temi vijna sluzhinnya syuzerenu ta pokloninnya Prekrasnij Dami a takozh 3 zhanri Kancona lirichnij virsh pro licarske kohannya piznishe zbirka virshiv Petrarki nazivatimetsya Kanconyerye Sirventa virsh pro podvigi na ratnomu poli Pasturel lirichnij virsh yakij rozpovidaye pro lyubov licarya do pastushki Najvidomishim trubadurom vvazhayut Bertarna de Borna Vaganti mandrivni chenci shkolyari bezrobitni vipuskniki pershih universitetiv Bolonskij Oksfordskij tosho Yih virshi buli najchastishe veseli ta zhittyelyubni na vidminu vid predstavnikiv duhovenstva ospivuvali ne asketizm ta smirennist a radoshi zhittya anakreontichna poeziya prote ne ridko traplyalisya narikannya na zhorstoku dolyu ta nespravedlivist Pisali latinoyu sho takozh vidriznyalo yih vid trubaduriv Odna z najvidomishih pam yatok cikl Carmina Burana Poeziya vagantiv bula zdebilshogo anonimna same tomu nemaye zhodnogo vidomogo pismennika v galuzi poeziyi vagantiv Mistecki skarbi serednovichchya UkrayiniSv Lavrentij mozayika soboru Sv Sofiyi Kiyiv 11 stolittya Sobor Borisa j Gliba Chernigiv Oleskij zamok Kirilivska cerkva Kiyiv pozemnij plan P yatnicka cerkva u m Chernigovi pobudovana u XII XIII st u vizantijskomu stili rekonstrujovana arh P D Baranovskim u 1962 r Spas iyerej mozayika Sofijskogo soboru Kiyiv Oboronna Pokrovska cerkva Sutkivci 15 perebudovi 18 st Hmelnicka oblast Goryanska rotonda m UzhgorodPravoDokladnishe Kutyumi TajhorolDiv takozhIstoriya Serednih vikiv Kultura Blizkogo i Serednogo shodu u Serednovichchi Yevropejska kultura Serednovichchya Karolingskij minuskul Kultura epohi Vidrodzhennya Kultura do Kolumbovoyi Ameriki Yevropejska kultura Novogo chasu XVII XVIII stolittya Muzej Klyuni Parizh Spisok vijn Serednovichchya Zahidne hristiyanstvo Shidne hristiyanstvo Abat Syuzher Romanskij stil Gotichnij stil Miparti Perska serednovichna keramika Duchento Trechento KvatrochentoDzherelaVojtovich V V Seredni viki Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2012 T 9 Pril S S 542 ISBN 978 966 00 1290 5 Istoriya srednih vekov M 2003 Gurevich A Ya Haritonovich D E Istoriya Srednih vekov 2 e izd M MBA 2008 320 s Humanitas ISBN 978 5 902445 19 7 Eger O Vsemirnaya istoriya Srednie veka 3 e izd ispr i dop M AST 2006 607 s ISBN 5 17 029373 9 Mustafin O Spravzhnya istoriya serednih vikiv H 2014 Egorov D N Kulturnaya istoriya Srednih vekov M 1918 Gene B Istoriya i istoricheskaya kultura srednevekovogo Zapada M 2002 Istoriya evropejskogo iskusstvoznaniya Ot antichnosti do 18 veka M 1963 Kultura Vizantii vtoraya polovina 7 12 vv M Nauka 1989 Darkevich V P Proizvedeniya zapadnogo hudozhestvennogo remesla v Vostochnoj Evrope 10 14 veka M 1966LiteraturaVojtovich L Seredni viki v Ukrayini Hronologiya problemi periodizaciyi UIZh 2003 4 Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Zamki Torgovci Poeti za red U Eko per z ital S A Kulinich ta in Harkiv Folio 2018 763 s ISBN 966 03 8476 7 Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Sobori Licari Mista za red U Eko per z ital O V Smintini ta in Harkiv Folio 2018 667 s ISBN 966 03 8297 8 Literaturni fenomeni zahidnoyevropejskogo serednovichchya uporyad P L Shulik I Yu Golubishko Kam yanec Podilskij Aksioma 2019 252 s ISBN 966 496 507 8 Dobrolyubska Yu A Istoriya serednih vikiv Tematichna hrestomatiya Odesa PNPU 2014 232 s Dobrolyubska Yu A Istoriya serednih vikiv Hudozhno istorichna hrestomatiya Odesa Un t Ushinskogo 2019 410 s Dobrolyubska Yu A Istoriya serednovichnogo Shodu ch 1 Kitaj ta Yaponiya Hudozhno istorichna hrestomatiya Odesa Un t Ushinskogo 2020 378 s Semko Ya S Istoriya rannogo serednovichchya dokumenti ta materiali Hrestomatiya Odesa Un t Ushinskogo 2021 230 s Zahidnoyevropejske serednovichchya HI XV stolit Dokumenti ta materiali avtor uporyadnik Yu A Dobrolyubska Odesa Astroprint 2007 328 s Dejvis N Yevropa Istoriya Per z angl P Tarashuk O Kovalenko K Osnovi 2001 Dyubi Zh Doba soboriv Mistectvo ta suspilstvo 980 1420 rokiv Per z fr Grigorij Pilipchuk Zoya Borisyuk Kiyiv Yunivers 2003 Zajbt F Blisk i vbogist Serednovichchya Istoriya z pochatkom i kincem Per z nim H Nazarkevich nauk red R Paranko Lviv Vid vo UKU 2009 512 s Istoriya Vizantiyi Vstup do vizantistiki Za red S B Sorochana i L V Vojtovicha Lviv Vid vo Apriori 2011 Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Varvari Hristiyani Musulmani Za red Umberto Eko Kiyiv Vid vo Zhupanskogo Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Sobori Licari Mista Za red Umberto Eko Kiyiv Vid vo Zhupanskogo Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Ekspediciyi Torgivlya Utopiya Za red Umberto Eko Sobori Licari Mista Za red Umberto Eko Kiyiv Vid vo Zhupanskogo 15 Istoriya yevropejskoyi civilizaciyi Serednovichchya Zamki Torgivlya Poeti Za red Umberto Eko Kiyiv Vid vo Zhupanskogo Istoriya yevropejskoyi mentalnosti Za red Petera Dincelbahera Per z nim Volodimir Kam yanec Lviv Litopis 2004 720 s Koplston F Serednovichna filosofiya K 1997 Kurcius E R Yevropejska literatura i latinske serednovichchya Per z nim Anatolij Onishko Lviv Litopis 2007 752 s Le Goff Zh Intellektualy v Srednie veka Per s fr A M Rutkevicha SPb 2003 Le Goff Zh Civilizaciya serednovichnogo Zahodu Le Goff Zh Serednovichna uyava Per z fr Lviv Litopis 2007 Linch Dzh Serednovichna cerkva Korotka istoriya Per z angl K 1994 PrimitkiNajpovnishe virazhennya cya koncepciyaya znajshla v ese Za dovge Serednovichchya Zhak Le Goff Serednovichna uyava Lviv 2007 S 25 30 ta v peredmovi do zbirki Serednovichna uyava Lviv 2007 S 3 21 Za dovge Serednovichchya Zhak Le Goff Serednovichna uyava Lviv 2007 S 28 Le Goff Zhak 2007 Peredmova Serednovichna uyava Lviv s 13 Gennadij Gajko Volodimir Bileckij Girnictvo v istoriyi civilizaciyi Vidavnichij dim Kiyevo Mogilyanska akademiya 2016 Bogovtilennya 488 s PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Serednovichchya Serednovichchya Literaturoznavcha enciklopediya u 2 t avt uklad Yu I Kovaliv Kiyiv VC Akademiya 2007 T 2 M Ya S 383 Serednovichchya seredni viki Enciklopedichnij slovnik klasichnih mov L L Zvonska N V Korolova O V Lazer Pankiv ta in za red L L Zvonskoyi 2 ge vid vipr i dopov K VPC Kiyivskij universitet 2017 S 448 ISBN 978 966 439 921 7 Internet Medieval Sourcebook Project 16 kvitnya 2009 u Wayback Machine The Online Reference Book of Medieval Studies 24 kvitnya 2017 u Wayback Machine NetSERF 23 zhovtnya 2007 u Wayback Machine The Internet Connection for Medieval Resources Complete overview of Middle Ages history The Middle Ages 9 zhovtnya 2018 u Wayback Machine an informational site for teachers and students Information from the Medieval Period 18 zhovtnya 2018 u Wayback Machine De Re Militari The Society for Medieval Military History 6 lyutogo 2007 u Wayback Machine https www medievalchronicles com Medievalists net 1 veresnya 2017 u Wayback Machine Ukrayinska muzichna kultura epohi serednovichchya 10 veresnya 2015 u Wayback Machine ros Vostochnaya literatura 19 kvitnya 2021 u Wayback Machine serednovichni istorichni dzherela Zahodu j Shodu Etika Serednovichchya 26 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Toftul M G Suchasnij slovnik z etiki Zhitomir Vid vo ZhDU im I Franka 2014 416s ISBN 978 966 485 156 2