Схі́дне христия́нство — одна з назв і самоназв православного християнства, зокрема як світогляду, як теорії і практики життя і творчості во славу Божу, на радість собі і людям, з метою спасіння у Вічності і життя з Господом Богом у раю, напрямок християнства, який виник на основі римського християнства після відокремлення західного, латинського християнства в окрему, інославну з точки зору східних християн спільноту (конфесію) і пов'язує себе зі Східною Церквою як він називає Церкву Христову. Включає християнські традиції та церковні сім'ї, що спочатку склалися в епоху класичної та пізньої античності на Близькому Сході, Єгипті, Північно-Східній Африці, Східній Європі, Південно-Східній Європі, Малій Азії, узбережжі Малабару на півдні Індії та частині Далекого Сходу. Цей термін не описує жодного причастя чи релігійної конфесії. До основних східнохристиянських органів належать Східна православна церква, Орієнтальній православні церкви, Східні католицькі церкви (УГКЦ та ін) які відновили спілкування з Римом, але все ще підтримують свої обряди, протестантські східнохристиянські церкви, які мають свою протестантську теологію, але є в східно-християнські практиці, а конфесії походять від історичної Церкви Сходу. Різні східні церкви зазвичай не називають себе «східними», за винятком Ассирійської церкви Сходу та Давньої церкви Сходу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell3TDBOb2NtbHpkRjlJWVdkcFlWOVRiMlpwWVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFEyaHlhWE4wWDBoaFoybGhYMU52Wm1saExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Історично термін Східна церква використовувався на відміну від (західної) Латинської церкви, орієнтованої на Рим, яка використовує латинські богослужбові обряди. Терміни «Східний» та «Західний» у зв'язку з цим виникли внаслідок географічного поділу в християнстві, що відображає культурний розрив між елліністичним Сходом та Латинським Заходом, а також політичний поділ 395 року з часів протестантської реформації XVI століття термін «східне християнство» може використовуватися на відміну від «західного християнства», що містить не тільки Латинську церкву, але також протестантизм та незалежний католицизм. Деякі східні церкви історично та теологічно мають більше спільного із західним християнством, ніж між собою.
Оскільки найбільшою церквою на Сході є Східна православна церква, термін «православна» часто використовується подібним чином до «східної» для позначення конкретних історичних християнських спільнот. Однак, строго кажучи, більшість християнських конфесій, східних чи західних, розглядають себе як «ортодоксальних» (мається на увазі «слідування правильним віруванням»), а також «католицьких» (що означає «загальнолюдські») і як учасники чотирьох знаків Церква, перелічена в Нікейсько-Константинопольському символі віри (325 р. Н. Е.): «Єдина, Свята, Католицька та Апостольська» (грец. μία, ἁγία, καθολικὴ καὶ ἀποστολικὴ ἐκκλησία).
Східні церкви (за винятком нелітургійних розбіжних тіл) використовують кілька літургійних обрядів: александрійський обряд, вірменський обряд, візантійський обряд, східно-сирійський обряд (також відомий як перський або халдейський обряд), західно-сирійський обряд (також званий антіохійський обряд) та західні обряди у деяких парафіях на Заході.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTHpnd0xUTTVNUzA1TURBM1gwdDVhWFpmVTNRdVRXbGphR0ZsYkNVeU4zTmZSMjlzWkdWdUxVUnZiV1ZrWDAxdmJtRnpkR1Z5ZVY5U1FsOHhPRjhsTWpoamNtOXdjR1ZrSlRJNUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMDRNQzB6T1RFdE9UQXdOMTlMZVdsMlgxTjBMazFwWTJoaFpXd2xNamR6WDBkdmJHUmxiaTFFYjIxbFpGOU5iMjVoYzNSbGNubGZVa0pmTVRoZkpUSTRZM0p2Y0hCbFpDVXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Родини церков
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhqTDA5eWRHaHZaRzk0ZVY5aWVWOURiM1Z1ZEhKNUxuTjJaeTh5TWpCd2VDMVBjblJvYjJSdmVIbGZZbmxmUTI5MWJuUnllUzV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
Східне православ'я Домінуюча релігія (більше 75%) Домінуюча релігія (50–75%) Важлива релігія меншин (20–50%) Важлива релігія меншин (5–20%) Релігія меншин (1–5%) | Орієнтальне православ'я Домінуюча релігія (більше 75%) Домінуюча релігія (50–75%) Важлива релігія меншин (20–50%) Важлива релігія меншин (5–20%) Релігія меншин (1–5%) |
Східні християни не поділяють однакових релігійних традицій, але мають багато культурних традицій. Християнство розділило себе на Сході протягом своїх перших століть як усередині Риму, так і за його межами в суперечках щодо христології та фундаментальної теології, а також через національні поділи (римський, перський тощо). Через багато століть західне християнство повністю відокремилося від цих традицій як власного спілкування. Основні гілки або сім’ї східного християнства, кожна з яких має свою теологію та догматику, включають Східну православну церкву, Орієнтальні православні церкви, Східні католицькі церкви та Ассирійську церкву Сходу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek16TDFOMExsOVdiMnh2WkhsdGVYSWxNamR6WDBOaGRHaGxaSEpoYkY5cGJsOUxhV1YyTG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxVGRDNWZWbTlzYjJSNWJYbHlKVEkzYzE5RFlYUm9aV1J5WVd4ZmFXNWZTMmxsZGk1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlppTHlWRU1DVTVRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DNXFjR2N2TXpFeWNIZ3RKVVF3SlRsQ0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSXlKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
До східного християнства належать:
- Східна православна церква:
- Вселенський патріархат Константинополя
- Грецька православна церква Александрії
- Грецька православна церква Антіохії
- Грецька православна церква Єрусалима
- Російська православна церква
- Сербська православна церква
- Румунська православна церква
- Болгарська православна церква
- Грузинська апостольська автокефальна православна церква
- Церква Кіпру
- Церква Греції
- Польська автокефальна православна церква
- Автокефальна православна церква Албанії
- Православна церква Чеських земель і Словаччини
- Православна церква України
- Македонська православна церква — Охридська архієпископія
- Східні католицькі церкви
- Українська греко-католицька церква
- Сиро-малабарська церква
- Маронітська церква
- Мелькітська греко-католицька церква
- Халдейська католицька церква
- Сиро-маланкарська католицька церква
- Русинська греко-католицька церква
- Угорська греко-католицька церква
- Словацька греко-католицька церква
- Сирійська католицька церква
- Коптська католицька церква
- Еритрейська католицька церква
- Румунська греко-католицька церква
- Вірменська католицька церква
- Етіопська католицька церква
- Італо-албанська католицька церква
- Греко-католицька церква Хорватії та Сербії
- Македонська греко-католицька церква
- Російська греко-католицька церква
- Болгарська греко-католицька церква
- Білоруська греко-католицька церква
- Албанська греко-католицька церква
- Греко-візантійська католицька церква
У багатьох східних церквах деякі парафіяльні священики вділяють таїнство хрещення немовлятам після хрещення, а священикам дозволяється одружуватися до рукоположення. Хоча всі східно-католицькі церкви визнають владу Папи Римського, деякі з них, які спочатку були частиною східної православної церкви або орієнтальних православних церков, уважно дотримуються традицій східного православ'я або орієнтального православ'я, включаючи традицію дозволяти одруженим чоловікам стати священики.
Відмінності східних церков від західного християнства пов'язані з культурою, мовою та політикою так само, якщо не більше, як і теологія. Для некатолицьких східних церков звичайну дату початку розколу зазвичай не можна вказати. Ассирійської церкви Сходу проголосила незалежність від церков Римської імперії на своєму загальному соборі в 424 році, який був до Ефеського собору в 431 році, і тому не мало нічого спільного з теологією, проголошеною на цьому соборі. Орієнтальні православні церкви відокремилося після Халкідонського собору в 451 році.
З часів історика Едварда Гіббона розкол між римською церквою та східною православною церквою було зручно датовано 1054 роком, хоча реальність є більш складною. Цей розкол іноді називають Великою схизмою, але зараз частіше називають Східно-Західним розколом. Цей остаточний розкол відображав більший культурний та політичний поділ, який склався в Європі та Південно-Західній Азії протягом Середньовіччя і збігся з відродженням Західної Європи після розпаду Західної Римської імперії.
Українська лютеранська церква розвивалася в Галичині близько 1926 року, її обряди базувались на Літургії святого Івана Золотоустого, а не на західній формулі Missae.
Східна православна церква
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUyTDBGNVlWOVRiMlo1WVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFYbGhYMU52Wm5saExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Східна православна церква є християнським органом, прихильники якого значною мірою базуються на Близькому Сході (зокрема в Сирії, Лівані, Йорданії, Ізраїлі та Палестині) та Туреччині, Східній Європі та Кавказі (Грузія, Абхазія, Осетія тощо), з зростаюча присутність у західному світі. Східні православні християни приймають рішення перших семи вселенських соборів.
Східно-православне християнство ідентифікує себе як первісна християнська церква, заснована Христом і апостолами, і веде свій початок від ранньої Церкви в процесі апостольської спадкоємності та незмінної теології та практики. Відмінними характеристиками
Східної православної церкви є візантійський обряд (спільний з деякими східно-католицькими церквами) та наголос на продовженні Святої Традиції, яку вона вважає апостольською за своїм характером.
Східно-православна церква організована в органи самоврядування під юрисдикцією за географічними, національними, етнічними чи мовними ознаками. Таким чином, східне православ'я складається з шістнадцяти автокефальних тіл. Менші церкви є автономними, і кожна церква-мати є автокефальною.
Усі східні православні об'єднані в доктринальній згоді один з одним, хоча деякі з них в даний час не причащаються з не доктринальних причин. Це на відміну від католицької церкви та різних її церков. Усі члени останньої спілкуються між собою, є частинами ієрархії зверху вниз.
Східні православні відкидають пункт Філіокве, віру в безпомилковість Папи Римського в питаннях віри і моралі (ex cathedra), не вважають Папу намісником Христа на землі. Джерелом віровчення католики вважають не тільки Біблію, а й рішення всіх соборів, званих ними Вселенськими (а не тільки перших семи, визнаних православними) і судження пап, що мають для них навіть пріоритет перед судженням соборів на відміну від православних.
Римська церква мала євхристійне спілкування з Східною православною церквою, але воно було розірване після розірвання євхаристійного спілкування Риму й Константиполя в 1054 році, і, таким чином, вони більше не становлять єдину церкву.
За підрахунками, у світі налічується приблизно 240 мільйонів східних православних християн. Сьогодні багато прихильників уникають терміну «східний", заперечуючи загальнолюдський характер церкви. Східне православ'я вони називають просто православною церквою.
Орієнтальні православні церкви
Орієнтальні православні церкви відноситься до церков східнохристиянської традиції, які зберігають віру перших трьох екуменічних соборів нероздільної християнської церкви: Першого Нікейського собору (325 р.), Першого Константинопольського собору (381 р.) та Ефеського собору (431 р.), відкидаючи при цьому догматичні визначення Халкідонського собору (451 р.).
Орієнтальне православ'я розвинулось у відповідь на Халкедон на східній межі Візантійської імперії та в Єгипті, Сирії та Месопотамії. У цих місцях є також східно-православні патріархи, але суперництво між ними в основному зникло протягом століть після розколу.
Церква Сходу
Історично склалося, що Східна Церква була найширшою галуззю східного християнства, на самому розквіті поширюючись від своєї глибинки в Ассирії, керованій персами, до Середземномор'я, Індії та Китаю. Спочатку єдина християнська церква, визнана Сасанідською Персією під проводом зороастрийців (через союз з Лахмідами, регіональними конкурентами Візантії та васалом Гассанідів), Східна Церква оголосила себе незалежною від інших церков у 424 році та протягом наступного століття приєднався до несторіанства — христологічної доктрини, висунутої Несторієм, Константинопольським патріархом з 428 по 431 рік, яка була оголошена єретичною в Римській імперії. Після цього вона часто була відома, можливо, неточно, як Несторіанська церква на Заході. Переживши період гонінь у Персії, Східна Церква процвітала за часів халіфату Аббасидів і розгалужувалася, створюючи єпархії по всій Азії. Після чергового періоду експансії за часів Монгольської імперії, церква занепала, починаючи з XIV століття, і врешті-решт значною мірою обмежилася основою свого асирійського прихильника на асирійській батьківщині, хоча інший залишок вижив на Малабарському узбережжі Індії.
У XVI столітті династична боротьба призвела до розколу церкви, що призвело до утворення двох конкуруючих церков: Халдейської католицької церкви, яка увійшла до спільноти з Римом як східно-католицькою церквою, та Ассирійської церкви Сходу. Послідовниками цих двох церков є майже виключно етнічні ассирійці. В Індії місцева церква Сходу, відома як християни Св. Томи, пережила власні розриви в результаті португальського впливу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZsTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRRMThsUkRBbE9VTWxSREFsUWpBbFJERWxPREpmSlVRd0pUbERKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVReEpUaERKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpEWHlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01GOGxSREFsT1RRbFJERWxPRE1sUkRBbFFqRWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREFsUWtFbFJEQWxRalV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRRMThsUkRBbE9VTWxSREFsUWpBbFJERWxPREpmSlVRd0pUbERKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd3SlVReEpUaERKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpEWHlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01GOGxSREFsT1RRbFJERWxPRE1sUkRBbFFqRWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREFsUWtFbFJEQWxRalV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Ассирійська церква Сходу
Ассирійська Церква Сходу виникла з історичної Церкви Сходу, яка була зосереджена в Месопотамії / Ассирії, на той час частиною Перської імперії, і широко поширилася по всій Азії. Сучасна ассирійська церква Сходу виникла в XVI столітті після розколу з халдейською церквою, яка згодом увійшла до спілкування з Римом як східно-католицькою церквою.
Церква Сходу була пов'язана з вченням про несторіанізм, висунутим Несторієм, Константинопольським патріархом у 428–431 рр., Який підкреслював роз'єднання людської та божественної натури Ісуса. Несторій та його доктрина були засуджені на Ефеському соборі в 431 р., Що призвело до несторіанського розколу, в якому церкви, що підтримували Несторія, відокремилися від решти християнства.
Багато послідовників переїхали до Персії та стали членами місцевої християнської громади там. Ця спільнота прийняла дедалі більше несторіанську теологію, і згодом її часто називали Несторіанською церквою. Таким чином, Східна Церква приймає лише перші два екуменічні собори нерозділеної церкви — Перший Нікейський та Перший Константинопольський Собори — як визначальні свої традиції віри, і швидко взяла інший курс, ніж інші східні християни.
Церква Сходу широко поширилася через Персію та в Азію, до Індії потрапила до VI століття, а до монголів та Китаю в VII столітті. Він періодично розширювався до XIV століття, коли церква була майже зруйнована розвалом Монгольської імперії та завоюваннями Тимуру. До XVI століття він був значною мірою приурочений до Іраку, північно-східної Сирії, південно-східної Туреччини, північно-західного Ірану та Малабарського узбережжя Індії (Керала). Розкол XV століття, в якому виникли окремі Ассирійська та Халдейська Церкви, залишив лише першу як самостійну секту. Додаткові поділи на XX століття ще більше вплинули на історію Ассирійської церкви Сходу.
Християни святого Томи
Християни Святого Томи — це стародавні християни на південно-західному узбережжі Індії, котрі ведуть своє походження від євангельської діяльності апостола Томи в I столітті. До V століття християни Святого Фоми були частиною Східної церкви, або Несторіанської церкви. До середини XVII століття та приходу португальців християни Томи були єдиними у вірі та обрядах. Після цього між ними виникли розділення, і, отже, сьогодні вони мають кілька різних обрядів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl5TDB0aGJtcHBjbUZ3Y0dGc2JIbGZRbWx6YUc5d1gwMWhjbDlOWVhSb1pYZGZRWEpoWTJ0aGJGOWhkRjlVYjIxaVgyOW1YMDFoY2w5V1lYSm5hR1Z6WlY5UVlYbDVZWEJ3YVd4c2VWOVFZV3hoYTJ0aGNIQnBiR3g1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTFlXNXFhWEpoY0hCaGJHeDVYMEpwYzJodmNGOU5ZWEpmVFdGMGFHVjNYMEZ5WVdOcllXeGZZWFJmVkc5dFlsOXZabDlOWVhKZlZtRnlaMmhsYzJWZlVHRjVlV0Z3Y0dsc2JIbGZVR0ZzWVd0cllYQndhV3hzZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Східні католицькі церкви
Двадцять три східно-католицькі церкви є у спілкуванні зі Святим Престолом у Ватикані, незважаючи на те, що вони кореняться в теологічних та літургійних традиціях східного християнства. Спочатку ці церкви були частиною православного Сходу, але з тих пір були примирені з Римською церквою.
Багато з цих церков спочатку були частиною однієї з вищезазначених сімей, тому тісно пов'язані з ними через етос та літургійну практику. Як і в інших східних церквах, одружені чоловіки можуть стати священниками, а парафіяльні священники передають таємницю конфірмації новонародженим немовлятам одразу після хрещення за допомогою обряду хрещення; немовлят потім причащаються.
Церква Сиро-Малабар, яка є частиною християнської громади Святого Фоми в Індії, дотримується східносирійських традицій та літургії. Інші християни Св. Томи Індії, які спочатку мали ту ж східно-сирійську традицію, замість цього перейшли до західно-сирійської традиції і тепер є частиною східного православ'я (деякі з східних православних в Індії об'єдналися з католицькою церквою в 1930 році і стали Сиро-Маланкарська католицька церква). Маронітська церква стверджує, що ніколи не була відокремлена від Риму, і не має аналогів православної церкви поза спілкуванням з Папою Римським. Тому неправильно називати її «уніатською» церквою. Італо-албанська католицька церква також ніколи не була поза спілкуванням з Римом, але, на відміну від Маронітської, вона нагадує літургійний обряд Східної православної церкви.
Незгодні рухи
На додаток до цих чотирьох основних галузей, існує низка набагато менших груп, які виникли внаслідок суперечок з домінуючою традицією їхніх початкових територій. Більшість із них є або частиною більш традиційного старообрядницького руху, що виник внаслідок розколу в російському православ'ї, або більш радикального руху духовного християнства. Останнє включає низку різноманітних «низькоцерковних» груп — від орієнтованих на Біблію молоканів до анархічних духоборів до самокалічуючих Скопців. Жодна з цих груп не підтримує спілкування з основними церквами, перерахованими вище, окрім кількох старообрядницьких парафій, які є спільними з Російською православною церквою за межами Росії. Є також національні дисиденти, де етнічні групи хочуть власну національну церкву, такі як Чорногорська православна церква; що вважається канонічною територією Сербської православної церкви. Є також деякі реформатські церкви, які в різній мірі поділяють характеристики східного християнства.
Справжні-православні церкви
Починаючи з 20-х років, паралельні ієрархії формувалися на противагу місцевим православним церквам через екуменізм та інші питання. Ці юрисдикції іноді називають себе «справжніми православними». У Росії підпільні церкви формували та підтримували солідарність з Російською православною церквою за межами Росії до кінця 1970-х. Зараз у кожній області є традиціоналістичні православні, хоча в Азії та на Близькому Сході їх присутність незначна.
Східні протестантські церкви
Протестантське східне християнство включає різнорідних протестантських конфесій, які в основному є результатом прийняття протестантськими церквами реформаційних варіантів православної християнської літургії та богослужінь. Деякі інші є результатом реформ православних християнських вірувань і звичаїв, натхненних вченнями західних протестантських місіонерів. Конфесії цієї категорії включають Українську лютеранську церкву, Індійську євангельську церкву св. Томи, Східну церкву віруючих, Євангельську православну церкву тощо.
Лютеранство візантійського обряду
Лютеранство візантійського обряду виникло в Українській лютеранській церкві близько 1926 року. Виникло в районі Галичини, а його обряди ґрунтуються на Літургії святого Івана Золотоустого. Церква зазнала переслідувань за режиму комунізму, який реалізовував політику державного атеїзму.
Історія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5sTDBKNWVtRnVkR2x1YVhOamFHVnlYMDF2YzJGcGVtbHpkRjkxYlY4eE1EQXdYekF3TWk1cWNHY3ZNakF3Y0hndFFubDZZVzUwYVc1cGMyTm9aWEpmVFc5ellXbDZhWE4wWDNWdFh6RXdNREJmTURBeUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
На сході Римської імперії християнство стало поширюватися в І столітті. На початку IV ст., за Костянтина Великого, гоніння на християнську церкву припинилися, і християнство стало офіційною релігією Римської держави. Захід Римської імперії був переважно латиномовним, тоді як на сході переважала грецька мова (нижчі класи Єгипту і Сирії говорили, відповідно, коптською і сирійською мовами). Ці мови з самого початку стали використовуватися для проповіді християнства і для богослужінь: християнська Біблія дуже рано була перекладена з грецької мови на латинську, коптську та сирійську.
Ранньохристиянська церква була зорганізована як система окремих і самостійних громад (церков) з центрами у столицях країн і провінцій і в великих містах. Єпископи великих міст здійснювали нагляд за церквами в прилеглих до цих міст областях. Вже до V ст. склалася система, відповідно до якої єпископи Риму, Константинополя, Олександрії, Антіохії і Єрусалиму, яких було прийнято називати папами, стали вважатися главами церков відповідних регіонів, на імператора ж покладався обов'язок захищати церкву і забезпечувати її доктринальну єдність.
V століття було позначене початком бурхливих христологічних суперечок, що зробили глибокий вплив на церкву. Несторіани вчили, що в Христі з'єдналися дві особистості — божественна і людська. Їх непримиренні опоненти, монофізити, вчили, що Христос має тільки одну особистість і що в ньому божественна і людська природи нерозривно злиті в єдиній боголюдській природі. Обидві ці крайнощі були засуджені офіційною церквою як єретичні, але багато людей в Єгипті та Сирії з ентузіазмом сприйняли ці доктрини. Коптське населення і значна частина сирійців віддали перевагу монофізитству, а інша частина сирійців долучилася до несторіанства.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDBOdmJuRjFaWE4wVDJaRGIyNXpkR0Z1ZEdsdWIzQnNaVUo1VkdobFEzSjFjMkZrWlhKelNXNHhNakEwTG1wd1p5OHpNREJ3ZUMxRGIyNXhkV1Z6ZEU5bVEyOXVjM1JoYm5ScGJtOXdiR1ZDZVZSb1pVTnlkWE5oWkdWeWMwbHVNVEl3TkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
В кінці IV ст. Західна Римська імперія розпалася, і на її території утворився ряд варварських королівств, але на Сході продовжила своє існування Візантійська імперія зі столицею в Константинополі. Візантійські імператори неодноразово робили гоніння на монофізитів і несторіан Єгипту і Сирії. І коли в VII ст. в ці країни вторглися мусульманські завойовники, значна частина населення зустріла їх як визволителів. Тим часом розрив між релігійною культурою латинських і грецьких християн все більше заглиблювався. Так, західне духовенство стало розглядати церкву як соціальну інституцію, повністю незалежну від держави, в результаті чого з часом Папи Римські взяли на себе ряд повноважень колишніх імперських властей, на Сході ж — попри те, що Константинопольські патріархи носили титул «вселенських патріархів», — важливість ролі візантійського імператора як видимого глави церкви постійно зростала. Костянтина Великого, першого християнського імператора, називали «рівноапостольним».
Розкол між Західною (католицькою) і Східною (православною) церквою зазвичай датують 1054 роком, однак в дійсності мав місце поступовий і тривалий процес поділу, більшою мірою обумовлений розбіжностями у звичаях і думках, ніж догматичними розбіжностями. Дуже важливою подією, що стала причиною непереборного відчуження, є (захоплення Константинополя хрестоносцями) (1204).
Католицько-православний екуменізм
Католицька церква не вважає православних християн відлученими від церкви, оскільки вони особисто не несуть відповідальності за відокремлення своїх церков. Насправді, католицькі правила допускають православних до причастя та інших таїнств у ситуаціях, коли особам загрожує смерть або не існує православних церков, які б задовольняли потреби їх вірних. Однак православні церкви все ще вважають римо-католиків виключеними з таїнств, а деякі можуть навіть не вважати католицькі таїнства, такі як хрещення та висвячення, дійсними.
У другому тисячолітті відбувались унії — об'єднання частини православної церкви з католицькою. Незважаючи на опір здебільшого православного духовенства, значної частини знаті і народу, візантійські імператори і частина ієрархів пішли на укладення 1274 року Ліонській унії (фактично не прийнятою духовенством і населенням Візантії), а в 1439 році — Флорентійської унії (засудженої Єрусалимським 1443 року і Константинопольським собором 1484 року православної церкви).
- Флорентійська унія (1439) — спроба союзу між східною (православною) та західною (католицькою) церквами.
- Берестейська унія (1596) — союз Київської митрополії з Католицькою церквою, результатом якого стало утворення Руської греко-католицької церкви.
- Ужгородська унія (1646) — акт церковного об'єднання з Римом групи священиків Мукачівської православної єпархії.
Екуменічний діалог після зустрічі Папи Павла VI з православним патріархом Афінагором I 1964 року пробудив майже 1000-річні надії на християнську єдність. З моменту скасування відлучення під час зустрічі Павла VI та Афінагора I в Єрусалимі відбулися інші значущі зустрічі між Папами та Вселенськими Константинопольськими патріархами.
У листопаді 2006 р. Папа Римський Бенедикт XVI поїхав до Стамбула на запрошення Константинопольського патріарха Варфоломія I і взяв участь у святкових богослужіннях святого Андрія Первоапостола, покровителя Константинопольської церкви. Вселенський патріарх та Папа Римський Бенедикт мали чергову історичну зустріч у Равенні, Італія, у 2007 році. Равенська декларація ознаменувала значне зближення римо-католицької та православної позицій. Декларація визнала єпископа Риму прото, або першим серед рівних патріархам. Російська православна церква сприйняла це прийняття та всю угоду. Підписання декларації висвітлило існуючу напруженість між Константинопольським патріархом та Московським патріархатом. Окрім своїх богословських проблем, російські православні постійно стурбовані питанням східних католицьких церков, які діють на території, яку вони вважають православною. Це питання посилюється суперечками щодо церков та іншого майна, яке комуністична влада колись передавала православній церкві, але відновлення якої ці церкви отримали від нинішньої влади.
У 2013 році патріарх Варфоломій I відвідав церемонію встановлення сходження римського папи Франциска, що було першим випадком, коли будь-який Вселенський патріарх Константинополя коли-небудь відвідував таку подію.
Головною перешкодою на шляху покращення відносин між православною та католицькою церквами було включення латинського терміну filioque до Нікено-Костянтинополітанського віросповідання у VIII–XI століттях. Зараз ця перешкода ефективно вирішена. Католицька церква визнає, що Символ віри, як визнано на Першому Константинопольському соборі, не додав слова «і Син», коли говорив про Святого Духа, що походить від Отця. Коли цитується нікено-константинополітанське віросповідання, як у документі Dominus Iesus від 6 серпня 2000 р., Воно не включає filioque. Він розглядає як доповнюючий східно-традиційний вираз «хто походить від Отця» (професія якого він вважає твердженням, що він походить від Отця через Сина), так і вираз західної традиції «хто походить від Отця і Сина», причому східна традиція висловлює спочатку характер Батька як першого походження Духа, а західна традиція надає вираження, по-перше, несуперечливому спілкуванню між Отцем і Сином; і він вважає, що за умови, що ця легітимна взаємодоповнюваність не стане жорсткою, вона не вплине на тотожність віри в реальність тієї самої визнаної таємниці.Продовжується діалог як на міжнародному, так і на національному рівні між католицькою та православною церквами. Особливо тісні стосунки зросли між Папою Франциском та Вселенським Патріархом Варфоломієм. Обидва церковні лідери особливо наголосили на спільній турботі щодо біженців та переслідуваних християн на Близькому Сході. Всеправославний собор 2016 року, який відбувся на Криті, викликав великі сподівання на досягнення в єдності церкви. Однак не всі православні церкви брали участь, і в результаті Російський патріарх відмовився визнати собор справді екуменічним зібранням. Головною віхою у зростаючому зближенні католицької та православної церков стала зустріч 12 лютого 2016 року в Гавані на Кубі між патріархом Кирилом та папою Франциском. На завершення обговорення обидва церковні лідери видали Спільну декларацію Папи Римського Франциска та Патріарха Кирила.
Відмова від уніатства
На засіданні в Баламанді, Ліван, у червні 1993 р. Спільна міжнародна комісія з питань богословського діалогу між католицькою церквою та православною церквою заявила, що ці ініціативи, що «призвели до об'єднання певних громад з Римським Престолом і принесли із собою як наслідок, розрив спілкування з їхніми Церквами-Матерями Сходу ... відбувся не без втручання позацерковних інтересів»; і що те, що називали «уніатством», «більше не може бути прийняте ні як метод, якого слід наслідувати, ні як модель єдності, до якої прагнуть наші церкви» (розділ 12).
Водночас Комісія заявила:
- 3) Що стосується східних католицьких церков, очевидно, що вони, як частина католицького причастя, мають право існувати та діяти у відповідь на духовні потреби своїх вірних.
- 16) Східні католицькі церкви, які бажали відновити повноцінне спілкування з Римським Престолом і залишались йому вірними, мають права та обов'язки, пов'язані з цим спілкуванням.
- 22) Пастирська діяльність у католицькій церкві, латинській та східній, більше не спрямована на те, щоб вірні однієї Церкви переходили до іншої; тобто, він більше не націлений на прозелітизм серед православних. Вона спрямована на задоволення духовних потреб своїх вірних, і вона не бажає розширення за рахунок православної церкви. У рамках цих перспектив, щоб більше не було місця для недовіри та підозр, необхідно, щоб відбувся взаємний обмін інформацією про різні пастирські проекти, і щоб таким чином можна було встановити співпрацю між єпископами та усіма, хто відповідає за наші Церкви. рух і розвиток.
Тенденції міграції
У XX столітті відбулася значна міграція християн з Близького Сходу. П'ятнадцять років тому християни були більшістю населення сьогоднішніх Туреччини, Іраку, Сирії, Лівану, Йорданії, Палестини та Єгипту. У 1914 р. Християни становили 25% населення Османської імперії. На початку XXI століття християни становили 6–7% населення регіону: менше 1% у Туреччині, 3% в Іраці, 12% у Сирії, 39% у Лівані, 6% у Йорданії, 2,5% в Ізраїлі / Палестина і 15–20% в Єгипті.
Станом на 2011 р. Східно-православні християни є одними з найбагатших християн США. Вони, як правило, мають вищу освіту, ніж більшість інших релігійних груп в Америці, маючи велику кількість аспірантів (68%) та пост-аспірантів (28%) на душу населення.
Роль християн в ісламській культурі
Християни, особливо несторіанці, зробили свій внесок в арабську ісламську цивілізацію за часів омеядів та аббасидів, переклавши твори грецьких філософів на сирійську, а потім на арабську. Вони також відзначились філософією, наукою (такими як Хунайн ібн Ісхак, Куста ібн Лука, Масавай, Патріарх Євтихій, Джабріль ібн Бухтішу та ін.) та теологією (такими як Татіан, Бар Дайсан, Бабай Великий, Несторій, Тома Бар Якуб тощо). .) та особистими лікарями халіфів Аббасидів часто були асирійські християни, такі як Бухтіш, який довго служив. Багато вчених Дому мудрості були християнами.
У Гундешапурі існували лікарня та медичний навчальний центр. Місто Гундешапур було засновано в 271 р. Сасанідським царем Шапуром I. Це було одне з найбільших міст провінції Хузестан Перської імперії на території сьогоднішнього Ірану. Великий відсоток населення становили сирійці, більшість з яких були християнами. За правління Хусрава I притулок отримали грецькі несторіанські християнські філософи, включаючи вчених перської школи в Едесі (Урфа), яку також називають Афінською академією, християнським богословським та медичним університетом. Ці вчені пробралися до Гундешапура в 529 році після закриття академії імператором Юстиніаном. Вони займалися медичними науками та ініціювали перші проекти перекладу медичних текстів. Прибуття цих практикуючих лікарів з Едеси знаменує собою початок роботи лікарні та медичного центру в Гундешапурі. Вона включала медичну школу та лікарню (Бімарістан), фармакологічну лабораторію, будинок перекладів, бібліотеку та обсерваторію. Індійські лікарі також внесли свій внесок у школу в Гундешапурі, особливо медичний дослідник Манка. Пізніше після ісламського вторгнення праці Манки та індійського лікаря Сустури були перекладені в Багдаді арабською мовою. Дауд аль-Антакі був одним із останнього покоління впливових арабських християнських письменників.
Арабські християни та арабомовні християни, особливо мароніти, відігравали важливу роль у Нахді, і оскільки арабські християни формували освічені вищі та буржуазні класи, вони мали значний вплив у політиці, бізнесі та культурі, і найбільш важливими діячами руху Нахда були Християнські араби. Сьогодні арабські християни все ще відіграють важливу роль в арабському світі, а християни відносно заможні, добре освічені та політично помірковані.
Див. також
Література
- Поснов М. Е. История христианской Церкви (до разделения церквей — 1054 г.). Киев, 1991
- Христианство. Энциклопедический словарь, тт. 1-3. М., 1993—1995
- Болотов В. В. Лекции по истории Древней Церкви, тт.1-3. М., 1994
- Христианство: Словарь. М., 1994
Примітки
- Hindson, Edward E.; Mitchell, Daniel R. (1 серпня 2013). The Popular Encyclopedia of Church History (англ.). Harvest House Publishers. с. 225. ISBN .
- Bebis, Vassilios (30 березня 2013). (англ.). . Архів оригіналу за 31 травня 2016. Процитовано 18 вересня 2018.
A revised Liturgy of St. John Chrysostom is also celebrated in Ukraine by members of the Ukrainian Lutheran Church. This Church was organized originally in 1926 in the “Galicia” region of Ukraine, which was at that time under the government of Poland. The liturgical rites used by the Ukrainian Lutherans reflected their Byzantine tradition. They did not use a Lutheran revision of the Latin Mass in their services, but instead they used a Lutheran revision of the Divine Liturgy of St. John Chrysostom.
- Webber, David Jay (1992). (англ.). . Архів оригіналу за 15 лютого 2020. Процитовано 18 вересня 2018.
In the Byzantine world, however, this pattern of worship would not be informed by the liturgical history of the Latin church, as with the Reformation-era church orders, but by the liturgical history of the Byzantine church. (This was in fact what occurred with the Ukrainian Evangelical Church of the Augsburg Confession, which published in its 1933 Ukrainian Evangelical Service Book the first ever Lutheran liturgical order derived from the historic Eastern Rite.)
- Hämmerli, Maria; Mayer, Jean-François (23 травня 2016). Orthodox Identities in Western Europe: Migration, Settlement and Innovation (англ.). Routledge. с. 13. ISBN .
- Bebis, Vassilios (30 березня 2013). (англ.). . Архів оригіналу за 31 травня 2016. Процитовано 18 вересня 2018.
A revised Liturgy of St. John Chrysostom is also celebrated in Ukraine by members of the Ukrainian Lutheran Church. This Church was organized originally in 1926 in the “Galicia” region of Ukraine, which was at that time under the government of Poland. The liturgical rites used by the Ukrainian Lutherans reflected their Byzantine tradition. They did not use a Lutheran revision of the Latin Mass in their services, but instead they used a Lutheran revision of the Divine Liturgy of St. John Chrysostom.
- Webber, David Jay (1992). (англ.). . Архів оригіналу за 15 лютого 2020. Процитовано 18 вересня 2018.
In the Byzantine world, however, this pattern of worship would not be informed by the liturgical history of the Latin church, as with the Reformation-era church orders, but by the liturgical history of the Byzantine church. (This was in fact what occurred with the Ukrainian Evangelical Church of the Augsburg Confession, which published in its 1933 Ukrainian Evangelical Service Book the first ever Lutheran liturgical order derived from the historic Eastern Rite.)
- Dushnyck, Walter (1991). The Ukrainian Heritage in America (англ.). Ukrainian Congress Committee of America. с. 94. ISBN .
- Metropolitan Philaret (December 1965). . Orthodox Christian Information Center. Архів оригіналу за 9 березня 2021. Процитовано 30 грудня 2020.
- . Архів оригіналу за 5 січня 2014. Процитовано 26 грудня 2020.
- . Ewtn.com. Архів оригіналу за 3 березня 2016. Процитовано 25 квітня 2013.
- SEVENTH PLENARY SESSION (Vatican Website) [ 23 грудня 2003 у Wayback Machine.]
- Leonhardt, David (13 травня 2011). . The New York Times. Архів оригіналу за 11 жовтня 2017. Процитовано 13 травня 2011.
- US Religious Landscape Survey: Diverse and Dynamic (PDF), The Pew Forum, February 2008, с. 85, архів оригіналу (PDF) за 4 лютого 2012, процитовано 17 вересня 2012
- Hyman and Walsh Philosophy in the Middle Ages Indianapolis, 1973, p. 204' Meri, Josef W. and Jere L. Bacharach, Editors, Medieval Islamic Civilization Vol.1, A-K, Index, 2006, p. 304.
- . The Huffington Post. 15 червня 2009. Архів оригіналу за 1 червня 2020. Процитовано 20 квітня 2016.
Посилання
- Енциколопедія «Кругосвет» (рос.) [ 13 серпня 2009 у Wayback Machine.]
- Офіційний сайт Вірменської апостольської церкви [ 9 березня 2022 у Wayback Machine.]
- Офіційний сайт Коптської православної церкви [ 2 вересня 2011 у Wayback Machine.]
- Офіційний сайт Коптської православної церкви [ 2 вересня 2011 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Shi dne hristiya nstvo odna z nazv i samonazv pravoslavnogo hristiyanstva zokrema yak svitoglyadu yak teoriyi i praktiki zhittya i tvorchosti vo slavu Bozhu na radist sobi i lyudyam z metoyu spasinnya u Vichnosti i zhittya z Gospodom Bogom u rayu napryamok hristiyanstva yakij vinik na osnovi rimskogo hristiyanstva pislya vidokremlennya zahidnogo latinskogo hristiyanstva v okremu inoslavnu z tochki zoru shidnih hristiyan spilnotu konfesiyu i pov yazuye sebe zi Shidnoyu Cerkvoyu yak vin nazivaye Cerkvu Hristovu Vklyuchaye hristiyanski tradiciyi ta cerkovni sim yi sho spochatku sklalisya v epohu klasichnoyi ta piznoyi antichnosti na Blizkomu Shodi Yegipti Pivnichno Shidnij Africi Shidnij Yevropi Pivdenno Shidnij Yevropi Malij Aziyi uzberezhzhi Malabaru na pivdni Indiyi ta chastini Dalekogo Shodu Cej termin ne opisuye zhodnogo prichastya chi religijnoyi konfesiyi Do osnovnih shidnohristiyanskih organiv nalezhat Shidna pravoslavna cerkva Oriyentalnij pravoslavni cerkvi Shidni katolicki cerkvi UGKC ta in yaki vidnovili spilkuvannya z Rimom ale vse she pidtrimuyut svoyi obryadi protestantski shidnohristiyanski cerkvi yaki mayut svoyu protestantsku teologiyu ale ye v shidno hristiyanski praktici a konfesiyi pohodyat vid istorichnoyi Cerkvi Shodu Rizni shidni cerkvi zazvichaj ne nazivayut sebe shidnimi za vinyatkom Assirijskoyi cerkvi Shodu ta Davnoyi cerkvi Shodu Hristos Pantokrator detal mozayiki Deisusnogo chinu XII st v Sofijskomu sobori Konstantinopolya Stambula Istorichno termin Shidna cerkva vikoristovuvavsya na vidminu vid zahidnoyi Latinskoyi cerkvi oriyentovanoyi na Rim yaka vikoristovuye latinski bogosluzhbovi obryadi Termini Shidnij ta Zahidnij u zv yazku z cim vinikli vnaslidok geografichnogo podilu v hristiyanstvi sho vidobrazhaye kulturnij rozriv mizh ellinistichnim Shodom ta Latinskim Zahodom a takozh politichnij podil 395 roku z chasiv protestantskoyi reformaciyi XVI stolittya termin shidne hristiyanstvo mozhe vikoristovuvatisya na vidminu vid zahidnogo hristiyanstva sho mistit ne tilki Latinsku cerkvu ale takozh protestantizm ta nezalezhnij katolicizm Deyaki shidni cerkvi istorichno ta teologichno mayut bilshe spilnogo iz zahidnim hristiyanstvom nizh mizh soboyu Oskilki najbilshoyu cerkvoyu na Shodi ye Shidna pravoslavna cerkva termin pravoslavna chasto vikoristovuyetsya podibnim chinom do shidnoyi dlya poznachennya konkretnih istorichnih hristiyanskih spilnot Odnak strogo kazhuchi bilshist hristiyanskih konfesij shidnih chi zahidnih rozglyadayut sebe yak ortodoksalnih mayetsya na uvazi sliduvannya pravilnim viruvannyam a takozh katolickih sho oznachaye zagalnolyudski i yak uchasniki chotiroh znakiv Cerkva perelichena v Nikejsko Konstantinopolskomu simvoli viri 325 r N E Yedina Svyata Katolicka ta Apostolska grec mia ἁgia ka8olikὴ kaὶ ἀpostolikὴ ἐkklhsia Shidni cerkvi za vinyatkom neliturgijnih rozbizhnih til vikoristovuyut kilka liturgijnih obryadiv aleksandrijskij obryad virmenskij obryad vizantijskij obryad shidno sirijskij obryad takozh vidomij yak perskij abo haldejskij obryad zahidno sirijskij obryad takozh zvanij antiohijskij obryad ta zahidni obryadi u deyakih parafiyah na Zahodi Katedralnij Mihajlivskij Zolotoverhij monastirRodini cerkovPorivnyalnij rozpodil shidnogo pravoslav ya ta oriyentalnogo pravoslav ya u sviti za krayinamiShidne pravoslav ya Dominuyucha religiya bilshe 75 Dominuyucha religiya 50 75 Vazhliva religiya menshin 20 50 Vazhliva religiya menshin 5 20 Religiya menshin 1 5 Oriyentalne pravoslav ya Dominuyucha religiya bilshe 75 Dominuyucha religiya 50 75 Vazhliva religiya menshin 20 50 Vazhliva religiya menshin 5 20 Religiya menshin 1 5 Shidni hristiyani ne podilyayut odnakovih religijnih tradicij ale mayut bagato kulturnih tradicij Hristiyanstvo rozdililo sebe na Shodi protyagom svoyih pershih stolit yak useredini Rimu tak i za jogo mezhami v superechkah shodo hristologiyi ta fundamentalnoyi teologiyi a takozh cherez nacionalni podili rimskij perskij tosho Cherez bagato stolit zahidne hristiyanstvo povnistyu vidokremilosya vid cih tradicij yak vlasnogo spilkuvannya Osnovni gilki abo sim yi shidnogo hristiyanstva kozhna z yakih maye svoyu teologiyu ta dogmatiku vklyuchayut Shidnu pravoslavnu cerkvu Oriyentalni pravoslavni cerkvi Shidni katolicki cerkvi ta Assirijsku cerkvu Shodu Volodimirskij SoborKiyevo Pecherska lavra Do shidnogo hristiyanstva nalezhat Shidna pravoslavna cerkva Vselenskij patriarhat Konstantinopolya Grecka pravoslavna cerkva Aleksandriyi Grecka pravoslavna cerkva Antiohiyi Grecka pravoslavna cerkva Yerusalima Rosijska pravoslavna cerkva Serbska pravoslavna cerkva Rumunska pravoslavna cerkva Bolgarska pravoslavna cerkva Gruzinska apostolska avtokefalna pravoslavna cerkva Cerkva Kipru Cerkva Greciyi Polska avtokefalna pravoslavna cerkva Avtokefalna pravoslavna cerkva Albaniyi Pravoslavna cerkva Cheskih zemel i Slovachchini Pravoslavna cerkva Ukrayini Makedonska pravoslavna cerkva Ohridska arhiyepiskopiyaOriyentalni pravoslavni cerkvi Virmenska apostolska cerkva Etiopska pravoslavna cerkva Tevahedo Eritrejska pravoslavna cerkva Tevahedo Koptska pravoslavna cerkva Aleksandriyi Malankarska pravoslavna sirijska cerkva Indijska pravoslavna cerkva Sirijska pravoslavna cerkva Cerkva ShoduAsirijska cerkva Shodu Davnya cerkva ShoduShidni katolicki cerkvi Ukrayinska greko katolicka cerkva Siro malabarska cerkva Maronitska cerkva Melkitska greko katolicka cerkva Haldejska katolicka cerkva Siro malankarska katolicka cerkva Rusinska greko katolicka cerkva Ugorska greko katolicka cerkva Slovacka greko katolicka cerkva Sirijska katolicka cerkva Koptska katolicka cerkva Eritrejska katolicka cerkva Rumunska greko katolicka cerkva Virmenska katolicka cerkva Etiopska katolicka cerkva Italo albanska katolicka cerkva Greko katolicka cerkva Horvatiyi ta Serbiyi Makedonska greko katolicka cerkva Rosijska greko katolicka cerkva Bolgarska greko katolicka cerkva Biloruska greko katolicka cerkva Albanska greko katolicka cerkva Greko vizantijska katolicka cerkva U bagatoh shidnih cerkvah deyaki parafiyalni svyasheniki vdilyayut tayinstvo hreshennya nemovlyatam pislya hreshennya a svyashenikam dozvolyayetsya odruzhuvatisya do rukopolozhennya Hocha vsi shidno katolicki cerkvi viznayut vladu Papi Rimskogo deyaki z nih yaki spochatku buli chastinoyu shidnoyi pravoslavnoyi cerkvi abo oriyentalnih pravoslavnih cerkov uvazhno dotrimuyutsya tradicij shidnogo pravoslav ya abo oriyentalnogo pravoslav ya vklyuchayuchi tradiciyu dozvolyati odruzhenim cholovikam stati svyasheniki Vidminnosti shidnih cerkov vid zahidnogo hristiyanstva pov yazani z kulturoyu movoyu ta politikoyu tak samo yaksho ne bilshe yak i teologiya Dlya nekatolickih shidnih cerkov zvichajnu datu pochatku rozkolu zazvichaj ne mozhna vkazati Assirijskoyi cerkvi Shodu progolosila nezalezhnist vid cerkov Rimskoyi imperiyi na svoyemu zagalnomu sobori v 424 roci yakij buv do Efeskogo soboru v 431 roci i tomu ne malo nichogo spilnogo z teologiyeyu progoloshenoyu na comu sobori Oriyentalni pravoslavni cerkvi vidokremilosya pislya Halkidonskogo soboru v 451 roci Z chasiv istorika Edvarda Gibbona rozkol mizh rimskoyu cerkvoyu ta shidnoyu pravoslavnoyu cerkvoyu bulo zruchno datovano 1054 rokom hocha realnist ye bilsh skladnoyu Cej rozkol inodi nazivayut Velikoyu shizmoyu ale zaraz chastishe nazivayut Shidno Zahidnim rozkolom Cej ostatochnij rozkol vidobrazhav bilshij kulturnij ta politichnij podil yakij sklavsya v Yevropi ta Pivdenno Zahidnij Aziyi protyagom Serednovichchya i zbigsya z vidrodzhennyam Zahidnoyi Yevropi pislya rozpadu Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi Ukrayinska lyuteranska cerkva rozvivalasya v Galichini blizko 1926 roku yiyi obryadi bazuvalis na Liturgiyi svyatogo Ivana Zolotoustogo a ne na zahidnij formuli Missae Shidna pravoslavna cerkva Dokladnishe Pravoslavna cerkva Sobor Svyatoyi Sofiyi buv patriarshim soborom Vselenskogo patriarhatu Konstantinopolya do 1453 roku Shidna pravoslavna cerkva ye hristiyanskim organom prihilniki yakogo znachnoyu miroyu bazuyutsya na Blizkomu Shodi zokrema v Siriyi Livani Jordaniyi Izrayili ta Palestini ta Turechchini Shidnij Yevropi ta Kavkazi Gruziya Abhaziya Osetiya tosho z zrostayucha prisutnist u zahidnomu sviti Shidni pravoslavni hristiyani prijmayut rishennya pershih semi vselenskih soboriv Shidno pravoslavne hristiyanstvo identifikuye sebe yak pervisna hristiyanska cerkva zasnovana Hristom i apostolami i vede svij pochatok vid rannoyi Cerkvi v procesi apostolskoyi spadkoyemnosti ta nezminnoyi teologiyi ta praktiki Vidminnimi harakteristikami Zovnishnij viglyad Patriarshoyi baziliki Svyatogo Georgiya roztashovanoyi v rajoni Fanaru v Stambuli Fasad datovanij seredinoyu XIX stolittya i demonstruye neoklasichnij vpliv Shidnoyi pravoslavnoyi cerkvi ye vizantijskij obryad spilnij z deyakimi shidno katolickimi cerkvami ta nagolos na prodovzhenni Svyatoyi Tradiciyi yaku vona vvazhaye apostolskoyu za svoyim harakterom Shidno pravoslavna cerkva organizovana v organi samovryaduvannya pid yurisdikciyeyu za geografichnimi nacionalnimi etnichnimi chi movnimi oznakami Takim chinom shidne pravoslav ya skladayetsya z shistnadcyati avtokefalnih til Menshi cerkvi ye avtonomnimi i kozhna cerkva mati ye avtokefalnoyu Usi shidni pravoslavni ob yednani v doktrinalnij zgodi odin z odnim hocha deyaki z nih v danij chas ne prichashayutsya z ne doktrinalnih prichin Ce na vidminu vid katolickoyi cerkvi ta riznih yiyi cerkov Usi chleni ostannoyi spilkuyutsya mizh soboyu ye chastinami iyerarhiyi zverhu vniz Shidni pravoslavni vidkidayut punkt Filiokve viru v bezpomilkovist Papi Rimskogo v pitannyah viri i morali ex cathedra ne vvazhayut Papu namisnikom Hrista na zemli Dzherelom virovchennya katoliki vvazhayut ne tilki Bibliyu a j rishennya vsih soboriv zvanih nimi Vselenskimi a ne tilki pershih semi viznanih pravoslavnimi i sudzhennya pap sho mayut dlya nih navit prioritet pered sudzhennyam soboriv na vidminu vid pravoslavnih Rimska cerkva mala yevhristijne spilkuvannya z Shidnoyu pravoslavnoyu cerkvoyu ale vono bulo rozirvane pislya rozirvannya yevharistijnogo spilkuvannya Rimu j Konstantipolya v 1054 roci i takim chinom voni bilshe ne stanovlyat yedinu cerkvu Za pidrahunkami u sviti nalichuyetsya priblizno 240 miljoniv shidnih pravoslavnih hristiyan Sogodni bagato prihilnikiv unikayut terminu shidnij zaperechuyuchi zagalnolyudskij harakter cerkvi Shidne pravoslav ya voni nazivayut prosto pravoslavnoyu cerkvoyu Oriyentalni pravoslavni cerkvi Dokladnishe Oriyentalni pravoslavni cerkvi Oriyentalni pravoslavni cerkvi vidnositsya do cerkov shidnohristiyanskoyi tradiciyi yaki zberigayut viru pershih troh ekumenichnih soboriv nerozdilnoyi hristiyanskoyi cerkvi Pershogo Nikejskogo soboru 325 r Pershogo Konstantinopolskogo soboru 381 r ta Efeskogo soboru 431 r vidkidayuchi pri comu dogmatichni viznachennya Halkidonskogo soboru 451 r Oriyentalne pravoslav ya rozvinulos u vidpovid na Halkedon na shidnij mezhi Vizantijskoyi imperiyi ta v Yegipti Siriyi ta Mesopotamiyi U cih miscyah ye takozh shidno pravoslavni patriarhi ale supernictvo mizh nimi v osnovnomu zniklo protyagom stolit pislya rozkolu Cerkva Shodu Dokladnishe Cerkva Shodu Istorichno sklalosya sho Shidna Cerkva bula najshirshoyu galuzzyu shidnogo hristiyanstva na samomu rozkviti poshiryuyuchis vid svoyeyi glibinki v Assiriyi kerovanij persami do Seredzemnomor ya Indiyi ta Kitayu Spochatku yedina hristiyanska cerkva viznana Sasanidskoyu Persiyeyu pid provodom zoroastrijciv cherez soyuz z Lahmidami regionalnimi konkurentami Vizantiyi ta vasalom Gassanidiv Shidna Cerkva ogolosila sebe nezalezhnoyu vid inshih cerkov u 424 roci ta protyagom nastupnogo stolittya priyednavsya do nestorianstva hristologichnoyi doktrini visunutoyi Nestoriyem Konstantinopolskim patriarhom z 428 po 431 rik yaka bula ogoloshena yeretichnoyu v Rimskij imperiyi Pislya cogo vona chasto bula vidoma mozhlivo netochno yak Nestorianska cerkva na Zahodi Perezhivshi period gonin u Persiyi Shidna Cerkva procvitala za chasiv halifatu Abbasidiv i rozgaluzhuvalasya stvoryuyuchi yeparhiyi po vsij Aziyi Pislya chergovogo periodu ekspansiyi za chasiv Mongolskoyi imperiyi cerkva zanepala pochinayuchi z XIV stolittya i vreshti resht znachnoyu miroyu obmezhilasya osnovoyu svogo asirijskogo prihilnika na asirijskij batkivshini hocha inshij zalishok vizhiv na Malabarskomu uzberezhzhi Indiyi U XVI stolitti dinastichna borotba prizvela do rozkolu cerkvi sho prizvelo do utvorennya dvoh konkuruyuchih cerkov Haldejskoyi katolickoyi cerkvi yaka uvijshla do spilnoti z Rimom yak shidno katolickoyu cerkvoyu ta Assirijskoyi cerkvi Shodu Poslidovnikami cih dvoh cerkov ye majzhe viklyuchno etnichni assirijci V Indiyi misceva cerkva Shodu vidoma yak hristiyani Sv Tomi perezhila vlasni rozrivi v rezultati portugalskogo vplivu Assirijska cerkva Sv Mariyi v Moskvi Nezvazhayuchi na etnichni ta religijni peresliduvannya ta serjozne zmenshennya chlenstva z chasiv yih rozkvitu priblizno v IV stolitti Assirijska cerkva Shodu zbereglasya do XXI stolittya Assirijska cerkva Shodu Dokladnishe Asirijska cerkva Shodu Assirijska Cerkva Shodu vinikla z istorichnoyi Cerkvi Shodu yaka bula zoseredzhena v Mesopotamiyi Assiriyi na toj chas chastinoyu Perskoyi imperiyi i shiroko poshirilasya po vsij Aziyi Suchasna assirijska cerkva Shodu vinikla v XVI stolitti pislya rozkolu z haldejskoyu cerkvoyu yaka zgodom uvijshla do spilkuvannya z Rimom yak shidno katolickoyu cerkvoyu Cerkva Shodu bula pov yazana z vchennyam pro nestorianizm visunutim Nestoriyem Konstantinopolskim patriarhom u 428 431 rr Yakij pidkreslyuvav roz yednannya lyudskoyi ta bozhestvennoyi naturi Isusa Nestorij ta jogo doktrina buli zasudzheni na Efeskomu sobori v 431 r Sho prizvelo do nestorianskogo rozkolu v yakomu cerkvi sho pidtrimuvali Nestoriya vidokremilisya vid reshti hristiyanstva Bagato poslidovnikiv pereyihali do Persiyi ta stali chlenami miscevoyi hristiyanskoyi gromadi tam Cya spilnota prijnyala dedali bilshe nestoriansku teologiyu i zgodom yiyi chasto nazivali Nestorianskoyu cerkvoyu Takim chinom Shidna Cerkva prijmaye lishe pershi dva ekumenichni sobori nerozdilenoyi cerkvi Pershij Nikejskij ta Pershij Konstantinopolskij Sobori yak viznachalni svoyi tradiciyi viri i shvidko vzyala inshij kurs nizh inshi shidni hristiyani Cerkva Shodu shiroko poshirilasya cherez Persiyu ta v Aziyu do Indiyi potrapila do VI stolittya a do mongoliv ta Kitayu v VII stolitti Vin periodichno rozshiryuvavsya do XIV stolittya koli cerkva bula majzhe zrujnovana rozvalom Mongolskoyi imperiyi ta zavoyuvannyami Timuru Do XVI stolittya vin buv znachnoyu miroyu priurochenij do Iraku pivnichno shidnoyi Siriyi pivdenno shidnoyi Turechchini pivnichno zahidnogo Iranu ta Malabarskogo uzberezhzhya Indiyi Kerala Rozkol XV stolittya v yakomu vinikli okremi Assirijska ta Haldejska Cerkvi zalishiv lishe pershu yak samostijnu sektu Dodatkovi podili na XX stolittya she bilshe vplinuli na istoriyu Assirijskoyi cerkvi Shodu Hristiyani svyatogo Tomi Dokladnishe Hristiyani svyatogo Tomi Hristiyani Svyatogo Tomi ce starodavni hristiyani na pivdenno zahidnomu uzberezhzhi Indiyi kotri vedut svoye pohodzhennya vid yevangelskoyi diyalnosti apostola Tomi v I stolitti Do V stolittya hristiyani Svyatogo Fomi buli chastinoyu Shidnoyi cerkvi abo Nestorianskoyi cerkvi Do seredini XVII stolittya ta prihodu portugalciv hristiyani Tomi buli yedinimi u viri ta obryadah Pislya cogo mizh nimi vinikli rozdilennya i otzhe sogodni voni mayut kilka riznih obryadiv Shidnij katolickij yepiskop Siro Malabarskoyi cerkvi sho trimaye hrest Mar Toma sho simvolizuye spadshinu ta identichnist hristiyan Svyatogo Tomi IndiyiShidni katolicki cerkvi Dokladnishe Shidni katolicki cerkvi Dvadcyat tri shidno katolicki cerkvi ye u spilkuvanni zi Svyatim Prestolom u Vatikani nezvazhayuchi na te sho voni korenyatsya v teologichnih ta liturgijnih tradiciyah shidnogo hristiyanstva Spochatku ci cerkvi buli chastinoyu pravoslavnogo Shodu ale z tih pir buli primireni z Rimskoyu cerkvoyu Bagato z cih cerkov spochatku buli chastinoyu odniyeyi z vishezaznachenih simej tomu tisno pov yazani z nimi cherez etos ta liturgijnu praktiku Yak i v inshih shidnih cerkvah odruzheni choloviki mozhut stati svyashennikami a parafiyalni svyashenniki peredayut tayemnicyu konfirmaciyi novonarodzhenim nemovlyatam odrazu pislya hreshennya za dopomogoyu obryadu hreshennya nemovlyat potim prichashayutsya Cerkva Siro Malabar yaka ye chastinoyu hristiyanskoyi gromadi Svyatogo Fomi v Indiyi dotrimuyetsya shidnosirijskih tradicij ta liturgiyi Inshi hristiyani Sv Tomi Indiyi yaki spochatku mali tu zh shidno sirijsku tradiciyu zamist cogo perejshli do zahidno sirijskoyi tradiciyi i teper ye chastinoyu shidnogo pravoslav ya deyaki z shidnih pravoslavnih v Indiyi ob yednalisya z katolickoyu cerkvoyu v 1930 roci i stali Siro Malankarska katolicka cerkva Maronitska cerkva stverdzhuye sho nikoli ne bula vidokremlena vid Rimu i ne maye analogiv pravoslavnoyi cerkvi poza spilkuvannyam z Papoyu Rimskim Tomu nepravilno nazivati yiyi uniatskoyu cerkvoyu Italo albanska katolicka cerkva takozh nikoli ne bula poza spilkuvannyam z Rimom ale na vidminu vid Maronitskoyi vona nagaduye liturgijnij obryad Shidnoyi pravoslavnoyi cerkvi Nezgodni ruhi Na dodatok do cih chotiroh osnovnih galuzej isnuye nizka nabagato menshih grup yaki vinikli vnaslidok superechok z dominuyuchoyu tradiciyeyu yihnih pochatkovih teritorij Bilshist iz nih ye abo chastinoyu bilsh tradicijnogo staroobryadnickogo ruhu sho vinik vnaslidok rozkolu v rosijskomu pravoslav yi abo bilsh radikalnogo ruhu duhovnogo hristiyanstva Ostannye vklyuchaye nizku riznomanitnih nizkocerkovnih grup vid oriyentovanih na Bibliyu molokaniv do anarhichnih duhoboriv do samokalichuyuchih Skopciv Zhodna z cih grup ne pidtrimuye spilkuvannya z osnovnimi cerkvami pererahovanimi vishe okrim kilkoh staroobryadnickih parafij yaki ye spilnimi z Rosijskoyu pravoslavnoyu cerkvoyu za mezhami Rosiyi Ye takozh nacionalni disidenti de etnichni grupi hochut vlasnu nacionalnu cerkvu taki yak Chornogorska pravoslavna cerkva sho vvazhayetsya kanonichnoyu teritoriyeyu Serbskoyi pravoslavnoyi cerkvi Ye takozh deyaki reformatski cerkvi yaki v riznij miri podilyayut harakteristiki shidnogo hristiyanstva Spravzhni pravoslavni cerkvi Dokladnishe Spravzhnye pravoslav ya Pochinayuchi z 20 h rokiv paralelni iyerarhiyi formuvalisya na protivagu miscevim pravoslavnim cerkvam cherez ekumenizm ta inshi pitannya Ci yurisdikciyi inodi nazivayut sebe spravzhnimi pravoslavnimi U Rosiyi pidpilni cerkvi formuvali ta pidtrimuvali solidarnist z Rosijskoyu pravoslavnoyu cerkvoyu za mezhami Rosiyi do kincya 1970 h Zaraz u kozhnij oblasti ye tradicionalistichni pravoslavni hocha v Aziyi ta na Blizkomu Shodi yih prisutnist neznachna Shidni protestantski cerkvi Dokladnishe Shidni protestantski cerkvi Protestantske shidne hristiyanstvo vklyuchaye riznoridnih protestantskih konfesij yaki v osnovnomu ye rezultatom prijnyattya protestantskimi cerkvami reformacijnih variantiv pravoslavnoyi hristiyanskoyi liturgiyi ta bogosluzhin Deyaki inshi ye rezultatom reform pravoslavnih hristiyanskih viruvan i zvichayiv nathnennih vchennyami zahidnih protestantskih misioneriv Konfesiyi ciyeyi kategoriyi vklyuchayut Ukrayinsku lyuteransku cerkvu Indijsku yevangelsku cerkvu sv Tomi Shidnu cerkvu viruyuchih Yevangelsku pravoslavnu cerkvu tosho Lyuteranstvo vizantijskogo obryadu Dokladnishe Lyuteranstvo vizantijskogo obryadu Lyuteranstvo vizantijskogo obryadu viniklo v Ukrayinskij lyuteranskij cerkvi blizko 1926 roku Viniklo v rajoni Galichini a jogo obryadi gruntuyutsya na Liturgiyi svyatogo Ivana Zolotoustogo Cerkva zaznala peresliduvan za rezhimu komunizmu yakij realizovuvav politiku derzhavnogo ateyizmu IstoriyaDokladnishe Rozkol hristiyanskoyi cerkvi 1054 Vizantijska mozayika iz zobrazhennyam Kostyantina v Sobori svyatoyi Sofiyi Konstantinopol Na shodi Rimskoyi imperiyi hristiyanstvo stalo poshiryuvatisya v I stolitti Na pochatku IV st za Kostyantina Velikogo goninnya na hristiyansku cerkvu pripinilisya i hristiyanstvo stalo oficijnoyu religiyeyu Rimskoyi derzhavi Zahid Rimskoyi imperiyi buv perevazhno latinomovnim todi yak na shodi perevazhala grecka mova nizhchi klasi Yegiptu i Siriyi govorili vidpovidno koptskoyu i sirijskoyu movami Ci movi z samogo pochatku stali vikoristovuvatisya dlya propovidi hristiyanstva i dlya bogosluzhin hristiyanska Bibliya duzhe rano bula perekladena z greckoyi movi na latinsku koptsku ta sirijsku Rannohristiyanska cerkva bula zorganizovana yak sistema okremih i samostijnih gromad cerkov z centrami u stolicyah krayin i provincij i v velikih mistah Yepiskopi velikih mist zdijsnyuvali naglyad za cerkvami v prileglih do cih mist oblastyah Vzhe do V st sklalasya sistema vidpovidno do yakoyi yepiskopi Rimu Konstantinopolya Oleksandriyi Antiohiyi i Yerusalimu yakih bulo prijnyato nazivati papami stali vvazhatisya glavami cerkov vidpovidnih regioniv na imperatora zh pokladavsya obov yazok zahishati cerkvu i zabezpechuvati yiyi doktrinalnu yednist V stolittya bulo poznachene pochatkom burhlivih hristologichnih superechok sho zrobili glibokij vpliv na cerkvu Nestoriani vchili sho v Hristi z yednalisya dvi osobistosti bozhestvenna i lyudska Yih neprimirenni oponenti monofiziti vchili sho Hristos maye tilki odnu osobistist i sho v nomu bozhestvenna i lyudska prirodi nerozrivno zliti v yedinij bogolyudskij prirodi Obidvi ci krajnoshi buli zasudzheni oficijnoyu cerkvoyu yak yeretichni ale bagato lyudej v Yegipti ta Siriyi z entuziazmom sprijnyali ci doktrini Koptske naselennya i znachna chastina sirijciv viddali perevagu monofizitstvu a insha chastina sirijciv doluchilasya do nestorianstva Shturm Konstantinopolya hrestonoscyami 1204 V kinci IV st Zahidna Rimska imperiya rozpalasya i na yiyi teritoriyi utvorivsya ryad varvarskih korolivstv ale na Shodi prodovzhila svoye isnuvannya Vizantijska imperiya zi stoliceyu v Konstantinopoli Vizantijski imperatori neodnorazovo robili goninnya na monofizitiv i nestorian Yegiptu i Siriyi I koli v VII st v ci krayini vtorglisya musulmanski zavojovniki znachna chastina naselennya zustrila yih yak vizvoliteliv Tim chasom rozriv mizh religijnoyu kulturoyu latinskih i greckih hristiyan vse bilshe zagliblyuvavsya Tak zahidne duhovenstvo stalo rozglyadati cerkvu yak socialnu instituciyu povnistyu nezalezhnu vid derzhavi v rezultati chogo z chasom Papi Rimski vzyali na sebe ryad povnovazhen kolishnih imperskih vlastej na Shodi zh popri te sho Konstantinopolski patriarhi nosili titul vselenskih patriarhiv vazhlivist roli vizantijskogo imperatora yak vidimogo glavi cerkvi postijno zrostala Kostyantina Velikogo pershogo hristiyanskogo imperatora nazivali rivnoapostolnim Rozkol mizh Zahidnoyu katolickoyu i Shidnoyu pravoslavnoyu cerkvoyu zazvichaj datuyut 1054 rokom odnak v dijsnosti mav misce postupovij i trivalij proces podilu bilshoyu miroyu obumovlenij rozbizhnostyami u zvichayah i dumkah nizh dogmatichnimi rozbizhnostyami Duzhe vazhlivoyu podiyeyu sho stala prichinoyu neperebornogo vidchuzhennya ye zahoplennya Konstantinopolya hrestonoscyami 1204 Zahidne hristiyanstvo Shidne hristiyanstvo Protestantizm Yevangelizm Anabaptizm Anglikanstvo Kalvinizm Lyuteranstvo Latinska cerkva Katolicka cerkva Shidni katolicki cerkvi Shidna pravoslavna cerkva Oriyentalni pravoslavni cerkvi Cerkva Shodu Nestorianstvo Rozkol 1552 Assirijska cerkva Shodu Davnya cerkva Shodu Protestantska reformaciya XVI st Velika shizma XI st Efeskij sobor 431 Halkedonskij sobor 451 Rannye hristiyanstvo Derzhavna cerkva Rimskoyi imperiyi Velika cerkva Povne spilkuvannya Katolicko pravoslavnij ekumenizmDiv takozh Pravoslav ya zahidnogo obryadu Katolicka cerkva ne vvazhaye pravoslavnih hristiyan vidluchenimi vid cerkvi oskilki voni osobisto ne nesut vidpovidalnosti za vidokremlennya svoyih cerkov Naspravdi katolicki pravila dopuskayut pravoslavnih do prichastya ta inshih tayinstv u situaciyah koli osobam zagrozhuye smert abo ne isnuye pravoslavnih cerkov yaki b zadovolnyali potrebi yih virnih Odnak pravoslavni cerkvi vse she vvazhayut rimo katolikiv viklyuchenimi z tayinstv a deyaki mozhut navit ne vvazhati katolicki tayinstva taki yak hreshennya ta visvyachennya dijsnimi U drugomu tisyacholitti vidbuvalis uniyi ob yednannya chastini pravoslavnoyi cerkvi z katolickoyu Nezvazhayuchi na opir zdebilshogo pravoslavnogo duhovenstva znachnoyi chastini znati i narodu vizantijski imperatori i chastina iyerarhiv pishli na ukladennya 1274 roku Lionskij uniyi faktichno ne prijnyatoyu duhovenstvom i naselennyam Vizantiyi a v 1439 roci Florentijskoyi uniyi zasudzhenoyi Yerusalimskim 1443 roku i Konstantinopolskim soborom 1484 roku pravoslavnoyi cerkvi Florentijska uniya 1439 sproba soyuzu mizh shidnoyu pravoslavnoyu ta zahidnoyu katolickoyu cerkvami Berestejska uniya 1596 soyuz Kiyivskoyi mitropoliyi z Katolickoyu cerkvoyu rezultatom yakogo stalo utvorennya Ruskoyi greko katolickoyi cerkvi Uzhgorodska uniya 1646 akt cerkovnogo ob yednannya z Rimom grupi svyashenikiv Mukachivskoyi pravoslavnoyi yeparhiyi Ekumenichnij dialog pislya zustrichi Papi Pavla VI z pravoslavnim patriarhom Afinagorom I 1964 roku probudiv majzhe 1000 richni nadiyi na hristiyansku yednist Z momentu skasuvannya vidluchennya pid chas zustrichi Pavla VI ta Afinagora I v Yerusalimi vidbulisya inshi znachushi zustrichi mizh Papami ta Vselenskimi Konstantinopolskimi patriarhami U listopadi 2006 r Papa Rimskij Benedikt XVI poyihav do Stambula na zaproshennya Konstantinopolskogo patriarha Varfolomiya I i vzyav uchast u svyatkovih bogosluzhinnyah svyatogo Andriya Pervoapostola pokrovitelya Konstantinopolskoyi cerkvi Vselenskij patriarh ta Papa Rimskij Benedikt mali chergovu istorichnu zustrich u Ravenni Italiya u 2007 roci Ravenska deklaraciya oznamenuvala znachne zblizhennya rimo katolickoyi ta pravoslavnoyi pozicij Deklaraciya viznala yepiskopa Rimu proto abo pershim sered rivnih patriarham Rosijska pravoslavna cerkva sprijnyala ce prijnyattya ta vsyu ugodu Pidpisannya deklaraciyi visvitlilo isnuyuchu napruzhenist mizh Konstantinopolskim patriarhom ta Moskovskim patriarhatom Okrim svoyih bogoslovskih problem rosijski pravoslavni postijno sturbovani pitannyam shidnih katolickih cerkov yaki diyut na teritoriyi yaku voni vvazhayut pravoslavnoyu Ce pitannya posilyuyetsya superechkami shodo cerkov ta inshogo majna yake komunistichna vlada kolis peredavala pravoslavnij cerkvi ale vidnovlennya yakoyi ci cerkvi otrimali vid ninishnoyi vladi U 2013 roci patriarh Varfolomij I vidvidav ceremoniyu vstanovlennya shodzhennya rimskogo papi Franciska sho bulo pershim vipadkom koli bud yakij Vselenskij patriarh Konstantinopolya koli nebud vidviduvav taku podiyu Golovnoyu pereshkodoyu na shlyahu pokrashennya vidnosin mizh pravoslavnoyu ta katolickoyu cerkvami bulo vklyuchennya latinskogo terminu filioque do Nikeno Kostyantinopolitanskogo virospovidannya u VIII XI stolittyah Zaraz cya pereshkoda efektivno virishena Katolicka cerkva viznaye sho Simvol viri yak viznano na Pershomu Konstantinopolskomu sobori ne dodav slova i Sin koli govoriv pro Svyatogo Duha sho pohodit vid Otcya Koli cituyetsya nikeno konstantinopolitanske virospovidannya yak u dokumenti Dominus Iesus vid 6 serpnya 2000 r Vono ne vklyuchaye filioque Vin rozglyadaye yak dopovnyuyuchij shidno tradicijnij viraz hto pohodit vid Otcya profesiya yakogo vin vvazhaye tverdzhennyam sho vin pohodit vid Otcya cherez Sina tak i viraz zahidnoyi tradiciyi hto pohodit vid Otcya i Sina prichomu shidna tradiciya vislovlyuye spochatku harakter Batka yak pershogo pohodzhennya Duha a zahidna tradiciya nadaye virazhennya po pershe nesuperechlivomu spilkuvannyu mizh Otcem i Sinom i vin vvazhaye sho za umovi sho cya legitimna vzayemodopovnyuvanist ne stane zhorstkoyu vona ne vpline na totozhnist viri v realnist tiyeyi samoyi viznanoyi tayemnici Prodovzhuyetsya dialog yak na mizhnarodnomu tak i na nacionalnomu rivni mizh katolickoyu ta pravoslavnoyu cerkvami Osoblivo tisni stosunki zrosli mizh Papoyu Franciskom ta Vselenskim Patriarhom Varfolomiyem Obidva cerkovni lideri osoblivo nagolosili na spilnij turboti shodo bizhenciv ta peresliduvanih hristiyan na Blizkomu Shodi Vsepravoslavnij sobor 2016 roku yakij vidbuvsya na Kriti viklikav veliki spodivannya na dosyagnennya v yednosti cerkvi Odnak ne vsi pravoslavni cerkvi brali uchast i v rezultati Rosijskij patriarh vidmovivsya viznati sobor spravdi ekumenichnim zibrannyam Golovnoyu vihoyu u zrostayuchomu zblizhenni katolickoyi ta pravoslavnoyi cerkov stala zustrich 12 lyutogo 2016 roku v Gavani na Kubi mizh patriarhom Kirilom ta papoyu Franciskom Na zavershennya obgovorennya obidva cerkovni lideri vidali Spilnu deklaraciyu Papi Rimskogo Franciska ta Patriarha Kirila Vidmova vid uniatstva Na zasidanni v Balamandi Livan u chervni 1993 r Spilna mizhnarodna komisiya z pitan bogoslovskogo dialogu mizh katolickoyu cerkvoyu ta pravoslavnoyu cerkvoyu zayavila sho ci iniciativi sho prizveli do ob yednannya pevnih gromad z Rimskim Prestolom i prinesli iz soboyu yak naslidok rozriv spilkuvannya z yihnimi Cerkvami Materyami Shodu vidbuvsya ne bez vtruchannya pozacerkovnih interesiv i sho te sho nazivali uniatstvom bilshe ne mozhe buti prijnyate ni yak metod yakogo slid nasliduvati ni yak model yednosti do yakoyi pragnut nashi cerkvi rozdil 12 Vodnochas Komisiya zayavila 3 Sho stosuyetsya shidnih katolickih cerkov ochevidno sho voni yak chastina katolickogo prichastya mayut pravo isnuvati ta diyati u vidpovid na duhovni potrebi svoyih virnih 16 Shidni katolicki cerkvi yaki bazhali vidnoviti povnocinne spilkuvannya z Rimskim Prestolom i zalishalis jomu virnimi mayut prava ta obov yazki pov yazani z cim spilkuvannyam 22 Pastirska diyalnist u katolickij cerkvi latinskij ta shidnij bilshe ne spryamovana na te shob virni odniyeyi Cerkvi perehodili do inshoyi tobto vin bilshe ne nacilenij na prozelitizm sered pravoslavnih Vona spryamovana na zadovolennya duhovnih potreb svoyih virnih i vona ne bazhaye rozshirennya za rahunok pravoslavnoyi cerkvi U ramkah cih perspektiv shob bilshe ne bulo miscya dlya nedoviri ta pidozr neobhidno shob vidbuvsya vzayemnij obmin informaciyeyu pro rizni pastirski proekti i shob takim chinom mozhna bulo vstanoviti spivpracyu mizh yepiskopami ta usima hto vidpovidaye za nashi Cerkvi ruh i rozvitok Tendenciyi migraciyiU XX stolitti vidbulasya znachna migraciya hristiyan z Blizkogo Shodu P yatnadcyat rokiv tomu hristiyani buli bilshistyu naselennya sogodnishnih Turechchini Iraku Siriyi Livanu Jordaniyi Palestini ta Yegiptu U 1914 r Hristiyani stanovili 25 naselennya Osmanskoyi imperiyi Na pochatku XXI stolittya hristiyani stanovili 6 7 naselennya regionu menshe 1 u Turechchini 3 v Iraci 12 u Siriyi 39 u Livani 6 u Jordaniyi 2 5 v Izrayili Palestina i 15 20 v Yegipti Stanom na 2011 r Shidno pravoslavni hristiyani ye odnimi z najbagatshih hristiyan SShA Voni yak pravilo mayut vishu osvitu nizh bilshist inshih religijnih grup v Americi mayuchi veliku kilkist aspirantiv 68 ta post aspirantiv 28 na dushu naselennya Rol hristiyan v islamskij kulturiDiv takozh Hristiyanski vplivi v islami Hristiyani osoblivo nestorianci zrobili svij vnesok v arabsku islamsku civilizaciyu za chasiv omeyadiv ta abbasidiv pereklavshi tvori greckih filosofiv na sirijsku a potim na arabsku Voni takozh vidznachilis filosofiyeyu naukoyu takimi yak Hunajn ibn Ishak Kusta ibn Luka Masavaj Patriarh Yevtihij Dzhabril ibn Buhtishu ta in ta teologiyeyu takimi yak Tatian Bar Dajsan Babaj Velikij Nestorij Toma Bar Yakub tosho ta osobistimi likaryami halifiv Abbasidiv chasto buli asirijski hristiyani taki yak Buhtish yakij dovgo sluzhiv Bagato vchenih Domu mudrosti buli hristiyanami U Gundeshapuri isnuvali likarnya ta medichnij navchalnij centr Misto Gundeshapur bulo zasnovano v 271 r Sasanidskim carem Shapurom I Ce bulo odne z najbilshih mist provinciyi Huzestan Perskoyi imperiyi na teritoriyi sogodnishnogo Iranu Velikij vidsotok naselennya stanovili sirijci bilshist z yakih buli hristiyanami Za pravlinnya Husrava I pritulok otrimali grecki nestorianski hristiyanski filosofi vklyuchayuchi vchenih perskoyi shkoli v Edesi Urfa yaku takozh nazivayut Afinskoyu akademiyeyu hristiyanskim bogoslovskim ta medichnim universitetom Ci vcheni probralisya do Gundeshapura v 529 roci pislya zakrittya akademiyi imperatorom Yustinianom Voni zajmalisya medichnimi naukami ta iniciyuvali pershi proekti perekladu medichnih tekstiv Pributtya cih praktikuyuchih likariv z Edesi znamenuye soboyu pochatok roboti likarni ta medichnogo centru v Gundeshapuri Vona vklyuchala medichnu shkolu ta likarnyu Bimaristan farmakologichnu laboratoriyu budinok perekladiv biblioteku ta observatoriyu Indijski likari takozh vnesli svij vnesok u shkolu v Gundeshapuri osoblivo medichnij doslidnik Manka Piznishe pislya islamskogo vtorgnennya praci Manki ta indijskogo likarya Susturi buli perekladeni v Bagdadi arabskoyu movoyu Daud al Antaki buv odnim iz ostannogo pokolinnya vplivovih arabskih hristiyanskih pismennikiv Arabski hristiyani ta arabomovni hristiyani osoblivo maroniti vidigravali vazhlivu rol u Nahdi i oskilki arabski hristiyani formuvali osvicheni vishi ta burzhuazni klasi voni mali znachnij vpliv u politici biznesi ta kulturi i najbilsh vazhlivimi diyachami ruhu Nahda buli Hristiyanski arabi Sogodni arabski hristiyani vse she vidigrayut vazhlivu rol v arabskomu sviti a hristiyani vidnosno zamozhni dobre osvicheni ta politichno pomirkovani Div takozhSerednovichchya Katolicka cerkva Protestantizm Zahidne hristiyanstvoLiteraturaPosnov M E Istoriya hristianskoj Cerkvi do razdeleniya cerkvej 1054 g Kiev 1991 Hristianstvo Enciklopedicheskij slovar tt 1 3 M 1993 1995 Bolotov V V Lekcii po istorii Drevnej Cerkvi tt 1 3 M 1994 Hristianstvo Slovar M 1994PrimitkiHindson Edward E Mitchell Daniel R 1 serpnya 2013 The Popular Encyclopedia of Church History angl Harvest House Publishers s 225 ISBN 9780736948074 Bebis Vassilios 30 bereznya 2013 angl Arhiv originalu za 31 travnya 2016 Procitovano 18 veresnya 2018 A revised Liturgy of St John Chrysostom is also celebrated in Ukraine by members of the Ukrainian Lutheran Church This Church was organized originally in 1926 in the Galicia region of Ukraine which was at that time under the government of Poland The liturgical rites used by the Ukrainian Lutherans reflected their Byzantine tradition They did not use a Lutheran revision of the Latin Mass in their services but instead they used a Lutheran revision of the Divine Liturgy of St John Chrysostom Webber David Jay 1992 angl Arhiv originalu za 15 lyutogo 2020 Procitovano 18 veresnya 2018 In the Byzantine world however this pattern of worship would not be informed by the liturgical history of the Latin church as with the Reformation era church orders but by the liturgical history of the Byzantine church This was in fact what occurred with the Ukrainian Evangelical Church of the Augsburg Confession which published in its 1933 Ukrainian Evangelical Service Book the first ever Lutheran liturgical order derived from the historic Eastern Rite Hammerli Maria Mayer Jean Francois 23 travnya 2016 Orthodox Identities in Western Europe Migration Settlement and Innovation angl Routledge s 13 ISBN 9781317084914 Bebis Vassilios 30 bereznya 2013 angl Arhiv originalu za 31 travnya 2016 Procitovano 18 veresnya 2018 A revised Liturgy of St John Chrysostom is also celebrated in Ukraine by members of the Ukrainian Lutheran Church This Church was organized originally in 1926 in the Galicia region of Ukraine which was at that time under the government of Poland The liturgical rites used by the Ukrainian Lutherans reflected their Byzantine tradition They did not use a Lutheran revision of the Latin Mass in their services but instead they used a Lutheran revision of the Divine Liturgy of St John Chrysostom Webber David Jay 1992 angl Arhiv originalu za 15 lyutogo 2020 Procitovano 18 veresnya 2018 In the Byzantine world however this pattern of worship would not be informed by the liturgical history of the Latin church as with the Reformation era church orders but by the liturgical history of the Byzantine church This was in fact what occurred with the Ukrainian Evangelical Church of the Augsburg Confession which published in its 1933 Ukrainian Evangelical Service Book the first ever Lutheran liturgical order derived from the historic Eastern Rite Dushnyck Walter 1991 The Ukrainian Heritage in America angl Ukrainian Congress Committee of America s 94 ISBN 9781879001008 Metropolitan Philaret December 1965 Orthodox Christian Information Center Arhiv originalu za 9 bereznya 2021 Procitovano 30 grudnya 2020 Arhiv originalu za 5 sichnya 2014 Procitovano 26 grudnya 2020 Ewtn com Arhiv originalu za 3 bereznya 2016 Procitovano 25 kvitnya 2013 SEVENTH PLENARY SESSION Vatican Website 23 grudnya 2003 u Wayback Machine Leonhardt David 13 travnya 2011 The New York Times Arhiv originalu za 11 zhovtnya 2017 Procitovano 13 travnya 2011 US Religious Landscape Survey Diverse and Dynamic PDF The Pew Forum February 2008 s 85 arhiv originalu PDF za 4 lyutogo 2012 procitovano 17 veresnya 2012 Hyman and Walsh Philosophy in the Middle Ages Indianapolis 1973 p 204 Meri Josef W and Jere L Bacharach Editors Medieval Islamic Civilization Vol 1 A K Index 2006 p 304 The Huffington Post 15 chervnya 2009 Arhiv originalu za 1 chervnya 2020 Procitovano 20 kvitnya 2016 PosilannyaEncikolopediya Krugosvet ros 13 serpnya 2009 u Wayback Machine Oficijnij sajt Virmenskoyi apostolskoyi cerkvi 9 bereznya 2022 u Wayback Machine Oficijnij sajt Koptskoyi pravoslavnoyi cerkvi 2 veresnya 2011 u Wayback Machine Oficijnij sajt Koptskoyi pravoslavnoyi cerkvi 2 veresnya 2011 u Wayback Machine