Гру́зинська апо́стольська автокефа́льна правосла́вна це́рква (груз. საქართველოს სამოციქულო ავტოკეფალური მართლმადიდებელი ეკლესია, трансліт. sakartvelos samotsikulo avt'ok'epaluri martlmadidebeli ek'lesia; також Правосла́вна це́рква Гру́зії) — автокефальна помісна православна церква в Грузії, яка посідає 9-е місце в диптиху автокефальних помісних церков. Використовує у своїй літургії візантійський обряд грузинською мовою та юліанський календар, вона є частиною Східного християнства.
Грузинська апостольська | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Троїцький катедральний собор, Тбілісі | |||||
Засновники | Андрій Первозванний, Ніна Каппадокійська, Міріан III | ||||
Дата заснування | IV століття | ||||
Статус | автокефальний | ||||
У складі | Східної православної церкви | ||||
Самостійність проголошена | 486 | ||||
Самостійність визнана | |||||
Перший предстоятель | Йоан І Архиєпископ Мцхетський | ||||
Чинний предстоятель | Ілля ІІ Святіший і Блаженніший, Католикос-Патріарх усієї Грузії, Архиєпископ Мцхетський і Тбіліський і митрополит Бічвінтскій і Цхум-Абхазький | ||||
Центр | Мцхета, Тбілісі | ||||
Кафедральний собор | Троїцький | ||||
Резиденція предстоятеля | Тбілісі | ||||
Основна юрисдикція | | ||||
Юрисдикція для діаспори | ![]() | ||||
Літургічна мова | грузинська | ||||
Музична традиція | |||||
Церковний календар | юліанський | ||||
Єпископів | 47 | ||||
Єпархій | 45 | ||||
Навчальних закладів | 17 | ||||
Монастирів | 170 | ||||
Парафій | 550 | ||||
Священиків | 1050 | ||||
Вірних | 3.5 млн (2011) | ||||
Офіційний сайт | patriarchate.ge |
Вона є домінуючою релігійною установою в Сакартвело, і більшість грузинського народу є її вірянами. Православна церква Грузії — одна з найстаріших церков у світі. Вона має апостольський фундамент, і її історичні корені простежуються в ранній та пізній християнізації Іберії та Колхіди апостолом Андрієм у I столітті та місіонеркою Ніною Каппадокійською у IV столітті, відповідно. Як і в подібних автокефальних православних християнських церквах, вищим керівним органом церкви є святий синод єпископів. Очолює церкву Католикос-патріарх всієї Грузії Ілля II, який був обраний у 1977 році.
Східно-православне християнство було державною релігією протягом більшої частини історії Грузії до 1921 року, коли воно було анексоване та окуповане Російською Червоною Армією під час російсько-грузинської війни і стало частиною Союзу Радянських Соціалістичних Республік. Чинна Конституція Грузії визнає особливу роль Православної церкви Грузії в історії країни, але також передбачає незалежність церкви від держави. Відносини з державою додатково визначені та регулюються Конкордатом 2002 року.
Православна церква Грузії — це найбільш довірена установа в Грузії. Згідно з опитуванням 2013 року 95% респондентів мали позитивну думку про її роботу. Вона має великий вплив у державній сфері та вважається найвпливовішим інститутом Грузії.
Історія
Витоки
Традиції щодо першої появи християнства в Іберії та Колхіді
Згідно з традицією Грузинської православної церкви, першим проповідником Євангелія в Колхіді та Іберії (сучасна Західна та Східна Грузія) був апостол Андрій, Первозванний. Згідно з офіційним церковним повідомленням, Андрій проповідував по всій Грузії, несучи з собою ахеіропоєту Діви Марії (ікона, яка, як вважається, була створена "не рукою людини"), і заснував християнські громади, які, як вважають, були безпосередніми предками церкви. Однак сучасна історіографія вважає цю розповідь мітичною і плодом пізньої традиції, виведеної з візантійських легенд 9-го століття про подорожі святого Андрія східним християнством. Подібні традиції щодо Святого Андрія існують в Україні, на Кіпрі та в Румунії. Серед інших апостолів, за якими церква стверджувала, що проповідував у Грузії, є Симон Ханаанець (більш відомий на Заході як Симон Зилот), який, як кажуть, був похований поблизу Сохумі, в селі Анакопія, і святий Матіас, який, як повідомляється, проповідував у на південний захід від Грузії і похований у Гоніо, селі неподалік від Батумі. Церква також заявляє про присутність в Грузії апостолів Вартоломія та Тадея, що йдуть на північ від Вірменії.
Хрещення Іберії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTlqTDJNNUwxTmhhVzUwVG1sdWJ5NW5hV1k9LmdpZg==.gif)
Поширення християнства в сучасній Грузії до IV століття досі є недостатньо відомим. Першою документованою подією в цьому процесі є проповідь Ніни Каппадокійської (Святої Ніно) та її наслідки, хоча точні дати все ще обговорюються. Ніна Каппадокійська, яку вшановували рівноцінною апостолам, за традицією була дочкою римського полководця з Каппадокії. Вона проповідувала в Кавказькому царстві Іберія (також відоме як Картлі) в першій половині IV століття, і її заступництво зрештою призвело до навернення короля Міріана III, його дружини королеви (пізніше святої) Нани та їхньої родини. Кирил Туманофф датує перехід Міріана в 334 рік, його офіційне хрещення і подальше прийняття християнства в якості офіційної релігії Іберії до 337 року. З перших століть н. Е. Культ Мітри, язичницькі вірування та зороастризм часто практикувалися в Грузії. Однак зараз вони почали поступово занепадати, навіть незважаючи на те, що зороастризм став другою усталеною релігією Іберії після Акілісенського миру в 378 році, а точніше до середини V століття.
Царське хрещення та організацію церкви здійснили священики, прислані з Константинополя Костянтином Великим. Навернення жителів Іберії швидко відбувалося на рівнинах, але язичницькі вірування довго існували в гірських районах. Західне Королівство Лазіка на той час було політично та культурно відмінним від Іберії та культурно більш інтегрованим до Римської імперії; деякі міста вже мали єпископів на час Першого собору в Нікеї (325).
Розширення та перетворення церкви
Навернення Іберії ознаменувало лише початки формування Грузинської православної церкви. У наступні століття відбувалися різні процеси, які формували церкву і надавали їй на початку XI століття основні характеристики, які вона зберігала дотепер. Ці процеси стосуються інституційного статусу церкви у східному християнстві, її еволюції в національну церкву з владою над усією Грузією та догматичної еволюції церкви.
Автокефалія
У IV-V століттях Церква Іберії була суворо підпорядкована Антиохійському Апостольському Престолу: всі її єпископи були посвячені в Антіохії перед тим, як відправити їх у Іберію. Близько 480 р., "у спробі заручитися підтримкою Карт'веллі і визнати місцеву підтримку імперії, візантійський уряд визнав — і, можливо, сам підштовхнув — до зміни статусу головного прелата Картвелла від архиєпископа до католикоса".
"За словами каноніста і патріарха Антіохії Теодора Балсамона (1140–95), "коли Господь Петро був святим патріархом великого і благочестивого міста Антіохії, Синод вирішив зробити Церкву Іберії автокефальною". Патріархом, на якого він посилається, повинен бути Петро Повний (близько 488 р.). Навіть незважаючи на це, церква в Іберії не здобула повної незалежности від материнської Церкви Антіохії". Церква залишалася підпорядкованою Церкві Антіохії; католикос міг призначати місцевих єпископів, але до 740-х років його власні обрання повинні були бути підтверджені синодом Антіохійської церкви, і навіть після VIII століття щорічні платежі здійснювались до грецької православної церкви Антіохії. "Ця ситуація продовження канонічної залежности змінилася після XI століття, коли католикос Мцхета розповсюдив свою юрисдикцію над західною Грузією. З тих пір глава автокефальної церкви Грузії є католикосом-патріархом усієї Грузії, а також Церква була повністю незалежною у своїх внутрішніх та зовнішніх справах, за винятком періоду між 1811 і 1917 рр. Мельхіседек I (1010–33) був першим католикосом-патріархом усієї Грузії".
Однак інші джерела зазначають, що автокефалія була надана Церкві в інші дати. CNEWA надає 467 за рік, коли Церква стала автокефальною. У «Енциклопедії Британіка» зазначається, що автокефалія Церкви «була, ймовірно, надана імператором Східної Римської Церкви Зеноном (474–491) за згодою Антіохійського патріарха Петра Повного». Інші джерела свідчать про 484 за рік. Рапп заявляє, що "Повноцінна автокефалія [Грузинської Церкви] не буде досягнута [...] до завоювання арабами Грузії".
Територіальне розширення та народження національної церкви
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZoTDBwMllYSnBYekV5WVhWbmRYTjBNakF3T1Y5amNtOXdjR1ZrTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxS2RtRnlhVjh4TW1GMVozVnpkREl3TURsZlkzSnZjSEJsWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
На початку церковної історії те, що зараз є Грузією, ще не було уніфіковано політично, і це не було до початку XI століття. Західна половина країни, в основному складена з королівства Лазіка, або Егрісі, перебувала під набагато сильнішим впливом Візантійської імперії, ніж східна Іберія, де співіснували візантійський, вірменський та перський вплив. Такий поділ знайшов своє відображення у великих відмінностях у розвитку християнства.
На сході, від навернення Міріана, церква розвивалась під захистом царів Іберії, або Картлі. Основним фактором розвитку церкви в Іберії було введення грузинського алфавіту. Імпульс до письма, адаптованого до мови місцевих жителів, був зумовлений зусиллями євангелізації населення. Подібна динаміка призвела до створення вірменського алфавіту. Точне походження сценарію все ще обговорюється, але це мало статися у другій половині IV століття або на початку V століття. Впровадження чернецтва та його надзвичайний розвиток в Іберії в VI столітті заохочувало як зарубіжні культурні вклади, так і розвиток місцевих письмових праць. З цього моменту разом з перекладами Біблії в Іберії була створена церковна література грузинською мовою, найбільш видатні біографії святих, такі як "Мучеництво святої цариці Шушанік" і "Мучеництво святого Або". Багато святих з перших століть церкви не були етнічними грузинами (Шушанік був вірменською принцесою, Або арабкою), що свідчить про те, що церква ще не набула суворо національного характеру.
Це змінилося лише протягом VII століття, після широких політичних та культурних змін, спричинених мусульманськими завоюваннями. Ця нова загроза місцевій культурі, релігії та автономії, а також труднощі підтримувати постійний контакт з іншими християнськими громадами призвели до різких культурних змін у церкві, яка вперше стала етнічно зосередженою: вона перетворилася на "Картвельську церкву". Зараз єпископи та католикоси були етнічними грузинами, як і святі, чиї "Житія" були написані з того періоду.
У західній половині Грузії, древня Колхіда, яка залишалася під сильнішим римським впливом, місцеві церкви перебували під юрисдикцією Константинопольського патріархату та були культурно та мовно елліністичними. Єпископи з портових міст брали участь у екуменічних соборах — у Нікейському (325), а також із візантійських територій. З VI століття ці церкви, мова яких залишалася грецькою, очолював митрополит у Фазі. Інтеграція причорноморських регіонів до Грузії була довгим процесом. Перший крок був здійснений арабськими вторгненнями VII і VIII століть, які здебільшого торкнулися Іберії. Біженці, серед них такі дворяни, як Архіл Кахетій, знайшли притулок на Заході, або в Абхазії, або в Тао-Кларджеті, і привезли туди свою культуру. Такі рухи призвели до поступового злиття західних та східних церков під час останньої, оскільки візантійська влада зменшувалась, а доктринальні відмінности зникали. Західна Церква відірвалася від Константинополя і визнала владу католикоса Мцхети до кінця IX століття. Політичне об'єднання за династії Багратіоні закріпило цю еволюцію до кінця X століття: у єдиному Королівстві Грузія існувала б об'єднана Грузинська церква.
Відносини з вірменською та візантійською церквами
У перші століття християнства Південний Кавказ був культурно набагато єдинішим, ніж у пізніші періоди, і постійні взаємодії між грузинською та вірменською церквами сформували їх обидві. Вірменська церква була заснована двома десятиліттями раніше, а протягом IV століття була більшою та впливовішою, ніж Церква в Іберії. Як такий, він справив сильний вплив на ранню доктрину церкви. Вплив Церкви Єрусалима також був сильним, особливо в літургії. Грузино-вірменські церковні стосунки були переглянуті після Халкедонського собору (451 р.), христологічні висновки якого відкинули Церква Вірменії та важливі частини Церква Антіохії, а також Коптська церква, що базується в Олександрії.
Спочатку католикоби Іберії вибрали антихалкедонський табір разом з вірменами, хоча різноманітність думок завжди було присутнім серед священнослужителів, і ієрархія була толератною. Король Іберії Вахтанг Горгасалі, який прагнув союзу з Візантією проти персів, прийняв Генотикон — компроміс, висунутий візантійським імператором Зеноном у 482 р. Таке примирення було зроблено ще раз на Першій Двінській раді в 506 році, і статус-кво було збережено протягом VI століття.
Близько 600 року, між Вірменською апостольською церквою та церквою в Іберії спалахнула напруга, коли Вірменська церква намагалася завоювати популярність на Кавказі як в ієрархічних, так і в доктринальних питаннях, тоді як католикос Мцхети Кіріон I схилявся до Візантії, Халкедонська сторона дискусії, оскільки Іберія знову шукала імперської підтримки проти імперії Сасанідів, яка скасувала Королівство в 580 році. Третій Двінський собор у 607 р. санкціонував розрив з Вірменською церквою.
Наступні століття підтвердили візантійську спрямованість Церкви Грузії та її віддалення від Церкви Вірменії. Конфесійні суперечки залишалися неможливими для подолання і були основним елементом теологічної літератури в обох областях. Інтеграція західних та східних грузинських церков з XIX століття також закріпила православний характер Церкви Грузії, оскільки візантійська літургія та культурні форми поширювались на шкоду традиційній східній практиці.
Грузинська церква за часів Золотого століття Грузії
У період з 11 до початку 13 століття Грузія пережила політичний, економічний та культурний золотий вік, оскільки династії Багратіоні вдалося об'єднати західну та східну половини країни в єдине королівство. Для досягнення цієї мети царі багато покладались на престиж Церкви і заручились її політичною підтримкою, надавши їй багато економічних переваг, імунітету від податків та великих апаратів. Водночас королі, зокрема Давид Будівничий (1089–1125), використовували державну владу для втручання у церковні справи. У 1103 р. він скликав собор Руїсі-Урбнісі, який засудив вірменський міафізитизм сильніше, ніж будь-коли раніше, і наділив безпрецедентну владу, поступаючись лише Патріарху, своєму другові та раднику Георгію Чкондиді. Протягом наступних століть Церква залишалася найважливішим феодальним інститутом, економічна та політична влада якого завжди була б принаймні рівною владі основних дворянських родів.
Культурний вплив християнства в середньовічній Грузії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN4TDBGZmNHRm5aVjltY205dFgyRmZjbUZ5WlY4eE1uUm9YMk5sYm5SMWNubGZSMlZzWVhScFgwZHZjM0JsYkM1cWNHY3ZNakF3Y0hndFFWOXdZV2RsWDJaeWIyMWZZVjl5WVhKbFh6RXlkR2hmWTJWdWRIVnllVjlIWld4aGRHbGZSMjl6Y0dWc0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У середні віки християнство було центральним елементом грузинської культури. Розвиток письмової грузинської культури стало можливим завдяки створенню грузинського алфавіту для цілей євангелізації. Чернецтво відіграло важливу роль у наступних культурних перетвореннях. Це почалося в Грузії в VI столітті, коли асирійські ченці-аскети, відомі як Тринадцять асирійських отців, оселилися в Іберії та заснували низку монастирів, особливо Давид Гареджа. Незабаром до них приєдналися місцеві ченці, що призвело до створення значних творів агіографічної літератури грузинською мовою, таких як "Житіє святої Ніно" та "Мучеництво святої цариці Шушанік". Золотий вік грузинського чернецтва тривав з 9 по 11 століття. У той період за межами країни були засновані грузинські монастирі, особливо на горі Синай, Афон (монастир Івірон, де донині знаходиться ікона Богородиці Іберської) та в Палестині. Найвидатнішою фігурою в історії грузинського чернецтва вважається Григорій Хандзта (759–861), який заснував численні громади в Тао-Кларджеті.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBkbGIzSm5hV0ZmUzJoaGEyaDFiR2xmZEhKcGNIUjVZMmd1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVkbGIzSm5hV0ZmUzJoaGEyaDFiR2xmZEhKcGNIUjVZMmd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
У Грузії для релігійних цілей були розроблені конкретні види мистецтва. Серед них — каліграфія, багатоголосий церковний спів, ікони з перегородкою емалі, такі як триптих Хахулі, та "грузинський хрестово-купольний стиль" архітектури, що характеризує більшість середньовічних грузинських церков. Найвідоміші зразки грузинської релігійної архітектури того часу включають монастир Гелаті та собор Баграті в Кутаїсі, комплекс монастиря Ікалто та Академію та собор Світіцховелі в Мцхеті.
Серед видатних грузинських представників християнської культури — Петро Іберійський (Петре Іберієлі, V ст.), Євтимій Афонський (Еквтайм Атонелі, 955–1028), Георгій Афонський (Джордж Атонелі, 1009–1065), Арсен Ікалтоелі (XI ст.) Ефрем Мціре, (11 століття). Філософія процвітала між XI і XIII століттями, особливо в Академії Гелатського монастиря, де Йоане Петріці зробив спробу синтезу християнської, аристотелістської та неоплатонічної думки.
Поділ церкви (XIII–XVIII століття)
Вторгнення монголів у XIII столітті та Тамерлан у XIV-XV століттях сильно порушили грузинське християнство. Політична єдність країни була порушена кілька разів, і, безумовно, в 1460-х роках. Храми та монастирі були націлені на загарбників, оскільки в них було багато скарбів. У західній половині Грузії після монгольського панування було створено собор Абхазії. Він відокремився від Мцхети, оскільки Королівство розпалося, а західний Католикос після цього прийняв титул Патріарха. Це суперницьке місце, розташоване спочатку в Піцунді, потім у монастирі Гелаті поблизу Кутаїсі, прожило до 1795 року. За тих часів контакти з католицькою церквою зросли спочатку як спосіб звільнитися від втручання візантійської церкви, а потім знайти сильніших союзників проти загарбників. У період з 1328 р. До початку XVI століття католицький єпископ знаходився в Тбілісі для пропаганди цих контактів. Однак офіційного возз'єднання з Римом так і не сталося, і церква залишалася вірною східному православ'ю.
У наступні століття Грузія, ослаблена та роздроблена, потрапила під панування Османської та послідовних Перських (Сефевідська, Афшаридська та Каджарська) імперій: переважно османи правили Заходом країни, а перси Сходом, у той час як загалом дозволяли автономні грузинські королівства існуватимуть під своїм контролем. З падінням Константинополя в 1453 році грузинські християни втратили традиційне право на захист від мусульман і залишились самі собою.
Після кожного вторгнення церква канонізувала нових мучеників, особливо королеву Кетеван Кахетійську, яку замучили до смерті у 1624 р. За відмову відмовитись від християнства за наказом Аббаса I Персії (Шах-Аббас). Однак не всі члени царських родин Картлі та Кахеті були настільки вірними церкві. Багато з них, щоб здобути прихильність персів і завоювати престол своїх братів, прийняли іслам або вдали, як, наприклад, Давид XI з Картлі (Дауд-хан). Інші дворяни, такі як Сульхан-Саба Орбеліані, залишили ослаблену місцеву церкву для католицизму, оскільки місіонери приносили друкарню та західну культуру в Грузію приблизно в 1700 р. Тільки поява сильної православної влади, Російської імперії, могла посилити під час 18 століття статус і престиж Церкви серед еліт, а спільне православ'я було потужним фактором закликів до російської інтервенції на Кавказі, щоб звільнити Грузію від мусульманського панування.
За російської та радянської влади
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF3TDFCaGRISnBZWEpqYUY5QmJuUnZibWwxYzE5SlNWOXZabDlIWlc5eVoybGhMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFRWVhSeWFXRnlZMmhmUVc1MGIyNXBkWE5mU1VsZmIyWmZSMlZ2Y21kcFlTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
У 1801 р. Королівство Картл-Кахеті (Східна Грузія) було окуповане і анексовано Російською імперією. 18 липня 1811 року автокефальний статус Грузинської церкви був скасований російською владою, незважаючи на сильний спротив Грузії, і Грузинська Церква підпорядкована синодичному правлінню Російської православної церкви. З 1817 року митрополит, або екзарх, який відповідав за церкву, був етнічним росіянином, який не знав грузинської мови та культури. Грузинську літургію було придушено і замінено церковнослов’янською, старовинні фрески вибілені зі стін багатьох церков, а публікація релігійної літератури грузинською мовою зазнала жорсткої цензури. ХІХ століття було часом занепаду та невдоволення, оскільки церковні будівлі часто занепадали, а довіра людей до закладу зменшувалась завдяки його русифікації та корупції. Заклики до автокефалії знову почулися лише після того, як інтелектуал національне відродження, що розпочалось у 1870-х роках; місцеве духовенство зробило такі заклики під час революції 1905 року, перш ніж бути знову репресованим.
Після повалення царя Миколи II у березні 1917 року єпископи Грузії в односторонньому порядку відновили автокефалію Грузинської православної церкви 25 березня 1917 року. Ці зміни не були прийняті Московським патріархатом. Після вторгнення Червоної Армії в Грузію в 1921 р. Грузинська православна церква зазнала сильних переслідувань. Сотні церков були закриті урядом атеїстів, а сотні ченців були вбиті під час чисток Йосипа Сталіна. Незалежність Грузинської православної церкви була остаточно визнана Російською православною церквою 31 жовтня 1943 року: цей крок був замовлений Сталіном як частина більш толерантної політики в радянський час щодо християнства в Радянському Союзі. Після війни відбулися нові антирелігійні кампанії, особливо за часів Микити Хрущова. Корупція та проникнення органів безпеки також переслідували церкву. Перші ознаки відродження можна побачити з 1970-х років, коли Едуард Шеварднадзе, тоді секретар Комуністичної партії Грузинської РСР, зайняв більш толерантну позицію, а новий патріарх Ілія II з 1977 року міг реконструювати занедбані церкви і навіть будувати нові. У той же час націоналістичні дисиденти, такі як Звіад Гамсахурдія, наголошували на християнському характері своєї боротьби проти комуністичної влади та розвивали відносини з церковними чиновниками, які втіляться в життя після 1989 р.
Сучасність
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZqTDBWd1lYSmphR2xsYzE5dlpsOTBhR1ZmUjJWdmNtZHBZVzVmUVhCdmMzUnZiR2xqWDBGMWRHOWpaWEJvWVd4dmRYTmZUM0owYUc5a2IzaGZRMmgxY21Ob0xuTjJaeTh6TXpCd2VDMUZjR0Z5WTJocFpYTmZiMlpmZEdobFgwZGxiM0puYVdGdVgwRndiM04wYjJ4cFkxOUJkWFJ2WTJWd2FHRnNiM1Z6WDA5eWRHaHZaRzk0WDBOb2RYSmphQzV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
25 січня 1990 року Константинопольський патріарх визнав і затвердив автокефалію Грузинської православної церкви (яка на практиці здійснювалась або, принаймні, заявлялася з V століття), а також патріаршу честь католикоса. Подальша незалежність Грузії в 1991 р. суттєво пожвавила Грузинську православну церкви.
Особлива роль церкви в історії країни визнана у статті 9 Конституції Грузії; її статус та відносини з державою були додатково визначені в Конституційній угоді, або Конкордаті, підписаному Президентом Грузії Едуардом Шеварднадзе та Патріархом Ілією II 14 жовтня 2002 р. Конкордат, зокрема, визнає право власності церкви на всі церкви та монастирі та надає їй особлива консультативна роль в уряді, особливо в питаннях освіти.
після 1992 року де-факто не входить до складу Грузинської Церкви. Також існує неясність ситуації щодо Південної Осетії, де, за твердженням Католікоса Ілії ІІ, «присутні представники російської закордонної церкви».
Багато церков та монастирів було відбудовано чи оновлено за часи незалежності, часто за допомогою держави або заможних людей. Церква підтримувала хороші стосунки з усіма трьома президентами Грузії з часу відновлення незалежності. Однак напруження в самій Церкві зберігаються щодо її участі в екуменічному русі, який підтримав Патріарх Ілля II (він працював головою Світової ради церков між 1977 і 1983 рр.). Протидія екуменізму підживлювалось побоюванням масового прозелітизму протестантських конфесій в Грузії. У 1997 р., зіткнувшись з відкритими розбіжностями з провідними ченцями, Ілля II відмовився від участі церкви в міжнародних екуменічних організаціях і Церква Грузії вийшла з Всесвітньої ради церков, хоча він і не засудив екуменізм як "єресь". Опозиція проти протестантської місіонерської діяльності залишається сильною в сучасній Грузії і навіть призвела до епізодів насильства. Сепаратизм в Абхазії також торкнувся церкви: Сухумська єпархія, перегрупувавши абхазьке духовенство, проголосила в 2009 році відокремлення від Грузинської православної церкви з метою формування нової Абхазької православної церкви; Однак цей крок залишався невизнаним будь-якими іншими православними властями, включаючи Московський патріархат. Відносини з сусідньою Вірменською апостольською церквою також були непростими з часів незалежності, зокрема через різні конфлікти щодо власності церкви в обох країнах. 83,9% населення Грузії визнали себе православними під час перепису населення 2002 року. У 2002 році повідомлялося, що в межах Грузинської православної церкви було 35 єпархій (єпархій) та близько 600 церков, які обслуговували 730 священиків. Грузинська православна церква налічує близько 3 600 000 членів Грузії (жодні джерела не намагаються зарахувати її до складу грузинської діаспори).
Офіційний представник Московського патріархату протоієрей Всеволод Чаплін в серпні 2008 року в зв'язку з російсько-грузинською війною 2008 року заявив: «Політичні рішення не визначають питання про церковні юрисдикціях і сферах пастирської відповідальності. Ці питання повинні вирішуватися на канонічному полі в ході діалогу між двома Церквами».
9 листопада 2008 року голова Відділу зовнішніх церковних зв'язків Московського патріархату (ВЗЦЗ) митрополит Кирило (Ґундяєв) в інтерв'ю каналу «Вести» сказав, зокрема, про «Аланську єпархію»: «Потрібно сказати, що це не просто розкольницька як би єпархія, а справа в тому, що архиєрейське свячення керівник цієї єпархії отримав від грецьких старостильників. [- Це теж невизнана ієрархія] Абсолютно вірно, від так званого Кіпріяновского синоду. Уся діяльність цього синоду щодо Росії спрямована на ослаблення Московського патріархату. І що ж виходить: з одного боку, російські солдати пролили кров за осетинський народ, за те, щоб захистити Південну Осетію, а з іншого боку, духовні лідери цієї країни знаходяться в юрисдикції розкольницької церкви, яка головною своєю метою ставить руйнування єдности Московського патріархату. Але так само не буває. Тому перше, що необхідно зробити, це, звичайно, вирішити питання цієї розкольницької юрисдикції».
12 вересня 2009 року під час засідання дискусійного клубу «Валдай» позиція Московського патріархату з питання про територію Грузинської церкви була підтверджена головою ВЗЦЗ архиєпископом Іларіоном (Алфеєвим).
Під час пандемії коронавірусної хвороби у березні 2020 року Грузинський патріархат заявив, що вважає «злочином проти Бога» заборону на відвідування церкви.
Відносини з Православною церквою України
У грудні 2018 Священний синод Грузинської православної церкви заявив про намір ухвалити рішення з питання української церкви на наступному своєму засіданні. Надалі місцеблюститель Патріаршого престолу, митрополит Сенакскій і Чхороцкуйскій Шио (Муджирі) уточнив, що перед тим, як Церква Грузії зафіксує свою позицію з даного питання, вона повинна буде ознайомитися з текстом томосу — при цьому він не зміг сказати, коли саме відбудеться його обговорення.
Станом на 2021 рік автокефалію Православної церкви публічно підтримали 9 грузинських архиєреїв, інші 38 членів Священного синоду, у числі яких місцеблюститель Патріаршого престолу Шио (Муджирі), відмовлялися підтримувати Православної церкви України до тих пір, поки що «не вивчать» рішення Вселенського патріарха з цього питання. У жовтні 2019 року ПЦУ підтримали ще два ієрархи.
26 січня 2019 року голова відділу зовнішніх церковних зв'язків Московського патріархату митрополит Іларіон (Алфєєв) в інтерв'ю передачі «Церква і світ» на запитання журналіста про те, наскільки обґрунтовані побоювання колишнього спікера парламенту Грузії Ніно Бурджанадзе про можливість визнання Московським патріархатом незалежності Церкви Абхазії в разі визнання української автокефалії з боку Церкви Грузії, сказав: «я не можу уявити собі, щоб Грузинська православна церква визнала автокефалію так званої Православної церкви України, створеної рішенням Константинопольського патріархату. Більшість архиєреїв Грузинської православної церкви — це люди, які дуже добре розуміють реальну церковну дійсність і розуміють, чим загрожувало б Грузинської православної церкви таке рішення <…>». На початку лютого 2019 Грузинський патріархат зробив спеціальну заяву у зв'язку з цим інтерв'ю, у якому повідомлялося, що митрополит Іларіон «не дав прямої відповіді на питання і замість цього неясно говорив про небезпеки, які очікують Церкву Грузії». У цій заяві було зазначено: «двозначність, залишена в інтерв'ю, природно, набуває зміст загрози»; в заяві було також відзначено, що Грузинська церква в виробленні власної лінії з українського питання не зобов'язана «враховувати в обов'язковому порядку» позицію РПЦ і не сприймає тиску.
Організація та структура
Відповідно до Статуту Православної церкви Грузії від 1995 року, вищий орган влади в церкві — помісний собор церкви Грузії (також іменований Священним синодом Церкви Грузії), а в міжсоборний період — Католикос-патріарх Грузії; з 23 грудня 1977 року — Ілля II.
У даний час Церква Грузії має 49 єпархій як в Грузії, так і за її межами. Абхазька єпархія після 1992 року де-факто не входить до складу Грузинської Церкви. Також існує канонічна неврегульованість в Південній Осетії, де, за твердженням Католикоса Іллі II (2007), «присутні представники Російської зарубіжної церкви».
Число членів Церкви Грузії за станом на 2018 рік оцінювався в 3 млн чоловік.
Священний Синод
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEwTDFSb1pWOVVjMjFwYm1SaFgxTmhiV1ZpWVY5amFIVnlZMmdsTWtOZlMyRjZZbVZuYVY4bE1qZzVKVEk1TG1wd1p5OHhPREJ3ZUMxVWFHVmZWSE50YVc1a1lWOVRZVzFsWW1GZlkyaDFjbU5vSlRKRFgwdGhlbUpsWjJsZkpUSTRPU1V5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Православною церквою Грузії керує Священний Синод, очолюваний Католикосом-Патріархом усієї Грузії. Священний Синод є колективним органом єпископів церкви. Окрім Патріарха, до складу Синоду входять 38 членів, серед яких 25 єпископів-митрополитів, 5 архиєпископів та 7 простих єпископів. Станом на 2012 рік наступні єпископи є членами Священного Синоду в такому ієрархічному порядку:
- Митрополит Кутаїсі та Гелаті: Калістратос (Маргаліташвілі)
- Митрополит Чиатури і Сачхере: Даніель (Датушвілі)
- Митрополит Західної Європи: Авраам (Гармелія)
- Митрополит Тіанеті та Пшав-Хевсуреті: Тадеос (Іорамашвілі)
- Митрополит Манґлісі та Цалка: Ананія (Джапарідзе)
- Митрополит Маргветі та Убісі: Вахтанг (Ахвледані)
- Митрополит Цилкані і Душеті: Зосимас (Шіошвілі)
- Митрополит Ткібулі і Терджоли: Джорджі (Шаламберідзе)
- Митрополит Урбнісі та Руїсі: Іов (Акіашвілі)
- Митрополит Алаверді: Давид (Махарадзе)
- Митрополит Некресі: Сергій (Чекурішвілі)
- Митрополит Шемокмеді: Йосип (Кіквадзе)
- Митрополит Нікозі та Цхінвалі: Ісая (Чантурія)
- Митрополит Боржомі і Бакуріані: Серафим (Джохуа)
- Митрополит Нікортсмінди: Елізе (Йохадзе)
- Митрополит Поті і Хобі: Григорій (Бербічашвілі)
- Митрополит Ахалкалакі і Кумурдо: Ніколоз (Пачуашвілі)
- Митрополит Ахалціхе і Тао-Кларджеті: Теодор (Чуадзе)
- Митрополит Хоні і Самтредія: Саба (Гагіберія)
- Митрополит Батумі, Лазеті, Північної Америки та Канади: Димитрій (Шіолашвілі)
- Митрополит Вані і Багдаті: Антон (Булухія)
- Митрополит Зугдіді і Цайші: Герасимос (Шарашенідзе)
- Митрополит Самтавісі та Ґорі: Андрія (Гвазава)
- Митрополит Чкондіді і Мартвілі: Петре (Цаава)
- Митрополит Сенакі, Чхороцку і Австралії: Шио (Муджирі)
- Архиєпископ Цаґері та Лентехі: Степан (Калайджишвілі)
- Архиєпископ Бодбе: Давид (Тікарадзе)
- Архиєпископ Степанцмінди та Хеві: Ієгудіель (Табатадзе)
- Архиєпископ Руставі та Марнеулі: Іоане (Гамрекелі)
- Архиєпископ Дманісі, Агарак-Таширі, Великої Британії та Ірландії: Зенон (Яраджулі)
- Єпископ Местії та Верхньої Сванетії: Іларіон (Кітіашвілі)
- Єпископ Ґурджаані і Велісцихе: Євтимос (Лежава)
- Єпископ Ніноцмінди та Саґареджо: Лука (Ломідзе)
- Єпископ Шалти: Спірідон (Абуладзе)
- Єпископ Болнісі: Єфрем (Гамрекелідзе)
- Єпископ Дедоплісцкаро і Гереті: Мелхіседек (Хачидзе)
- Єпископ Ґардабані та Марткопі: Яків (Якобішвілі)
- Єпископ Сурамі і Хашурі: Свімеон (Цакашвілі)
Католикос-Патріарх усієї Грузії
Першим єпископом Церкви Грузії, який носив титул патріарха, був (1010–1033). З 1977 р. Ілля II (народився в 1933 р.) служив католикосом-патріархом всієї Грузії та архиєпископом Мцхети та Тбілісі. Ось список католикосів-патріархів з часу відновлення автокефалії в церкві в 1917 році:
Статистика парафій
Цей розділ статті ще . |
Пам'ятники грузинської церковної книжности
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMyTDFSb1pWOWpaVzUwY21Gc1gwZGhkR1ZmYjJaZlIyVnZjbWRwWVc1ZlVHRjBjbWxoY21OaGRDNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RWR2hsWDJObGJuUnlZV3hmUjJGMFpWOXZabDlIWlc5eVoybGhibDlRWVhSeWFXRnlZMkYwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Першими творами грузинської церковної літератури, що дійшли до нас, вважаються переклади книг Святого Письма, які відрізняються досконалістю літературного стилю. Незабаром після християнізації Грузії зародилася агіографічна (мартирологічна і житійна) література, у якій детально висвітлюється боротьба грузинського народу проти іноземних загарбників. Протягом багатьох років вважалося, що найдавніший дійшов до нас пам'ятник оригінальної грузинської літератури — «Мучеництво святої цариці Шушанік» (груз. წამებაჲ წმიდისა შუშანიკისი დედოფლისაჲ). Часом створення вважається період між 476 і 483 роками; найраніша збережена рукопис сходить до X століття. Автор твору — Яків Цуртавелі, сучасник і учасник описаних подій. Однак сьогодні існує думка, що найбільш раннім грузинським твором є «Житіє святої Ніни» (груз. წმინდა ნინოს ცხოვრება. Інший ранній агіографічний твір — «Мучеництво Або Тбілелі», написане Іваном Сабанісдзе в 786-790 роках.
Порівняно пізніше з'явилися твори житійної грузинської літератури, такі як «Житіє Серапіона Зарзмелі» Василя Зарзмелі (друга половина X століття) і «Житіє Григорія Хандзтелі» Георгія Мерчуле (951). «Житіє Григорія Хандзтелі» є одним з кращих агіографічних-національних творів грузинської літератури.
До X століття розквіту досягає грузинська гімнографія, один з видів релігійної поезії. Перші пам'ятники грузинської гімнографії датуються VIII-IX століттями. У X столітті вже існував величезний збірник пісень, забезпечений нотними знаками. Крім візантійської ямбікі, грузинські церковні поети використовували розміри грузинської народної поезії. Найвідомішим твором грузинської гімнографії є «Похвала і славослів'я грузинської мови», написане подвижником Саввінского монастиря в Єрусалимі.
У XI-XII століттях розвивається церковно-філософська і богословська література.
![]() | ![]() | ![]() | ![]() |
Адишське Четвероєвангеліє (лист з канонами Євсевія) | Святий Лука і святий Іван, Адишське Четверокнижжя | Алавердське Євангеліє, XI століття | Мартвільське Євангеліє, XI століття |
![]() | ![]() | ![]() | ![]() |
Сторінка з Гелатського Євангелія, XII століття | Сторінка з Моквского Євангелія, XI століття | Воскресіння Лазаря, 1030 рік | Сторінка з Ванського Євангелія, XII століття |
Див. також
Зауваження
- митрополит , митрополит , епископ , митрополит , титулярный митрополит Цуртавский , епископ Бельгийский и Голландский , епископ ,архиепископ , управляющий , и митрополит Петр (Цаава), лишённый сана в октябре 2019 г.
Примітки
- Grdzelidze, 2011, с. 275
- Грузинская Церковь добивается у Константинополя подобающего ей места в диптихах [ 29 вересня 2008 у Wayback Machine.] pravoslavie.ru 14 мая 2003 г.
- . Архів оригіналу за 3 липня 2017. Процитовано 5 березня 2015.
- . BBC News. 2 липня 2013. Архів оригіналу за 30 липня 2020. Процитовано 18 червня 2021.
- Funke, Carolin (14 серпня 2014). . Analyst. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 18 червня 2021.
After the dissolution of the Soviet Union, the Georgian Orthodox Church (GOC) emerged as Georgia’s most respected and influential institution.
- Rimple, Paul (21 листопада 2014). . EurasiaNet. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 18 червня 2021.
The Georgian Orthodox Church, the country’s most influential institution...
- . Архів оригіналу за 11 січня 2015. Процитовано 5 березня 2015.
- Rapp, 2007, с. 137—138
- Toumanoff, 1963, с. 374—377
- . Архів оригіналу за 17 травня 2015. Процитовано 1 січня 2015.
- Grdzelidze, 2011, с. 272
- Rapp, 2007, с. 141
- Grdzelidze, 2011, с. 272-3
- . CNEWA (амер.). Архів оригіналу за 25 червня 2021. Процитовано 16 квітня 2021.
- . Encyclopedia Britannica (англ.). Архів оригіналу за 7 травня 2021. Процитовано 16 квітня 2021.
- . La Croix (fr-FR) . 24 січня 2013. ISSN 0242-6056. Архів оригіналу за 20 червня 2021. Процитовано 16 квітня 2021.
- . www.religion.info. Архів оригіналу за 6 травня 2021. Процитовано 16 квітня 2021.
- Grdzelidze, 2011, с. 264—265
- Rapp, 2007, с. 139—140
- Rapp, 2007, с. 140
- Rapp, 2007, с. 144
- Mgaloblishvili, 1998, с. 6—7
- Grdzelidze, 2011, с. 265
- Rapp, 2007, с. 145
- Mgaloblishvili, 1998, с. 7
- Rapp, 2007, с. 138
- Toumanoff, 1963, с. 33-
- Rapp, 2007, с. 139
- Rapp, 2007, с. 142
- Grdzelidze, 2011, с. 267
- Rapp, 2007, с. 142—143
- Rapp, 2007, с. 144—145
- Rapp, 2007, с. 146
- Grdzelidze, 2011, с. 268
- Grdzelidze, 2011, с. 269
- Grdzelidze, 2011, с. 271—272
- Rapp, 2007, с. 148—150
- Rapp, 2007, с. 148
- Rapp, 2007, с. 150
- Rapp, 2007, с. 151
- Rapp, 2007, с. 152—153
- Katyteladze, Zurab (1 жовтня 2019). . Volynskyi Blahovisnyk. 7: 139—162. doi:10.33209/2519-4348-2019-7-54. Архів оригіналу за 20 червня 2021. Процитовано 18 червня 2021.
- Antiochenus, Petrus (31 грудня 2018). . Orthodox Synaxis (англ.). Архів оригіналу за 24 червня 2021. Процитовано 26 березня 2021.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 10 січня 2017. Процитовано 18 червня 2021.
- . Архів оригіналу за 7 серпня 2020. Процитовано 5 березня 2015.
- Archive copy. оригіналу за 29 березня 2015. Процитовано 29 березня 2015.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - ИНТЕРВЬЮ: Патриарх Илия II: «Я думаю по-грузински и поступаю по-грузински». Интервью Александру Солдатову [ 14 травня 2014 у Wayback Machine.] 01 ноября 2007 г.
- Rapp, 2007, с. 154
- Civil Georgia. . Архів оригіналу за 13 січня 2018. Процитовано 5 березня 2015.
- . EurasiaNet.org. Архів оригіналу за 2 квітня 2015. Процитовано 5 березня 2015.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 23 жовтня 2015. Процитовано 18 червня 2021.
- . Cnewa.us. 19 червня 2007. Архів оригіналу за 12 червня 2012. Процитовано 13 серпня 2012.
- . Интерфакс. Архів оригіналу за 22 серпня 2011. Процитовано 27.8.2008.
{{}}
: Проігноровано невідомий параметр|datepublished=
(можливо,|publication-date=
?) () - Митрополит Кирилл: Русская и Грузинская церкви могут помочь преодолеть последствия войны [ 2 березня 2012 у Wayback Machine.]. , 9.11.2008.
- Православная политика. Русская церковь сохранила грузинам границы [ 24 червня 2021 у Wayback Machine.]. «Время новостей», 14.9.2009.
- . Архів оригіналу за 27 вересня 2020.
- . Радіо Свобода. Архів оригіналу за 30 червня 2021. Процитовано 10 січня 2019.
- Menabde G. The Battle for Political Influence in the Georgian Orthodox Church [ 19 червня 2021 у Wayback Machine.] // Eurasia Daily Monitor Volume. — № 16. — P. 101.
- Грузинський ієрарх підтримав рішення Грецької церкви щодо України [ 28 квітня 2021 у Wayback Machine.]. Радіо Свобода, 12.10.2019.
- Согласно диптиху, сначала должна признать Александрия, Антиохия… Наверное, придёт и наша очередь. — владыка Анания Джапаридзе [ 28 квітня 2021 у Wayback Machine.]. , 15.10.2019.
- . cerkvarium.org. Архів оригіналу за 27 січня 2019. Процитовано 26 січня 2019.
- Митрополит Волоколамский Иларион о Грузии [ 19 жовтня 2019 у Wayback Machine.]. Телеканал «Россия», 26.01.2019.
- . patriarchate.ge (груз.). 1 лютого 2019. Архів оригіналу за 11 липня 2019. Процитовано 7 лютого 2019.
- . apsny.ge. 1 лютого 2019. Архів оригіналу за 15 жовтня 2019. Процитовано 7 лютого 2019.
- საეკლესიო სამართალი - საქართველოს ავტოკეფალური მართლმადიდებელი ეკლესიის მართვა-გამგეობის დებულება [ 10 травня 2018 у Wayback Machine.] orthodoxy.ge
- Портал-Credo.Ru: «Патриарх Илия II: „Я думаю по-грузински и поступаю по-грузински“». [ 14 травня 2014 у Wayback Machine.] Интервью Александру Солдатову 1 ноября 2007 г.
- . Архів оригіналу за 29 березня 2015. Процитовано 5 березня 2015.
- . Архів оригіналу за 19 січня 2015. Процитовано 24 липня 2012.
- Пути развития древнегрузинской литературы // Древнегрузинская литература / сост. Л. В. Менабде; ред. А. А. Гвахариа. — Тбилиси : Изд-во Тбилисского университета, 1987.
- Чхартишвили М. Проблемы источниковедческого исследования грузинской агиографии: Житие святой Нины. — Тбилиси: Мецниереба, 1987 (груз.)
- Николозишвили Н. Крещения водою и землей // Литература да хеловнеба. — 1991. — № 3. — С. 37—55 (груз.)
- Патаридзе Л. Житие святой Нины (Культурно-исторические вопросы христианизации Грузии). — Тбилиси: Мецниереба, 1993 (груз.)
- Сирадзе Р. Житие святой Нины и начало грузинской агиографии. — Тбилиси, 1997 (груз.)
- Николозишвили Н. На каком языке рассказывала Св. Нино? // Святая Нино : сборник / под. ред. Р. Сирадзе. — Тбилиси: Артануджи, 2008 (груз.)
- В. А. Никитин Або Тбилисский. Православная энциклопедия. — М. : Церковно-научный центр «Православная энциклопедия», 2000. — Т. I. — С. 45—46. — .(рос.)
Література
- Православная энциклопедия. Т. XIII, М., 2006.
- Скурат К. Е. История Православных Поместных Церквей. «Глава I. Грузинская Православная Церковь» [ 28 вересня 2008 у Wayback Machine.]
Посилання
- О. Н. Саган. Грузинська православна церква // Велика українська енциклопедія : [у 30 т.] / проф. А. М. Киридон (відп. ред.) та ін. — К. : ДНУ «Енциклопедичне видавництво», 2018— . — .
- Грузинська апостольська автокефальна православна церква // Українська Релігієзнавча Енциклопедія
- Офіційний сайт Грузинського Патріархату [ 27 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Патріаршого місцеблюстителя Грузії, імовірно, отруїли, - ЗМІ
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Gru zinska apo stolska avtokefa lna pravosla vna ce rkva gruz საქართველოს სამოციქულო ავტოკეფალური მართლმადიდებელი ეკლესია translit sakartvelos samotsikulo avt ok epaluri martlmadidebeli ek lesia takozh Pravosla vna ce rkva Gru ziyi avtokefalna pomisna pravoslavna cerkva v Gruziyi yaka posidaye 9 e misce v diptihu avtokefalnih pomisnih cerkov Vikoristovuye u svoyij liturgiyi vizantijskij obryad gruzinskoyu movoyu ta yulianskij kalendar vona ye chastinoyu Shidnogo hristiyanstva Gruzinska apostolska avtokefalna pravoslavna cerkva gruz საქართველოს სამოციქულო ავტოკეფალური მართლმადიდებელი ეკლესია translit sakartvelos samotsikulo avt ok epaluri martlmadidebeli ek lesia Troyickij katedralnij sobor TbilisiZasnovniki Andrij Pervozvannij Nina Kappadokijska Mirian IIIData zasnuvannya IV stolittyaStatus avtokefalnijU skladi Shidnoyi pravoslavnoyi cerkviSamostijnist progoloshena 486Samostijnist viznana 486 vid Antiohijskogo patriarhatu 25 bereznya 1917 i 19 listopada 1943 vid Moskovskogo patriarhatu 25 sichnya 1990 vid Vselenskogo patriarhatuPershij predstoyatel Joan I Arhiyepiskop MchetskijChinnij predstoyatel Illya II Svyatishij i Blazhennishij Katolikos Patriarh usiyeyi Gruziyi Arhiyepiskop Mchetskij i Tbiliskij i mitropolit Bichvintskij i Chum AbhazkijCentr Mcheta TbilisiKafedralnij sobor TroyickijRezidenciya predstoyatelya TbilisiOsnovna yurisdikciya GruziyaYurisdikciya dlya diaspori Avstraliya Azerbajdzhan Virmeniya Zahidna ta Pivdenna Yevropa Kanada SShALiturgichna mova gruzinskaMuzichna tradiciyaCerkovnij kalendar yulianskijYepiskopiv 47Yeparhij 45Navchalnih zakladiv 17Monastiriv 170Parafij 550Svyashenikiv 1050Virnih 3 5 mln 2011 Oficijnij sajt patriarchate ge Vona ye dominuyuchoyu religijnoyu ustanovoyu v Sakartvelo i bilshist gruzinskogo narodu ye yiyi viryanami Pravoslavna cerkva Gruziyi odna z najstarishih cerkov u sviti Vona maye apostolskij fundament i yiyi istorichni koreni prostezhuyutsya v rannij ta piznij hristiyanizaciyi Iberiyi ta Kolhidi apostolom Andriyem u I stolitti ta misionerkoyu Ninoyu Kappadokijskoyu u IV stolitti vidpovidno Yak i v podibnih avtokefalnih pravoslavnih hristiyanskih cerkvah vishim kerivnim organom cerkvi ye svyatij sinod yepiskopiv Ocholyuye cerkvu Katolikos patriarh vsiyeyi Gruziyi Illya II yakij buv obranij u 1977 roci Shidno pravoslavne hristiyanstvo bulo derzhavnoyu religiyeyu protyagom bilshoyi chastini istoriyi Gruziyi do 1921 roku koli vono bulo aneksovane ta okupovane Rosijskoyu Chervonoyu Armiyeyu pid chas rosijsko gruzinskoyi vijni i stalo chastinoyu Soyuzu Radyanskih Socialistichnih Respublik Chinna Konstituciya Gruziyi viznaye osoblivu rol Pravoslavnoyi cerkvi Gruziyi v istoriyi krayini ale takozh peredbachaye nezalezhnist cerkvi vid derzhavi Vidnosini z derzhavoyu dodatkovo viznacheni ta regulyuyutsya Konkordatom 2002 roku Pravoslavna cerkva Gruziyi ce najbilsh dovirena ustanova v Gruziyi Zgidno z opituvannyam 2013 roku 95 respondentiv mali pozitivnu dumku pro yiyi robotu Vona maye velikij vpliv u derzhavnij sferi ta vvazhayetsya najvplivovishim institutom Gruziyi IstoriyaVitoki Tradiciyi shodo pershoyi poyavi hristiyanstva v Iberiyi ta Kolhidi Zgidno z tradiciyeyu Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi pershim propovidnikom Yevangeliya v Kolhidi ta Iberiyi suchasna Zahidna ta Shidna Gruziya buv apostol Andrij Pervozvannij Zgidno z oficijnim cerkovnim povidomlennyam Andrij propoviduvav po vsij Gruziyi nesuchi z soboyu aheiropoyetu Divi Mariyi ikona yaka yak vvazhayetsya bula stvorena ne rukoyu lyudini i zasnuvav hristiyanski gromadi yaki yak vvazhayut buli bezposerednimi predkami cerkvi Odnak suchasna istoriografiya vvazhaye cyu rozpovid mitichnoyu i plodom piznoyi tradiciyi vivedenoyi z vizantijskih legend 9 go stolittya pro podorozhi svyatogo Andriya shidnim hristiyanstvom Podibni tradiciyi shodo Svyatogo Andriya isnuyut v Ukrayini na Kipri ta v Rumuniyi Sered inshih apostoliv za yakimi cerkva stverdzhuvala sho propoviduvav u Gruziyi ye Simon Hanaanec bilsh vidomij na Zahodi yak Simon Zilot yakij yak kazhut buv pohovanij poblizu Sohumi v seli Anakopiya i svyatij Matias yakij yak povidomlyayetsya propoviduvav u na pivdennij zahid vid Gruziyi i pohovanij u Gonio seli nepodalik vid Batumi Cerkva takozh zayavlyaye pro prisutnist v Gruziyi apostoliv Vartolomiya ta Tadeya sho jdut na pivnich vid Virmeniyi Hreshennya Iberiyi Div takozh Hreshennya Iberiyi Nina Kappadokijska hrestitelka gruzin Poshirennya hristiyanstva v suchasnij Gruziyi do IV stolittya dosi ye nedostatno vidomim Pershoyu dokumentovanoyu podiyeyu v comu procesi ye propovid Nini Kappadokijskoyi Svyatoyi Nino ta yiyi naslidki hocha tochni dati vse she obgovoryuyutsya Nina Kappadokijska yaku vshanovuvali rivnocinnoyu apostolam za tradiciyeyu bula dochkoyu rimskogo polkovodcya z Kappadokiyi Vona propoviduvala v Kavkazkomu carstvi Iberiya takozh vidome yak Kartli v pershij polovini IV stolittya i yiyi zastupnictvo zreshtoyu prizvelo do navernennya korolya Miriana III jogo druzhini korolevi piznishe svyatoyi Nani ta yihnoyi rodini Kiril Tumanoff datuye perehid Miriana v 334 rik jogo oficijne hreshennya i podalshe prijnyattya hristiyanstva v yakosti oficijnoyi religiyi Iberiyi do 337 roku Z pershih stolit n E Kult Mitri yazichnicki viruvannya ta zoroastrizm chasto praktikuvalisya v Gruziyi Odnak zaraz voni pochali postupovo zanepadati navit nezvazhayuchi na te sho zoroastrizm stav drugoyu ustalenoyu religiyeyu Iberiyi pislya Akilisenskogo miru v 378 roci a tochnishe do seredini V stolittya Carske hreshennya ta organizaciyu cerkvi zdijsnili svyasheniki prislani z Konstantinopolya Kostyantinom Velikim Navernennya zhiteliv Iberiyi shvidko vidbuvalosya na rivninah ale yazichnicki viruvannya dovgo isnuvali v girskih rajonah Zahidne Korolivstvo Lazika na toj chas bulo politichno ta kulturno vidminnim vid Iberiyi ta kulturno bilsh integrovanim do Rimskoyi imperiyi deyaki mista vzhe mali yepiskopiv na chas Pershogo soboru v Nikeyi 325 Rozshirennya ta peretvorennya cerkvi Navernennya Iberiyi oznamenuvalo lishe pochatki formuvannya Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi U nastupni stolittya vidbuvalisya rizni procesi yaki formuvali cerkvu i nadavali yij na pochatku XI stolittya osnovni harakteristiki yaki vona zberigala doteper Ci procesi stosuyutsya institucijnogo statusu cerkvi u shidnomu hristiyanstvi yiyi evolyuciyi v nacionalnu cerkvu z vladoyu nad usiyeyu Gruziyeyu ta dogmatichnoyi evolyuciyi cerkvi Avtokefaliya U IV V stolittyah Cerkva Iberiyi bula suvoro pidporyadkovana Antiohijskomu Apostolskomu Prestolu vsi yiyi yepiskopi buli posvyacheni v Antiohiyi pered tim yak vidpraviti yih u Iberiyu Blizko 480 r u sprobi zaruchitisya pidtrimkoyu Kart velli i viznati miscevu pidtrimku imperiyi vizantijskij uryad viznav i mozhlivo sam pidshtovhnuv do zmini statusu golovnogo prelata Kartvella vid arhiyepiskopa do katolikosa Za slovami kanonista i patriarha Antiohiyi Teodora Balsamona 1140 95 koli Gospod Petro buv svyatim patriarhom velikogo i blagochestivogo mista Antiohiyi Sinod virishiv zrobiti Cerkvu Iberiyi avtokefalnoyu Patriarhom na yakogo vin posilayetsya povinen buti Petro Povnij blizko 488 r Navit nezvazhayuchi na ce cerkva v Iberiyi ne zdobula povnoyi nezalezhnosti vid materinskoyi Cerkvi Antiohiyi Cerkva zalishalasya pidporyadkovanoyu Cerkvi Antiohiyi katolikos mig priznachati miscevih yepiskopiv ale do 740 h rokiv jogo vlasni obrannya povinni buli buti pidtverdzheni sinodom Antiohijskoyi cerkvi i navit pislya VIII stolittya shorichni platezhi zdijsnyuvalis do greckoyi pravoslavnoyi cerkvi Antiohiyi Cya situaciya prodovzhennya kanonichnoyi zalezhnosti zminilasya pislya XI stolittya koli katolikos Mcheta rozpovsyudiv svoyu yurisdikciyu nad zahidnoyu Gruziyeyu Z tih pir glava avtokefalnoyi cerkvi Gruziyi ye katolikosom patriarhom usiyeyi Gruziyi a takozh Cerkva bula povnistyu nezalezhnoyu u svoyih vnutrishnih ta zovnishnih spravah za vinyatkom periodu mizh 1811 i 1917 rr Melhisedek I 1010 33 buv pershim katolikosom patriarhom usiyeyi Gruziyi Odnak inshi dzherela zaznachayut sho avtokefaliya bula nadana Cerkvi v inshi dati CNEWA nadaye 467 za rik koli Cerkva stala avtokefalnoyu U Enciklopediyi Britanika zaznachayetsya sho avtokefaliya Cerkvi bula jmovirno nadana imperatorom Shidnoyi Rimskoyi Cerkvi Zenonom 474 491 za zgodoyu Antiohijskogo patriarha Petra Povnogo Inshi dzherela svidchat pro 484 za rik Rapp zayavlyaye sho Povnocinna avtokefaliya Gruzinskoyi Cerkvi ne bude dosyagnuta do zavoyuvannya arabami Gruziyi Teritorialne rozshirennya ta narodzhennya nacionalnoyi cerkvi Monastir Dzhvari poblizu Mcheti odnogo z najstarishih monastiriv Gruziyi VI stolittya Na pochatku cerkovnoyi istoriyi te sho zaraz ye Gruziyeyu she ne bulo unifikovano politichno i ce ne bulo do pochatku XI stolittya Zahidna polovina krayini v osnovnomu skladena z korolivstva Lazika abo Egrisi perebuvala pid nabagato silnishim vplivom Vizantijskoyi imperiyi nizh shidna Iberiya de spivisnuvali vizantijskij virmenskij ta perskij vpliv Takij podil znajshov svoye vidobrazhennya u velikih vidminnostyah u rozvitku hristiyanstva Na shodi vid navernennya Miriana cerkva rozvivalas pid zahistom cariv Iberiyi abo Kartli Osnovnim faktorom rozvitku cerkvi v Iberiyi bulo vvedennya gruzinskogo alfavitu Impuls do pisma adaptovanogo do movi miscevih zhiteliv buv zumovlenij zusillyami yevangelizaciyi naselennya Podibna dinamika prizvela do stvorennya virmenskogo alfavitu Tochne pohodzhennya scenariyu vse she obgovoryuyetsya ale ce malo statisya u drugij polovini IV stolittya abo na pochatku V stolittya Vprovadzhennya chernectva ta jogo nadzvichajnij rozvitok v Iberiyi v VI stolitti zaohochuvalo yak zarubizhni kulturni vkladi tak i rozvitok miscevih pismovih prac Z cogo momentu razom z perekladami Bibliyi v Iberiyi bula stvorena cerkovna literatura gruzinskoyu movoyu najbilsh vidatni biografiyi svyatih taki yak Muchenictvo svyatoyi carici Shushanik i Muchenictvo svyatogo Abo Bagato svyatih z pershih stolit cerkvi ne buli etnichnimi gruzinami Shushanik buv virmenskoyu princesoyu Abo arabkoyu sho svidchit pro te sho cerkva she ne nabula suvoro nacionalnogo harakteru Ce zminilosya lishe protyagom VII stolittya pislya shirokih politichnih ta kulturnih zmin sprichinenih musulmanskimi zavoyuvannyami Cya nova zagroza miscevij kulturi religiyi ta avtonomiyi a takozh trudnoshi pidtrimuvati postijnij kontakt z inshimi hristiyanskimi gromadami prizveli do rizkih kulturnih zmin u cerkvi yaka vpershe stala etnichno zoseredzhenoyu vona peretvorilasya na Kartvelsku cerkvu Zaraz yepiskopi ta katolikosi buli etnichnimi gruzinami yak i svyati chiyi Zhitiya buli napisani z togo periodu U zahidnij polovini Gruziyi drevnya Kolhida yaka zalishalasya pid silnishim rimskim vplivom miscevi cerkvi perebuvali pid yurisdikciyeyu Konstantinopolskogo patriarhatu ta buli kulturno ta movno ellinistichnimi Yepiskopi z portovih mist brali uchast u ekumenichnih soborah u Nikejskomu 325 a takozh iz vizantijskih teritorij Z VI stolittya ci cerkvi mova yakih zalishalasya greckoyu ocholyuvav mitropolit u Fazi Integraciya prichornomorskih regioniv do Gruziyi bula dovgim procesom Pershij krok buv zdijsnenij arabskimi vtorgnennyami VII i VIII stolit yaki zdebilshogo torknulisya Iberiyi Bizhenci sered nih taki dvoryani yak Arhil Kahetij znajshli pritulok na Zahodi abo v Abhaziyi abo v Tao Klardzheti i privezli tudi svoyu kulturu Taki ruhi prizveli do postupovogo zlittya zahidnih ta shidnih cerkov pid chas ostannoyi oskilki vizantijska vlada zmenshuvalas a doktrinalni vidminnosti znikali Zahidna Cerkva vidirvalasya vid Konstantinopolya i viznala vladu katolikosa Mcheti do kincya IX stolittya Politichne ob yednannya za dinastiyi Bagrationi zakripilo cyu evolyuciyu do kincya X stolittya u yedinomu Korolivstvi Gruziya isnuvala b ob yednana Gruzinska cerkva Vidnosini z virmenskoyu ta vizantijskoyu cerkvami U pershi stolittya hristiyanstva Pivdennij Kavkaz buv kulturno nabagato yedinishim nizh u piznishi periodi i postijni vzayemodiyi mizh gruzinskoyu ta virmenskoyu cerkvami sformuvali yih obidvi Virmenska cerkva bula zasnovana dvoma desyatilittyami ranishe a protyagom IV stolittya bula bilshoyu ta vplivovishoyu nizh Cerkva v Iberiyi Yak takij vin spraviv silnij vpliv na rannyu doktrinu cerkvi Vpliv Cerkvi Yerusalima takozh buv silnim osoblivo v liturgiyi Gruzino virmenski cerkovni stosunki buli pereglyanuti pislya Halkedonskogo soboru 451 r hristologichni visnovki yakogo vidkinuli Cerkva Virmeniyi ta vazhlivi chastini Cerkva Antiohiyi a takozh Koptska cerkva sho bazuyetsya v Oleksandriyi Spochatku katolikobi Iberiyi vibrali antihalkedonskij tabir razom z virmenami hocha riznomanitnist dumok zavzhdi bulo prisutnim sered svyashennosluzhiteliv i iyerarhiya bula toleratnoyu Korol Iberiyi Vahtang Gorgasali yakij pragnuv soyuzu z Vizantiyeyu proti persiv prijnyav Genotikon kompromis visunutij vizantijskim imperatorom Zenonom u 482 r Take primirennya bulo zrobleno she raz na Pershij Dvinskij radi v 506 roci i status kvo bulo zberezheno protyagom VI stolittya Blizko 600 roku mizh Virmenskoyu apostolskoyu cerkvoyu ta cerkvoyu v Iberiyi spalahnula napruga koli Virmenska cerkva namagalasya zavoyuvati populyarnist na Kavkazi yak v iyerarhichnih tak i v doktrinalnih pitannyah todi yak katolikos Mcheti Kirion I shilyavsya do Vizantiyi Halkedonska storona diskusiyi oskilki Iberiya znovu shukala imperskoyi pidtrimki proti imperiyi Sasanidiv yaka skasuvala Korolivstvo v 580 roci Tretij Dvinskij sobor u 607 r sankcionuvav rozriv z Virmenskoyu cerkvoyu Nastupni stolittya pidtverdili vizantijsku spryamovanist Cerkvi Gruziyi ta yiyi viddalennya vid Cerkvi Virmeniyi Konfesijni superechki zalishalisya nemozhlivimi dlya podolannya i buli osnovnim elementom teologichnoyi literaturi v oboh oblastyah Integraciya zahidnih ta shidnih gruzinskih cerkov z XIX stolittya takozh zakripila pravoslavnij harakter Cerkvi Gruziyi oskilki vizantijska liturgiya ta kulturni formi poshiryuvalis na shkodu tradicijnij shidnij praktici Gruzinska cerkva za chasiv Zolotogo stolittya Gruziyi U period z 11 do pochatku 13 stolittya Gruziya perezhila politichnij ekonomichnij ta kulturnij zolotij vik oskilki dinastiyi Bagrationi vdalosya ob yednati zahidnu ta shidnu polovini krayini v yedine korolivstvo Dlya dosyagnennya ciyeyi meti cari bagato pokladalis na prestizh Cerkvi i zaruchilis yiyi politichnoyu pidtrimkoyu nadavshi yij bagato ekonomichnih perevag imunitetu vid podatkiv ta velikih aparativ Vodnochas koroli zokrema David Budivnichij 1089 1125 vikoristovuvali derzhavnu vladu dlya vtruchannya u cerkovni spravi U 1103 r vin sklikav sobor Ruyisi Urbnisi yakij zasudiv virmenskij miafizitizm silnishe nizh bud koli ranishe i nadiliv bezprecedentnu vladu postupayuchis lishe Patriarhu svoyemu drugovi ta radniku Georgiyu Chkondidi Protyagom nastupnih stolit Cerkva zalishalasya najvazhlivishim feodalnim institutom ekonomichna ta politichna vlada yakogo zavzhdi bula b prinajmni rivnoyu vladi osnovnih dvoryanskih rodiv Kulturnij vpliv hristiyanstva v serednovichnij Gruziyi Storinka ridkisnogo Gelatskogo Yevangeliya XII stolittya iz zobrazhennyam Rizdva Hristovogo U seredni viki hristiyanstvo bulo centralnim elementom gruzinskoyi kulturi Rozvitok pismovoyi gruzinskoyi kulturi stalo mozhlivim zavdyaki stvorennyu gruzinskogo alfavitu dlya cilej yevangelizaciyi Chernectvo vidigralo vazhlivu rol u nastupnih kulturnih peretvorennyah Ce pochalosya v Gruziyi v VI stolitti koli asirijski chenci asketi vidomi yak Trinadcyat asirijskih otciv oselilisya v Iberiyi ta zasnuvali nizku monastiriv osoblivo David Garedzha Nezabarom do nih priyednalisya miscevi chenci sho prizvelo do stvorennya znachnih tvoriv agiografichnoyi literaturi gruzinskoyu movoyu takih yak Zhitiye svyatoyi Nino ta Muchenictvo svyatoyi carici Shushanik Zolotij vik gruzinskogo chernectva trivav z 9 po 11 stolittya U toj period za mezhami krayini buli zasnovani gruzinski monastiri osoblivo na gori Sinaj Afon monastir Iviron de donini znahoditsya ikona Bogorodici Iberskoyi ta v Palestini Najvidatnishoyu figuroyu v istoriyi gruzinskogo chernectva vvazhayetsya Grigorij Handzta 759 861 yakij zasnuvav chislenni gromadi v Tao Klardzheti Triptih Hahuli U Gruziyi dlya religijnih cilej buli rozrobleni konkretni vidi mistectva Sered nih kaligrafiya bagatogolosij cerkovnij spiv ikoni z peregorodkoyu emali taki yak triptih Hahuli ta gruzinskij hrestovo kupolnij stil arhitekturi sho harakterizuye bilshist serednovichnih gruzinskih cerkov Najvidomishi zrazki gruzinskoyi religijnoyi arhitekturi togo chasu vklyuchayut monastir Gelati ta sobor Bagrati v Kutayisi kompleks monastirya Ikalto ta Akademiyu ta sobor Svitichoveli v Mcheti Sered vidatnih gruzinskih predstavnikiv hristiyanskoyi kulturi Petro Iberijskij Petre Iberiyeli V st Yevtimij Afonskij Ekvtajm Atoneli 955 1028 Georgij Afonskij Dzhordzh Atoneli 1009 1065 Arsen Ikaltoeli XI st Efrem Mcire 11 stolittya Filosofiya procvitala mizh XI i XIII stolittyami osoblivo v Akademiyi Gelatskogo monastirya de Joane Petrici zrobiv sprobu sintezu hristiyanskoyi aristotelistskoyi ta neoplatonichnoyi dumki Podil cerkvi XIII XVIII stolittya Vtorgnennya mongoliv u XIII stolitti ta Tamerlan u XIV XV stolittyah silno porushili gruzinske hristiyanstvo Politichna yednist krayini bula porushena kilka raziv i bezumovno v 1460 h rokah Hrami ta monastiri buli nacileni na zagarbnikiv oskilki v nih bulo bagato skarbiv U zahidnij polovini Gruziyi pislya mongolskogo panuvannya bulo stvoreno sobor Abhaziyi Vin vidokremivsya vid Mcheti oskilki Korolivstvo rozpalosya a zahidnij Katolikos pislya cogo prijnyav titul Patriarha Ce supernicke misce roztashovane spochatku v Picundi potim u monastiri Gelati poblizu Kutayisi prozhilo do 1795 roku Za tih chasiv kontakti z katolickoyu cerkvoyu zrosli spochatku yak sposib zvilnitisya vid vtruchannya vizantijskoyi cerkvi a potim znajti silnishih soyuznikiv proti zagarbnikiv U period z 1328 r Do pochatku XVI stolittya katolickij yepiskop znahodivsya v Tbilisi dlya propagandi cih kontaktiv Odnak oficijnogo vozz yednannya z Rimom tak i ne stalosya i cerkva zalishalasya virnoyu shidnomu pravoslav yu U nastupni stolittya Gruziya oslablena ta rozdroblena potrapila pid panuvannya Osmanskoyi ta poslidovnih Perskih Sefevidska Afsharidska ta Kadzharska imperij perevazhno osmani pravili Zahodom krayini a persi Shodom u toj chas yak zagalom dozvolyali avtonomni gruzinski korolivstva isnuvatimut pid svoyim kontrolem Z padinnyam Konstantinopolya v 1453 roci gruzinski hristiyani vtratili tradicijne pravo na zahist vid musulman i zalishilis sami soboyu Pislya kozhnogo vtorgnennya cerkva kanonizuvala novih muchenikiv osoblivo korolevu Ketevan Kahetijsku yaku zamuchili do smerti u 1624 r Za vidmovu vidmovitis vid hristiyanstva za nakazom Abbasa I Persiyi Shah Abbas Odnak ne vsi chleni carskih rodin Kartli ta Kaheti buli nastilki virnimi cerkvi Bagato z nih shob zdobuti prihilnist persiv i zavoyuvati prestol svoyih brativ prijnyali islam abo vdali yak napriklad David XI z Kartli Daud han Inshi dvoryani taki yak Sulhan Saba Orbeliani zalishili oslablenu miscevu cerkvu dlya katolicizmu oskilki misioneri prinosili drukarnyu ta zahidnu kulturu v Gruziyu priblizno v 1700 r Tilki poyava silnoyi pravoslavnoyi vladi Rosijskoyi imperiyi mogla posiliti pid chas 18 stolittya status i prestizh Cerkvi sered elit a spilne pravoslav ya bulo potuzhnim faktorom zaklikiv do rosijskoyi intervenciyi na Kavkazi shob zvilniti Gruziyu vid musulmanskogo panuvannya Za rosijskoyi ta radyanskoyi vladi Katolikos patriarh Gruziyi Anton II buv znizhenij do statusu arhiyepiskopa rosijskoyu imperatorskoyu vladoyu U 1801 r Korolivstvo Kartl Kaheti Shidna Gruziya bulo okupovane i aneksovano Rosijskoyu imperiyeyu 18 lipnya 1811 roku avtokefalnij status Gruzinskoyi cerkvi buv skasovanij rosijskoyu vladoyu nezvazhayuchi na silnij sprotiv Gruziyi i Gruzinska Cerkva pidporyadkovana sinodichnomu pravlinnyu Rosijskoyi pravoslavnoyi cerkvi Z 1817 roku mitropolit abo ekzarh yakij vidpovidav za cerkvu buv etnichnim rosiyaninom yakij ne znav gruzinskoyi movi ta kulturi Gruzinsku liturgiyu bulo pridusheno i zamineno cerkovnoslov yanskoyu starovinni freski vibileni zi stin bagatoh cerkov a publikaciya religijnoyi literaturi gruzinskoyu movoyu zaznala zhorstkoyi cenzuri HIH stolittya bulo chasom zanepadu ta nevdovolennya oskilki cerkovni budivli chasto zanepadali a dovira lyudej do zakladu zmenshuvalas zavdyaki jogo rusifikaciyi ta korupciyi Zakliki do avtokefaliyi znovu pochulisya lishe pislya togo yak intelektual nacionalne vidrodzhennya sho rozpochalos u 1870 h rokah misceve duhovenstvo zrobilo taki zakliki pid chas revolyuciyi 1905 roku persh nizh buti znovu represovanim Pislya povalennya carya Mikoli II u berezni 1917 roku yepiskopi Gruziyi v odnostoronnomu poryadku vidnovili avtokefaliyu Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi 25 bereznya 1917 roku Ci zmini ne buli prijnyati Moskovskim patriarhatom Pislya vtorgnennya Chervonoyi Armiyi v Gruziyu v 1921 r Gruzinska pravoslavna cerkva zaznala silnih peresliduvan Sotni cerkov buli zakriti uryadom ateyistiv a sotni chenciv buli vbiti pid chas chistok Josipa Stalina Nezalezhnist Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi bula ostatochno viznana Rosijskoyu pravoslavnoyu cerkvoyu 31 zhovtnya 1943 roku cej krok buv zamovlenij Stalinom yak chastina bilsh tolerantnoyi politiki v radyanskij chas shodo hristiyanstva v Radyanskomu Soyuzi Pislya vijni vidbulisya novi antireligijni kampaniyi osoblivo za chasiv Mikiti Hrushova Korupciya ta proniknennya organiv bezpeki takozh peresliduvali cerkvu Pershi oznaki vidrodzhennya mozhna pobachiti z 1970 h rokiv koli Eduard Shevardnadze todi sekretar Komunistichnoyi partiyi Gruzinskoyi RSR zajnyav bilsh tolerantnu poziciyu a novij patriarh Iliya II z 1977 roku mig rekonstruyuvati zanedbani cerkvi i navit buduvati novi U toj zhe chas nacionalistichni disidenti taki yak Zviad Gamsahurdiya nagoloshuvali na hristiyanskomu harakteri svoyeyi borotbi proti komunistichnoyi vladi ta rozvivali vidnosini z cerkovnimi chinovnikami yaki vtilyatsya v zhittya pislya 1989 r Suchasnist Div takozh Religiya v Gruziyi Yeparhiyi Gruzinskoyi apostolskoyi avtokefalnoyi pravoslavnoyi cerkvi stanom na 2010 rik 25 sichnya 1990 roku Konstantinopolskij patriarh viznav i zatverdiv avtokefaliyu Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi yaka na praktici zdijsnyuvalas abo prinajmni zayavlyalasya z V stolittya a takozh patriarshu chest katolikosa Podalsha nezalezhnist Gruziyi v 1991 r suttyevo pozhvavila Gruzinsku pravoslavnu cerkvi Osobliva rol cerkvi v istoriyi krayini viznana u statti 9 Konstituciyi Gruziyi yiyi status ta vidnosini z derzhavoyu buli dodatkovo viznacheni v Konstitucijnij ugodi abo Konkordati pidpisanomu Prezidentom Gruziyi Eduardom Shevardnadze ta Patriarhom Iliyeyu II 14 zhovtnya 2002 r Konkordat zokrema viznaye pravo vlasnosti cerkvi na vsi cerkvi ta monastiri ta nadaye yij osobliva konsultativna rol v uryadi osoblivo v pitannyah osviti pislya 1992 roku de fakto ne vhodit do skladu Gruzinskoyi Cerkvi Takozh isnuye neyasnist situaciyi shodo Pivdennoyi Osetiyi de za tverdzhennyam Katolikosa Iliyi II prisutni predstavniki rosijskoyi zakordonnoyi cerkvi Bagato cerkov ta monastiriv bulo vidbudovano chi onovleno za chasi nezalezhnosti chasto za dopomogoyu derzhavi abo zamozhnih lyudej Cerkva pidtrimuvala horoshi stosunki z usima troma prezidentami Gruziyi z chasu vidnovlennya nezalezhnosti Odnak napruzhennya v samij Cerkvi zberigayutsya shodo yiyi uchasti v ekumenichnomu rusi yakij pidtrimav Patriarh Illya II vin pracyuvav golovoyu Svitovoyi radi cerkov mizh 1977 i 1983 rr Protidiya ekumenizmu pidzhivlyuvalos poboyuvannyam masovogo prozelitizmu protestantskih konfesij v Gruziyi U 1997 r zitknuvshis z vidkritimi rozbizhnostyami z providnimi chencyami Illya II vidmovivsya vid uchasti cerkvi v mizhnarodnih ekumenichnih organizaciyah i Cerkva Gruziyi vijshla z Vsesvitnoyi radi cerkov hocha vin i ne zasudiv ekumenizm yak yeres Opoziciya proti protestantskoyi misionerskoyi diyalnosti zalishayetsya silnoyu v suchasnij Gruziyi i navit prizvela do epizodiv nasilstva Separatizm v Abhaziyi takozh torknuvsya cerkvi Suhumska yeparhiya peregrupuvavshi abhazke duhovenstvo progolosila v 2009 roci vidokremlennya vid Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi z metoyu formuvannya novoyi Abhazkoyi pravoslavnoyi cerkvi Odnak cej krok zalishavsya neviznanim bud yakimi inshimi pravoslavnimi vlastyami vklyuchayuchi Moskovskij patriarhat Vidnosini z susidnoyu Virmenskoyu apostolskoyu cerkvoyu takozh buli neprostimi z chasiv nezalezhnosti zokrema cherez rizni konflikti shodo vlasnosti cerkvi v oboh krayinah 83 9 naselennya Gruziyi viznali sebe pravoslavnimi pid chas perepisu naselennya 2002 roku U 2002 roci povidomlyalosya sho v mezhah Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi bulo 35 yeparhij yeparhij ta blizko 600 cerkov yaki obslugovuvali 730 svyashenikiv Gruzinska pravoslavna cerkva nalichuye blizko 3 600 000 chleniv Gruziyi zhodni dzherela ne namagayutsya zarahuvati yiyi do skladu gruzinskoyi diaspori Oficijnij predstavnik Moskovskogo patriarhatu protoiyerej Vsevolod Chaplin v serpni 2008 roku v zv yazku z rosijsko gruzinskoyu vijnoyu 2008 roku zayaviv Politichni rishennya ne viznachayut pitannya pro cerkovni yurisdikciyah i sferah pastirskoyi vidpovidalnosti Ci pitannya povinni virishuvatisya na kanonichnomu poli v hodi dialogu mizh dvoma Cerkvami 9 listopada 2008 roku golova Viddilu zovnishnih cerkovnih zv yazkiv Moskovskogo patriarhatu VZCZ mitropolit Kirilo Gundyayev v interv yu kanalu Vesti skazav zokrema pro Alansku yeparhiyu Potribno skazati sho ce ne prosto rozkolnicka yak bi yeparhiya a sprava v tomu sho arhiyerejske svyachennya kerivnik ciyeyi yeparhiyi otrimav vid greckih starostilnikiv Ce tezh neviznana iyerarhiya Absolyutno virno vid tak zvanogo Kipriyanovskogo sinodu Usya diyalnist cogo sinodu shodo Rosiyi spryamovana na oslablennya Moskovskogo patriarhatu I sho zh vihodit z odnogo boku rosijski soldati prolili krov za osetinskij narod za te shob zahistiti Pivdennu Osetiyu a z inshogo boku duhovni lideri ciyeyi krayini znahodyatsya v yurisdikciyi rozkolnickoyi cerkvi yaka golovnoyu svoyeyu metoyu stavit rujnuvannya yednosti Moskovskogo patriarhatu Ale tak samo ne buvaye Tomu pershe sho neobhidno zrobiti ce zvichajno virishiti pitannya ciyeyi rozkolnickoyi yurisdikciyi 12 veresnya 2009 roku pid chas zasidannya diskusijnogo klubu Valdaj poziciya Moskovskogo patriarhatu z pitannya pro teritoriyu Gruzinskoyi cerkvi bula pidtverdzhena golovoyu VZCZ arhiyepiskopom Ilarionom Alfeyevim Pid chas pandemiyi koronavirusnoyi hvorobi u berezni 2020 roku Gruzinskij patriarhat zayaviv sho vvazhaye zlochinom proti Boga zaboronu na vidviduvannya cerkvi Vidnosini z Pravoslavnoyu cerkvoyu Ukrayini Div takozh Moskovsko Konstantinopolska shizma 2018 U grudni 2018 Svyashennij sinod Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi zayaviv pro namir uhvaliti rishennya z pitannya ukrayinskoyi cerkvi na nastupnomu svoyemu zasidanni Nadali misceblyustitel Patriarshogo prestolu mitropolit Senakskij i Chhorockujskij Shio Mudzhiri utochniv sho pered tim yak Cerkva Gruziyi zafiksuye svoyu poziciyu z danogo pitannya vona povinna bude oznajomitisya z tekstom tomosu pri comu vin ne zmig skazati koli same vidbudetsya jogo obgovorennya Stanom na 2021 rik avtokefaliyu Pravoslavnoyi cerkvi publichno pidtrimali 9 gruzinskih arhiyereyiv inshi 38 chleniv Svyashennogo sinodu u chisli yakih misceblyustitel Patriarshogo prestolu Shio Mudzhiri vidmovlyalisya pidtrimuvati Pravoslavnoyi cerkvi Ukrayini do tih pir poki sho ne vivchat rishennya Vselenskogo patriarha z cogo pitannya U zhovtni 2019 roku PCU pidtrimali she dva iyerarhi 26 sichnya 2019 roku golova viddilu zovnishnih cerkovnih zv yazkiv Moskovskogo patriarhatu mitropolit Ilarion Alfyeyev v interv yu peredachi Cerkva i svit na zapitannya zhurnalista pro te naskilki obgruntovani poboyuvannya kolishnogo spikera parlamentu Gruziyi Nino Burdzhanadze pro mozhlivist viznannya Moskovskim patriarhatom nezalezhnosti Cerkvi Abhaziyi v razi viznannya ukrayinskoyi avtokefaliyi z boku Cerkvi Gruziyi skazav ya ne mozhu uyaviti sobi shob Gruzinska pravoslavna cerkva viznala avtokefaliyu tak zvanoyi Pravoslavnoyi cerkvi Ukrayini stvorenoyi rishennyam Konstantinopolskogo patriarhatu Bilshist arhiyereyiv Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi ce lyudi yaki duzhe dobre rozumiyut realnu cerkovnu dijsnist i rozumiyut chim zagrozhuvalo b Gruzinskoyi pravoslavnoyi cerkvi take rishennya lt gt Na pochatku lyutogo 2019 Gruzinskij patriarhat zrobiv specialnu zayavu u zv yazku z cim interv yu u yakomu povidomlyalosya sho mitropolit Ilarion ne dav pryamoyi vidpovidi na pitannya i zamist cogo neyasno govoriv pro nebezpeki yaki ochikuyut Cerkvu Gruziyi U cij zayavi bulo zaznacheno dvoznachnist zalishena v interv yu prirodno nabuvaye zmist zagrozi v zayavi bulo takozh vidznacheno sho Gruzinska cerkva v viroblenni vlasnoyi liniyi z ukrayinskogo pitannya ne zobov yazana vrahovuvati v obov yazkovomu poryadku poziciyu RPC i ne sprijmaye tisku Organizaciya ta strukturaVidpovidno do Statutu Pravoslavnoyi cerkvi Gruziyi vid 1995 roku vishij organ vladi v cerkvi pomisnij sobor cerkvi Gruziyi takozh imenovanij Svyashennim sinodom Cerkvi Gruziyi a v mizhsobornij period Katolikos patriarh Gruziyi z 23 grudnya 1977 roku Illya II U danij chas Cerkva Gruziyi maye 49 yeparhij yak v Gruziyi tak i za yiyi mezhami Abhazka yeparhiya pislya 1992 roku de fakto ne vhodit do skladu Gruzinskoyi Cerkvi Takozh isnuye kanonichna nevregulovanist v Pivdennij Osetiyi de za tverdzhennyam Katolikosa Illi II 2007 prisutni predstavniki Rosijskoyi zarubizhnoyi cerkvi Chislo chleniv Cerkvi Gruziyi za stanom na 2018 rik ocinyuvavsya v 3 mln cholovik Svyashennij Sinod Dokladnishe Yeparhiyi Pravoslavnoyi cerkvi Gruziyi Gergetska cerkva Svyatoyi Trijci Cminda Sameba Gergeti u gorah Hevi Pravoslavnoyu cerkvoyu Gruziyi keruye Svyashennij Sinod ocholyuvanij Katolikosom Patriarhom usiyeyi Gruziyi Svyashennij Sinod ye kolektivnim organom yepiskopiv cerkvi Okrim Patriarha do skladu Sinodu vhodyat 38 chleniv sered yakih 25 yepiskopiv mitropolitiv 5 arhiyepiskopiv ta 7 prostih yepiskopiv Stanom na 2012 rik nastupni yepiskopi ye chlenami Svyashennogo Sinodu v takomu iyerarhichnomu poryadku Mitropolit Kutayisi ta Gelati Kalistratos Margalitashvili Mitropolit Chiaturi i Sachhere Daniel Datushvili Mitropolit Zahidnoyi Yevropi Avraam Garmeliya Mitropolit Tianeti ta Pshav Hevsureti Tadeos Ioramashvili Mitropolit Manglisi ta Calka Ananiya Dzhaparidze Mitropolit Margveti ta Ubisi Vahtang Ahvledani Mitropolit Cilkani i Dusheti Zosimas Shioshvili Mitropolit Tkibuli i Terdzholi Dzhordzhi Shalamberidze Mitropolit Urbnisi ta Ruyisi Iov Akiashvili Mitropolit Alaverdi David Maharadze Mitropolit Nekresi Sergij Chekurishvili Mitropolit Shemokmedi Josip Kikvadze Mitropolit Nikozi ta Chinvali Isaya Chanturiya Mitropolit Borzhomi i Bakuriani Serafim Dzhohua Mitropolit Nikortsmindi Elize Johadze Mitropolit Poti i Hobi Grigorij Berbichashvili Mitropolit Ahalkalaki i Kumurdo Nikoloz Pachuashvili Mitropolit Ahalcihe i Tao Klardzheti Teodor Chuadze Mitropolit Honi i Samtrediya Saba Gagiberiya Mitropolit Batumi Lazeti Pivnichnoyi Ameriki ta Kanadi Dimitrij Shiolashvili Mitropolit Vani i Bagdati Anton Buluhiya Mitropolit Zugdidi i Cajshi Gerasimos Sharashenidze Mitropolit Samtavisi ta Gori Andriya Gvazava Mitropolit Chkondidi i Martvili Petre Caava Mitropolit Senaki Chhorocku i Avstraliyi Shio Mudzhiri Arhiyepiskop Cageri ta Lentehi Stepan Kalajdzhishvili Arhiyepiskop Bodbe David Tikaradze Arhiyepiskop Stepancmindi ta Hevi Iyegudiel Tabatadze Arhiyepiskop Rustavi ta Marneuli Ioane Gamrekeli Arhiyepiskop Dmanisi Agarak Tashiri Velikoyi Britaniyi ta Irlandiyi Zenon Yaradzhuli Yepiskop Mestiyi ta Verhnoyi Svanetiyi Ilarion Kitiashvili Yepiskop Gurdzhaani i Veliscihe Yevtimos Lezhava Yepiskop Ninocmindi ta Sagaredzho Luka Lomidze Yepiskop Shalti Spiridon Abuladze Yepiskop Bolnisi Yefrem Gamrekelidze Yepiskop Dedoplisckaro i Gereti Melhisedek Hachidze Yepiskop Gardabani ta Martkopi Yakiv Yakobishvili Yepiskop Surami i Hashuri Svimeon Cakashvili Katolikos Patriarh usiyeyi Gruziyi Dokladnishe Predstoyateli Pravoslavnoyi cerkvi Gruziyi Pershim yepiskopom Cerkvi Gruziyi yakij nosiv titul patriarha buv 1010 1033 Z 1977 r Illya II narodivsya v 1933 r sluzhiv katolikosom patriarhom vsiyeyi Gruziyi ta arhiyepiskopom Mcheti ta Tbilisi Os spisok katolikosiv patriarhiv z chasu vidnovlennya avtokefaliyi v cerkvi v 1917 roci Kirion II 1917 1918 Leonid 1918 1921 Ambrosij 1921 1927 Hristofor III 1927 1932 Kalistrat 1932 1952 Melhisedek III 1952 1960 Yefrema II 1960 1972 David V 1972 1977 Illya II 1977 do teper Statistika parafijCej rozdil statti she ne napisano Vi mozhete dopomogti proyektu napisavshi jogo Pam yatniki gruzinskoyi cerkovnoyi knizhnostiVorota Patriarhatu Gruziyi Pershimi tvorami gruzinskoyi cerkovnoyi literaturi sho dijshli do nas vvazhayutsya perekladi knig Svyatogo Pisma yaki vidriznyayutsya doskonalistyu literaturnogo stilyu Nezabarom pislya hristiyanizaciyi Gruziyi zarodilasya agiografichna martirologichna i zhitijna literatura u yakij detalno visvitlyuyetsya borotba gruzinskogo narodu proti inozemnih zagarbnikiv Protyagom bagatoh rokiv vvazhalosya sho najdavnishij dijshov do nas pam yatnik originalnoyi gruzinskoyi literaturi Muchenictvo svyatoyi carici Shushanik gruz წამებაჲ წმიდისა შუშანიკისი დედოფლისაჲ Chasom stvorennya vvazhayetsya period mizh 476 i 483 rokami najranisha zberezhena rukopis shodit do X stolittya Avtor tvoru Yakiv Curtaveli suchasnik i uchasnik opisanih podij Odnak sogodni isnuye dumka sho najbilsh rannim gruzinskim tvorom ye Zhitiye svyatoyi Nini gruz წმინდა ნინოს ცხოვრება Inshij rannij agiografichnij tvir Muchenictvo Abo Tbileli napisane Ivanom Sabanisdze v 786 790 rokah Porivnyano piznishe z yavilisya tvori zhitijnoyi gruzinskoyi literaturi taki yak Zhitiye Serapiona Zarzmeli Vasilya Zarzmeli druga polovina X stolittya i Zhitiye Grigoriya Handzteli Georgiya Merchule 951 Zhitiye Grigoriya Handzteli ye odnim z krashih agiografichnih nacionalnih tvoriv gruzinskoyi literaturi Do X stolittya rozkvitu dosyagaye gruzinska gimnografiya odin z vidiv religijnoyi poeziyi Pershi pam yatniki gruzinskoyi gimnografiyi datuyutsya VIII IX stolittyami U X stolitti vzhe isnuvav velicheznij zbirnik pisen zabezpechenij notnimi znakami Krim vizantijskoyi yambiki gruzinski cerkovni poeti vikoristovuvali rozmiri gruzinskoyi narodnoyi poeziyi Najvidomishim tvorom gruzinskoyi gimnografiyi ye Pohvala i slavosliv ya gruzinskoyi movi napisane podvizhnikom Savvinskogo monastirya v Yerusalimi U XI XII stolittyah rozvivayetsya cerkovno filosofska i bogoslovska literatura Serednovichni gruzinski rukopisi Adishske Chetveroyevangeliye list z kanonami Yevseviya Svyatij Luka i svyatij Ivan Adishske Chetveroknizhzhya Alaverdske Yevangeliye XI stolittya Martvilske Yevangeliye XI stolittya Storinka z Gelatskogo Yevangeliya XII stolittya Storinka z Mokvskogo Yevangeliya XI stolittya Voskresinnya Lazarya 1030 rik Storinka z Vanskogo Yevangeliya XII stolittyaDiv takozhpravoslav yaZauvazhennyamitropolit mitropolit episkop mitropolit titulyarnyj mitropolit Curtavskij episkop Belgijskij i Gollandskij episkop arhiepiskop upravlyayushij i mitropolit Petr Caava lishyonnyj sana v oktyabre 2019 g PrimitkiGrdzelidze 2011 s 275 Gruzinskaya Cerkov dobivaetsya u Konstantinopolya podobayushego ej mesta v diptihah 29 veresnya 2008 u Wayback Machine pravoslavie ru 14 maya 2003 g Arhiv originalu za 3 lipnya 2017 Procitovano 5 bereznya 2015 BBC News 2 lipnya 2013 Arhiv originalu za 30 lipnya 2020 Procitovano 18 chervnya 2021 Funke Carolin 14 serpnya 2014 Analyst Arhiv originalu za 5 bereznya 2016 Procitovano 18 chervnya 2021 After the dissolution of the Soviet Union the Georgian Orthodox Church GOC emerged as Georgia s most respected and influential institution Rimple Paul 21 listopada 2014 EurasiaNet Arhiv originalu za 4 bereznya 2016 Procitovano 18 chervnya 2021 The Georgian Orthodox Church the country s most influential institution Arhiv originalu za 11 sichnya 2015 Procitovano 5 bereznya 2015 Rapp 2007 s 137 138 Toumanoff 1963 s 374 377 Arhiv originalu za 17 travnya 2015 Procitovano 1 sichnya 2015 Grdzelidze 2011 s 272 Rapp 2007 s 141 Grdzelidze 2011 s 272 3 CNEWA amer Arhiv originalu za 25 chervnya 2021 Procitovano 16 kvitnya 2021 Encyclopedia Britannica angl Arhiv originalu za 7 travnya 2021 Procitovano 16 kvitnya 2021 La Croix fr FR 24 sichnya 2013 ISSN 0242 6056 Arhiv originalu za 20 chervnya 2021 Procitovano 16 kvitnya 2021 www religion info Arhiv originalu za 6 travnya 2021 Procitovano 16 kvitnya 2021 Grdzelidze 2011 s 264 265 Rapp 2007 s 139 140 Rapp 2007 s 140 Rapp 2007 s 144 Mgaloblishvili 1998 s 6 7 Grdzelidze 2011 s 265 Rapp 2007 s 145 Mgaloblishvili 1998 s 7 Rapp 2007 s 138 Toumanoff 1963 s 33 Rapp 2007 s 139 Rapp 2007 s 142 Grdzelidze 2011 s 267 Rapp 2007 s 142 143 Rapp 2007 s 144 145 Rapp 2007 s 146 Grdzelidze 2011 s 268 Grdzelidze 2011 s 269 Grdzelidze 2011 s 271 272 Rapp 2007 s 148 150 Rapp 2007 s 148 Rapp 2007 s 150 Rapp 2007 s 151 Rapp 2007 s 152 153 Katyteladze Zurab 1 zhovtnya 2019 Volynskyi Blahovisnyk 7 139 162 doi 10 33209 2519 4348 2019 7 54 Arhiv originalu za 20 chervnya 2021 Procitovano 18 chervnya 2021 Antiochenus Petrus 31 grudnya 2018 Orthodox Synaxis angl Arhiv originalu za 24 chervnya 2021 Procitovano 26 bereznya 2021 PDF Arhiv originalu PDF za 10 sichnya 2017 Procitovano 18 chervnya 2021 Arhiv originalu za 7 serpnya 2020 Procitovano 5 bereznya 2015 Archive copy originalu za 29 bereznya 2015 Procitovano 29 bereznya 2015 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya INTERVYu Patriarh Iliya II Ya dumayu po gruzinski i postupayu po gruzinski Intervyu Aleksandru Soldatovu 14 travnya 2014 u Wayback Machine 01 noyabrya 2007 g Rapp 2007 s 154 Civil Georgia Arhiv originalu za 13 sichnya 2018 Procitovano 5 bereznya 2015 EurasiaNet org Arhiv originalu za 2 kvitnya 2015 Procitovano 5 bereznya 2015 PDF Arhiv originalu PDF za 23 zhovtnya 2015 Procitovano 18 chervnya 2021 Cnewa us 19 chervnya 2007 Arhiv originalu za 12 chervnya 2012 Procitovano 13 serpnya 2012 Interfaks Arhiv originalu za 22 serpnya 2011 Procitovano 27 8 2008 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Proignorovano nevidomij parametr datepublished mozhlivo publication date dovidka Mitropolit Kirill Russkaya i Gruzinskaya cerkvi mogut pomoch preodolet posledstviya vojny 2 bereznya 2012 u Wayback Machine 9 11 2008 Pravoslavnaya politika Russkaya cerkov sohranila gruzinam granicy 24 chervnya 2021 u Wayback Machine Vremya novostej 14 9 2009 Arhiv originalu za 27 veresnya 2020 Radio Svoboda Arhiv originalu za 30 chervnya 2021 Procitovano 10 sichnya 2019 Menabde G The Battle for Political Influence in the Georgian Orthodox Church 19 chervnya 2021 u Wayback Machine Eurasia Daily Monitor Volume 16 P 101 Gruzinskij iyerarh pidtrimav rishennya Greckoyi cerkvi shodo Ukrayini 28 kvitnya 2021 u Wayback Machine Radio Svoboda 12 10 2019 Soglasno diptihu snachala dolzhna priznat Aleksandriya Antiohiya Navernoe pridyot i nasha ochered vladyka Ananiya Dzhaparidze 28 kvitnya 2021 u Wayback Machine 15 10 2019 cerkvarium org Arhiv originalu za 27 sichnya 2019 Procitovano 26 sichnya 2019 Mitropolit Volokolamskij Ilarion o Gruzii 19 zhovtnya 2019 u Wayback Machine Telekanal Rossiya 26 01 2019 patriarchate ge gruz 1 lyutogo 2019 Arhiv originalu za 11 lipnya 2019 Procitovano 7 lyutogo 2019 apsny ge 1 lyutogo 2019 Arhiv originalu za 15 zhovtnya 2019 Procitovano 7 lyutogo 2019 საეკლესიო სამართალი საქართველოს ავტოკეფალური მართლმადიდებელი ეკლესიის მართვა გამგეობის დებულება 10 travnya 2018 u Wayback Machine orthodoxy ge Portal Credo Ru Patriarh Iliya II Ya dumayu po gruzinski i postupayu po gruzinski 14 travnya 2014 u Wayback Machine Intervyu Aleksandru Soldatovu 1 noyabrya 2007 g Arhiv originalu za 29 bereznya 2015 Procitovano 5 bereznya 2015 Arhiv originalu za 19 sichnya 2015 Procitovano 24 lipnya 2012 Puti razvitiya drevnegruzinskoj literatury Drevnegruzinskaya literatura sost L V Menabde red A A Gvaharia Tbilisi Izd vo Tbilisskogo universiteta 1987 Chhartishvili M Problemy istochnikovedcheskogo issledovaniya gruzinskoj agiografii Zhitie svyatoj Niny Tbilisi Mecniereba 1987 gruz Nikolozishvili N Kresheniya vodoyu i zemlej Literatura da helovneba 1991 3 S 37 55 gruz Pataridze L Zhitie svyatoj Niny Kulturno istoricheskie voprosy hristianizacii Gruzii Tbilisi Mecniereba 1993 gruz Siradze R Zhitie svyatoj Niny i nachalo gruzinskoj agiografii Tbilisi 1997 gruz Nikolozishvili N Na kakom yazyke rasskazyvala Sv Nino Svyataya Nino sbornik pod red R Siradze Tbilisi Artanudzhi 2008 gruz V A Nikitin Abo Tbilisskij Pravoslavnaya enciklopediya M Cerkovno nauchnyj centr Pravoslavnaya enciklopediya 2000 T I S 45 46 ISBN 5 89572 006 4 ros LiteraturaPravoslavnaya enciklopediya T XIII M 2006 Skurat K E Istoriya Pravoslavnyh Pomestnyh Cerkvej Glava I Gruzinskaya Pravoslavnaya Cerkov 28 veresnya 2008 u Wayback Machine PosilannyaO N Sagan Gruzinska pravoslavna cerkva Velika ukrayinska enciklopediya u 30 t prof A M Kiridon vidp red ta in K DNU Enciklopedichne vidavnictvo 2018 ISBN 978 617 7238 39 2 Gruzinska apostolska avtokefalna pravoslavna cerkva Ukrayinska Religiyeznavcha Enciklopediya Oficijnij sajt Gruzinskogo Patriarhatu 27 veresnya 2007 u Wayback Machine Patriarshogo misceblyustitelya Gruziyi imovirno otruyili ZMI