Дагоберт І (Dagobert I; 604 (605) — 19 січня 639) — король франків з династії Меровінгів. Син короля Хлотара II та королеви Бертруди. Ім'я Дагоберт у перекладі з давньонімецької означає «Той, що сяє, мов день». Відома також слов'янська форма його імені — Драгобер.
Дагоберт І | |
---|---|
Dagobert I | |
![]() | |
Король | |
Початок правління: | 629 |
Кінець правління: | 639 |
| |
Попередник: | Хлотар II |
Наступник: | Сігіберт III Австразійський Хлодвіг II Нейстрійський |
| |
Дата народження: | 604 або 605 |
Місце народження: | невідомо |
Країна: | франків |
Дата смерті: | 19 січня 639 |
Місце смерті: | Сен-Дені |
Поховання | Абатство Сен-Дені |
Дружина: | 1. Гоматруда 2. Нантільда 3. Рагнетруда 4. Вулфегунда 5. Берхільда |
Діти: | син: Хлодвіг II син: Сігіберт III донька: Регінтруда |
Династія: | Меровінги |
Батько: | Хлотар II |
Мати: | Бертруда |
Дагоберт I був королем Австразії у 623—639, королем усіх франків у 629—639 роках. За його правління відбулась війна з королем слов'ян Само. Був останнім королем франків з династії Меровінгів, хто реально мав владу. Після його смерті франкська держава розпалась, а окремими частинами правили мажордоми (управителі двору) та герцоги.
Король Австразії
У 623 році батько призначив Дагоберта королем Австразії. 629 року після смерті Хлотара II, нейстрійці мали намір звести на престол свого власного правителя. Вибір впав на брата Дагоберта Харіберта, який мав слабке здоров'я. Його хвороба мала, скоріш за все, фізичний характер, а не розумовий. Харіберта підтримував Бродульф, його дядько по материнській лінії. Але Дагоберт вирішив випередити суперника. Дізнавшись про смерть батька, Дагоберт наказав усім своїм австразійським прихильникам озброїтися й відправив посольство до Бургундії та Нейстрії, аби забезпечити своє обрання королем. Коли він пройшов місто Реймс і був на шляху до Суассона, до нього дійшла звістка, що всі магнати та єпископи королівства Бургундія підкорилися йому. Більшість з нейстрійських магнатів також виказали бажання скоритися йому.
Король франків
Спираючись на австразійську партію, яку після смерті Арнульфа Мецького (близько 629 року) як і раніше очолював Піпін Ланденський, король нав'язав свою волю бургундській аристократії. Було визнано її право на справжню воєнну автономію у складі франкського війська. Таким чином, Дагоберт забезпечив собі підтримку цієї шляхти.
Призначивши вірну йому людину — Ега на посаду мажордома в Нейстрії, король подолав опір частини місцевої аристократії. А після страти Бродульфа, дядька Харіберта та головного його захисника, Дагоберт відчув достатню впевненість у своїх силах, або подарувати єдинокровному брату королівство в Аквітанії. Воно розташовувалося між Сентожем та Тулузою (її молодий король зробив своєю столицею) і, включало до свого складу всю Гасконь на південь від Гаронни, утворивши форпост, який захищав країну від тиску басків. Очевидно, Харіберту за роки свого недовгого правління вдавалося їх ефективно стримувати. Землі Харіберта, який помер у 632 році, знову відійшли до його старшого брата.
Правління Дагоберта, без сумніву, вершина в історії династії Меровінгів. Він оселився у Паризькому регіоні та міг в ці роки на достатніх підставах фігурувати як єдиний король франків. Але австразійці, визнавши себе немов покинутими своїм королем, знову зажадали для себе власного правителя. Дагоберт відправив їм у 632 році маленького Сігіберта, якого народила йому три роки до того Рагнетруда.
Через рік у нього народився другий син Хлодвіг, від його другої дружини королеви Нантільди. Дагоберт зібрав шляхту усіх своїх трьох королівств і примусив їх скласти присягу, за якою вони визнавали, що Нейстрія та Бургундія відходили до Хлодвіга II, а Австразія з рівною кількістю населення і території — до Сігіберта III.
Об'єднання Галлії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF4TDBaeVlXNXJhWE5vWDJ0cGJtZGtiMjF6WDJsdVh6WXlPQzVxY0djdk16QXdjSGd0Um5KaGJtdHBjMmhmYTJsdVoyUnZiWE5mYVc1Zk5qSTRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Використовуючи воєнну силу чи погрожуючи нею в усіх напрямках, Дагоберт замислив відновити єдність Галлії. Спочатку король звернувся до автономного бургундського війська для того, щоб прийти на допомогу претенденту на вестготський престол. Заможні аристократи Вестготського королівства замислили скинути короля Свінтілу. Один із заколотників Сисенанд за порадою решти, вирушив до Дагоберта для того аби отримати армію, яка могла б скинути Свінтілу. В обмін на цю послугу він обіцяв передати Дагоберту зі скарбниці готів розкішну золоту таріль вагою у 500 фунтів. Дагоберт наказав зібрати в Бургундії армію для допомоги Сисенанду. Як тільки в Іспанії стало відомо, що франки йдуть на допомогу Сисенанду, вся готська армія перейшла на його бік. Франкські воєначальники об'єднали сили в Тулузі, але тільки-но дійшли до Сарагоси, як вона перейшла в руки Сисенанда, а потім і всі готи Вестготського королівства проголосили Сисенанда королем у 631 році. Обтяжені дарами, франки повернулися на батьківщину. Дагоберт відправив посольство до Сисенанда, аби отримати обіцяну таріль. Її було вручено послам королем Сисенандом, але потім готи відібрали її силою і не дозволили вивезти. Після довгих переговорів Дагоберт отримав від Сисенанда 200 тисяч солідів, як компенсацію за втрату тарелі.
Потім він послав військо проти басків з атлантичних Піренеїв, які після смерті Харіберта відновили свої напади на нижню частину Гасконі. 635 року військо, яке набрали в Бургундії, під командуванням референдарія Хадоїна, який виказав себе талановитим воєначальником ще за часів Теодоріха II, вирушило до Гасконі. Баски були розбиті та кинулися тікати, намагаючись сховатися у піренейських ущелинах, серед неприступних скель. Армія бургундів вирушила за ними, узяла багато полонених, багатьох вбила, спалила всі їхні домівки та захопила їхнє майно. Втрати серед війська Дагоберта були б мінімальними, якби під час повернення додому, загін одного з франкських герцогів не потрапив у засідку, влаштовану басками і не був би повністю перебитий. Наступного 636 року всі гасконські нобілі та їхній герцог Ейгіна були змушені направити до короля посольство, щоб благати про прощення і присягтися на вірність королю, а також його синам і Франкському королівству.
Пізніше, надавши перевагу переконанню, Дагоберт відправив місію на чолі зі своїм другом, карбувальником грошей та ювеліром Елуа( майбутній святий Еліґій) до Бретані до короля Юдікаеля, щоб зажадати покори після руйнівних нападів його васалів на міста Ренн і Нант. Юдікаель приїхав до Дагоберта, виказав свою покору королю та обіцяв йому непорушний мир.
Нарешті, за непрямими джерелами можна встановити, що Дагоберт повернув свої володіння в нижній течії Рейну та укріплення, які були зведені вздовж колишніх прикордонних ліній. Особливо слід згадати про відібрані у фризів старі фортеці в Утрехті, де Дагоберт заклав церкву святого Мартіна, і в Дорштадті. В цьому портовому місті, яке швидко розвивалося, був заснований франкський монетний двір, привезений з Маастрихта. Якщо виключити вестготську Септиманію, то вся територія колишньої Галлії перебувала відтоді під владою франків.
Події на східних кордонах
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkyTDFSb2NtOXVaVjl2Wmw5RVlXZHZZbVZ5ZEY5aWNtOXVlbVZmUTJGaWFXNWxkRjlrWlhOZlRXVmtZV2xzYkdWekxtcHdaeTh4TlRCd2VDMVVhSEp2Ym1WZmIyWmZSR0ZuYjJKbGNuUmZZbkp2Ym5wbFgwTmhZbWx1WlhSZlpHVnpYMDFsWkdGcGJHeGxjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Хоча близько 630 року через послів-посередників Дагоберт зв'язав себе обіцянкою «довічного миру», яку він дав візантійському імператору Іраклію, королівський погляд все частіше був спрямований до регіонів європейської півночі та північного сходу. Тим часом на північному сході, на германо-слов'янському кордоні склалася така ситуація. Ці регіони почали відвідувати купці з заходу, в тому числі й работорговці. Один з них, Само (за словами Фредегара він був франком за походженням, але скоріш за все він був слов'янином, можливо — Самослав чи Самосвят) узяв активну участь у боротьбі, що розпалилася починаючи з VI століття між західними слов'янами (у франкських джерелах їх називають вендами) та аварами, які оселилися у рівнинній Паннонії. Здобувши врешті-решт перемогу, вендські племена Богемії обрали близько 625 року Само своїм королем. Король Дагоберт I уважно слідкував за розвитком подій на сході. Він вирішив, що землі, які спустошуються такими жорстокими війнами, не чинитимуть серйозного опору його війську. Спільного кордону в Австразії зі слов'янськими землями не було, але між ними простяглися просторі нічийні землі. Авари поки що не нападали на західні королівства, але Дагоберт побоювався їх і прагнув завдати випереджувального удару. Раптом трапилася слушна нагода. Приблизно п'ять років по тому один з караванів франкських купців, що перетинав цей район, був атакований вендами і повністю знищений. Оскільки купці не отримали найменшої допомоги з боку Само, Дагоберт вирішив, після невдалого посольства (Само вигнав посла Сихарія за межі табору), піти на нього війною.
Війна з державою Само
Близько 630 року він зібрав військо з усього королівства Австразії і навесні трьома колонами рушив супроти держави Само. Перший загін, який складали австразійці, очолив сам король. Другий загін з алеманів вів їх герцог Хродоберг. Лангобарди також допомогли Дагоберту, напавши на слов'янські землі. Але слов'яни повсюди готувалися до опору. Алемани та лангобарди у декількох дрібних сутичках у прикордонних землях здобули перемогу, захопивши полонених та здобич. Австразійці Дагоберта узяли в облогу фортецю Вогастибург (сучасна Лабуда в Чехії), в якій засів князь Само. Несподівано Само зі своїми воїнами вийшов за вали і нав'язав франкам битву. За легендою, битва продовжувалася три доби, після чого франки відступили, кинувши свій табір, припаси і здобич. І за словами Фредегара, не стільки слов'янська хоробрість вендів дозволила їм здобути перемоги над австразійцями, скільки поганий настрій останніх, які вважали, що король Дагоберт їх ненавидить і постійно оббирає. Само не обмежився цією перемогою і почав нападати на західні землі, доходячи до Тюрингії. Слава та могутність Само настільки зросли, що князь сорбів Дерван вийшов з васального підлягання Дагоберту і визнав владу Само.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0yTDBSaFoyOWlaWEowWHpBeExtcHdaeTh4TlRCd2VDMUVZV2R2WW1WeWRGOHdNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Дагоберт не полишав планів помсти Само, але його відволікали різні справи, тому він не міг організувати великий похід. А слов'яни самі нападали на землі франків і часто здобували перемогу, хоча, ці битви були дрібними. Цілком очевидно, що політика зміцнення влади франків в Німеччині диктувала необхідність створення пояса безпеки, який би захищав від нових погроз зі Сходу. За цих обставин, сакси, що жили неподалік від держави Само і через землі яких слов'яни проходили на захід, запропонували свої послуги Дагоберту. За зниження данини вони зобов'язалися охороняти кордони Австразії від нападів слов'ян та інших ворогів. 631 року Дагоберт прийняв цю пропозицію та скасував для них данину в 500 корів, яку вони щорічно сплачували з часів Хлотара I, але виграв він з того небагато. Слов'яни, як і раніше, проникали до його земель і грабували їх.
Тоді до справи вступив герцог Тюрингії Радульф, володіння якого також зазнавали нападів воїнів Само. Він зумів розбити слов'ян і вигнав їх загони з усіх франкських земель. Але довго користуватися здобутками цієї перемоги йому не довелося. Радульф посварився з радниками Сигіберта, після чого оголосив себе суверенним правителем свого герцогства. Йому стали потрібні союзники, а хто окрім Само міг би бути найкращим союзником у боротьбі проти Сігіберта і Дагоберта. Так слов'янська держава стало союзником та опорою герцогства Тюрингія.
Будучи не в змозі нав'язати свою волю слов'янам, Дагоберт удався до політики, суть якої полягала в тому, щоб забезпечити дедалі більше включення зарейнських народів в орбіту франкського панування. Але в центрі цієї орбіти мала бути не Австразія, як можна було б припустити, а Нейстрія, тому що Дагоберт не бажав ніякого прояву ініціативи з боку східно-франкської аристократії, яка оточувала малого Сігіберта III. Така політика не здобула підтримки у цієї шляхти, що виявилося під час війни зі слов'янами. Оскільки право вибору герцога алеманів з VI століття належало володареві східної частини Франкської держави, то реалізовувати це право став сам Дагоберт, призначаючи та контролюючи герцогів і навіть визначаючи межу між новими діоцензами Констанци та Куари. Можна додати, що, скоріш за все, під впливом Дагоберта були складені в ту епоху первинні редакції як , так і «Баварської правди». Військо ж Дагоберта виступило до Баварії з метою розправитися з булгарськими біженцями, які шукали там притулку і заступництва.
Смерть «доброго короля» Дагоберта
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlppTDAxdmNuUmZaR1ZmUkdGbmIySmxjblJmU1dWeUxtcHdaeTh5TURCd2VDMU5iM0owWDJSbFgwUmhaMjlpWlhKMFgwbGxjaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Дагоберт був останнім меровінзьким монархом, який правив самостійно. Про характер Дагоберта відомо мало достовірного; в легендах він був дуже популярним. Спочатку, за словами Фредегара, він був м'яким, розсудливим та відданим церкві. Надалі його характер змінився; він став жадібним, забув про правосуддя, тягнувся за церковними багатствами та скарбом своїх підданих (можливо, війни збанкрутували скарбницю королівства і Дагоберт спробував знайти вихід у секуляризації церковних земель і володінь нобілів, але це тільки зіпсувало його відносини з духівництвом і народом). Він оточив себе розпусниками і мав трьох королев та численних коханок. Так за словами Фредегара «імена його коханок було б нудно вносити до хроніки, так їх було багато». Проте Дагоберт був щедрий на милостиню. У пам'яті хроністів Дагоберт залишився як побожний монарх, завдяки якому були знайдені рештки страченого у підніжжя Монмартра, коло Парижа, святого мученика Діонісія. На місці знахідки ним було засноване знамените абатство Сен-Дені, яке у майбутньому стало офіційною усипальницею французьких королів.
Великим досягненням Дагоберта було започаткування проведення ярмарку поблизу Парижа, куди з'їжджалися усі купці Франкського королівства, а також іноземні торговці з Італії, Іспанії, Провансу та інших країн. Ярмарок проводився у жовтні і тривав чотири тижні.
Захворівши на тяжку дизентерію в останні дні 638 року, Дагоберт наказав перевезти себе до Сен-Дені. У стінах монастиря він і помер 19 січня 639 року, і був там похований. Заздалегідь король доручив вірному нейстрійському мажордому Ега оберігати вдову королеву Нантільду, а також малого Хлодвіга II.
Монети часів Дагоберта I
- Трієнс Дагоберта I, 629-639 рр., золото 1.24 г
- Солід Дагоберта, 623-629 рр.
- Трієнс Дагоберта I, 629-639 рр., золото 1.32 г
Зображення Дагоберта I в літописах та мистецтві
- Хлотар II, Дагоберт і святий Арнульф
- Дагоберт, абат і ченці Сен-Дені
- Святий Аманд при дворі Дагоберта
- Святий Аманд і Дагоберт
- Васальна присяга (омаж) короля Юдікаеля Дагоберту
- Смерть Дагоберта
- Дагоберт на полюванні
- Еміль Синьйоль «Дагоберт, король Австразії, Нейстрії та Бургундії»
Див. також
Література
- Фредегар. Хроніка, кн. IV [ 20 вересня 2008 у Wayback Machine.] / / The Fourth Book of the Cronicle of Fredegar with its continuations. — London: Thomas Nelson and Sons Ltd, 1960. (рос.)
- Книга істории франків [ 6 грудня 2008 у Wayback Machine.] = Das Buch von der Geschiche der Franken. // Quellen zur Geschichte des 7. und 8. Jahrhunderts. Ausgewaehlte Quellen zur deutschen Gechichte des Mittelalters. — Darmstadt: 1982 Т. 4a. (рос.)
- З грамоти короля Дагоберта відносно ринку в районі Парижу (629 р.) [ 29 липня 2009 у Wayback Machine.]. На сайті «Восточная литература» [ 19 квітня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
- Laurent Theis, Dagobert: un roi pour un peuple, éditions Fayard, 1987 (фр.)
- Maurice Bouvier-Ajam, Dagobert Roi des Francs. «Figures de proue», éditions Tallandier, 2000 (фр.)
- Gaston Duchet-Suchaux et Patrick Périn, Clovis et les Mérovingiens, Éditions Tallandier, collection «La France au fil de ses rois», 2002 (фр.)
- Chroniques du temps du Roi Dagobert (592—639) (traduites du latin par François Guizot et Romain Fougère). 2e édition. Clermont-Ferrand: Paleo, coll. " Sources de l'histoire de France ", 2004. 169 p., 21 cm. (фр.)
Примітки
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. —
Посилання
- Дагоберт I, король франків [ 4 червня 2009 у Wayback Machine.] (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dagobert I Dagobert I 604 605 19 sichnya 639 korol frankiv z dinastiyi Merovingiv Sin korolya Hlotara II ta korolevi Bertrudi Im ya Dagobert u perekladi z davnonimeckoyi oznachaye Toj sho syaye mov den Vidoma takozh slov yanska forma jogo imeni Dragober Dagobert IDagobert IDagobert IKorolPochatok pravlinnya 629Kinec pravlinnya 639Poperednik Hlotar IINastupnik Sigibert III Avstrazijskij Hlodvig II NejstrijskijData narodzhennya 604 abo 605Misce narodzhennya nevidomoKrayina frankivData smerti 19 sichnya 639 0639 01 19 Misce smerti Sen DeniPohovannya Abatstvo Sen DeniDruzhina 1 Gomatruda 2 Nantilda 3 Ragnetruda 4 Vulfegunda 5 BerhildaDiti sin Hlodvig II sin Sigibert III donka RegintrudaDinastiya MerovingiBatko Hlotar IIMati Bertruda Dagobert I buv korolem Avstraziyi u 623 639 korolem usih frankiv u 629 639 rokah Za jogo pravlinnya vidbulas vijna z korolem slov yan Samo Buv ostannim korolem frankiv z dinastiyi Merovingiv hto realno mav vladu Pislya jogo smerti frankska derzhava rozpalas a okremimi chastinami pravili mazhordomi upraviteli dvoru ta gercogi Korol AvstraziyiU 623 roci batko priznachiv Dagoberta korolem Avstraziyi 629 roku pislya smerti Hlotara II nejstrijci mali namir zvesti na prestol svogo vlasnogo pravitelya Vibir vpav na brata Dagoberta Hariberta yakij mav slabke zdorov ya Jogo hvoroba mala skorish za vse fizichnij harakter a ne rozumovij Hariberta pidtrimuvav Brodulf jogo dyadko po materinskij liniyi Ale Dagobert virishiv viperediti supernika Diznavshis pro smert batka Dagobert nakazav usim svoyim avstrazijskim prihilnikam ozbroyitisya j vidpraviv posolstvo do Burgundiyi ta Nejstriyi abi zabezpechiti svoye obrannya korolem Koli vin projshov misto Rejms i buv na shlyahu do Suassona do nogo dijshla zvistka sho vsi magnati ta yepiskopi korolivstva Burgundiya pidkorilisya jomu Bilshist z nejstrijskih magnativ takozh vikazali bazhannya skoritisya jomu Korol frankivSpirayuchis na avstrazijsku partiyu yaku pislya smerti Arnulfa Meckogo blizko 629 roku yak i ranishe ocholyuvav Pipin Landenskij korol nav yazav svoyu volyu burgundskij aristokratiyi Bulo viznano yiyi pravo na spravzhnyu voyennu avtonomiyu u skladi frankskogo vijska Takim chinom Dagobert zabezpechiv sobi pidtrimku ciyeyi shlyahti Priznachivshi virnu jomu lyudinu Ega na posadu mazhordoma v Nejstriyi korol podolav opir chastini miscevoyi aristokratiyi A pislya strati Brodulfa dyadka Hariberta ta golovnogo jogo zahisnika Dagobert vidchuv dostatnyu vpevnenist u svoyih silah abo podaruvati yedinokrovnomu bratu korolivstvo v Akvitaniyi Vono roztashovuvalosya mizh Sentozhem ta Tuluzoyu yiyi molodij korol zrobiv svoyeyu stoliceyu i vklyuchalo do svogo skladu vsyu Gaskon na pivden vid Garonni utvorivshi forpost yakij zahishav krayinu vid tisku baskiv Ochevidno Haribertu za roki svogo nedovgogo pravlinnya vdavalosya yih efektivno strimuvati Zemli Hariberta yakij pomer u 632 roci znovu vidijshli do jogo starshogo brata Pravlinnya Dagoberta bez sumnivu vershina v istoriyi dinastiyi Merovingiv Vin oselivsya u Parizkomu regioni ta mig v ci roki na dostatnih pidstavah figuruvati yak yedinij korol frankiv Ale avstrazijci viznavshi sebe nemov pokinutimi svoyim korolem znovu zazhadali dlya sebe vlasnogo pravitelya Dagobert vidpraviv yim u 632 roci malenkogo Sigiberta yakogo narodila jomu tri roki do togo Ragnetruda Cherez rik u nogo narodivsya drugij sin Hlodvig vid jogo drugoyi druzhini korolevi Nantildi Dagobert zibrav shlyahtu usih svoyih troh korolivstv i primusiv yih sklasti prisyagu za yakoyu voni viznavali sho Nejstriya ta Burgundiya vidhodili do Hlodviga II a Avstraziya z rivnoyu kilkistyu naselennya i teritoriyi do Sigiberta III Ob yednannya GalliyiRozpodil Frankskogo korolivstva mizh bratami Dagobertom I chervonij kolir ta Haribertom II zelenij kolir Vikoristovuyuchi voyennu silu chi pogrozhuyuchi neyu v usih napryamkah Dagobert zamisliv vidnoviti yednist Galliyi Spochatku korol zvernuvsya do avtonomnogo burgundskogo vijska dlya togo shob prijti na dopomogu pretendentu na vestgotskij prestol Zamozhni aristokrati Vestgotskogo korolivstva zamislili skinuti korolya Svintilu Odin iz zakolotnikiv Sisenand za poradoyu reshti virushiv do Dagoberta dlya togo abi otrimati armiyu yaka mogla b skinuti Svintilu V obmin na cyu poslugu vin obicyav peredati Dagobertu zi skarbnici gotiv rozkishnu zolotu taril vagoyu u 500 funtiv Dagobert nakazav zibrati v Burgundiyi armiyu dlya dopomogi Sisenandu Yak tilki v Ispaniyi stalo vidomo sho franki jdut na dopomogu Sisenandu vsya gotska armiya perejshla na jogo bik Frankski voyenachalniki ob yednali sili v Tuluzi ale tilki no dijshli do Saragosi yak vona perejshla v ruki Sisenanda a potim i vsi goti Vestgotskogo korolivstva progolosili Sisenanda korolem u 631 roci Obtyazheni darami franki povernulisya na batkivshinu Dagobert vidpraviv posolstvo do Sisenanda abi otrimati obicyanu taril Yiyi bulo vrucheno poslam korolem Sisenandom ale potim goti vidibrali yiyi siloyu i ne dozvolili vivezti Pislya dovgih peregovoriv Dagobert otrimav vid Sisenanda 200 tisyach solidiv yak kompensaciyu za vtratu tareli Potim vin poslav vijsko proti baskiv z atlantichnih Pireneyiv yaki pislya smerti Hariberta vidnovili svoyi napadi na nizhnyu chastinu Gaskoni 635 roku vijsko yake nabrali v Burgundiyi pid komanduvannyam referendariya Hadoyina yakij vikazav sebe talanovitim voyenachalnikom she za chasiv Teodoriha II virushilo do Gaskoni Baski buli rozbiti ta kinulisya tikati namagayuchis shovatisya u pirenejskih ushelinah sered nepristupnih skel Armiya burgundiv virushila za nimi uzyala bagato polonenih bagatoh vbila spalila vsi yihni domivki ta zahopila yihnye majno Vtrati sered vijska Dagoberta buli b minimalnimi yakbi pid chas povernennya dodomu zagin odnogo z frankskih gercogiv ne potrapiv u zasidku vlashtovanu baskami i ne buv bi povnistyu perebitij Nastupnogo 636 roku vsi gaskonski nobili ta yihnij gercog Ejgina buli zmusheni napraviti do korolya posolstvo shob blagati pro proshennya i prisyagtisya na virnist korolyu a takozh jogo sinam i Frankskomu korolivstvu Piznishe nadavshi perevagu perekonannyu Dagobert vidpraviv misiyu na choli zi svoyim drugom karbuvalnikom groshej ta yuvelirom Elua majbutnij svyatij Eligij do Bretani do korolya Yudikaelya shob zazhadati pokori pislya rujnivnih napadiv jogo vasaliv na mista Renn i Nant Yudikael priyihav do Dagoberta vikazav svoyu pokoru korolyu ta obicyav jomu neporushnij mir Nareshti za nepryamimi dzherelami mozhna vstanoviti sho Dagobert povernuv svoyi volodinnya v nizhnij techiyi Rejnu ta ukriplennya yaki buli zvedeni vzdovzh kolishnih prikordonnih linij Osoblivo slid zgadati pro vidibrani u friziv stari forteci v Utrehti de Dagobert zaklav cerkvu svyatogo Martina i v Dorshtadti V comu portovomu misti yake shvidko rozvivalosya buv zasnovanij frankskij monetnij dvir privezenij z Maastrihta Yaksho viklyuchiti vestgotsku Septimaniyu to vsya teritoriya kolishnoyi Galliyi perebuvala vidtodi pid vladoyu frankiv Podiyi na shidnih kordonahTron Dagoberta bronza Hocha blizko 630 roku cherez posliv poserednikiv Dagobert zv yazav sebe obicyankoyu dovichnogo miru yaku vin dav vizantijskomu imperatoru Irakliyu korolivskij poglyad vse chastishe buv spryamovanij do regioniv yevropejskoyi pivnochi ta pivnichnogo shodu Tim chasom na pivnichnomu shodi na germano slov yanskomu kordoni sklalasya taka situaciya Ci regioni pochali vidviduvati kupci z zahodu v tomu chisli j rabotorgovci Odin z nih Samo za slovami Fredegara vin buv frankom za pohodzhennyam ale skorish za vse vin buv slov yaninom mozhlivo Samoslav chi Samosvyat uzyav aktivnu uchast u borotbi sho rozpalilasya pochinayuchi z VI stolittya mizh zahidnimi slov yanami u frankskih dzherelah yih nazivayut vendami ta avarami yaki oselilisya u rivninnij Pannoniyi Zdobuvshi vreshti resht peremogu vendski plemena Bogemiyi obrali blizko 625 roku Samo svoyim korolem Korol Dagobert I uvazhno slidkuvav za rozvitkom podij na shodi Vin virishiv sho zemli yaki spustoshuyutsya takimi zhorstokimi vijnami ne chinitimut serjoznogo oporu jogo vijsku Spilnogo kordonu v Avstraziyi zi slov yanskimi zemlyami ne bulo ale mizh nimi prostyaglisya prostori nichijni zemli Avari poki sho ne napadali na zahidni korolivstva ale Dagobert poboyuvavsya yih i pragnuv zavdati viperedzhuvalnogo udaru Raptom trapilasya slushna nagoda Priblizno p yat rokiv po tomu odin z karavaniv frankskih kupciv sho peretinav cej rajon buv atakovanij vendami i povnistyu znishenij Oskilki kupci ne otrimali najmenshoyi dopomogi z boku Samo Dagobert virishiv pislya nevdalogo posolstva Samo vignav posla Sihariya za mezhi taboru piti na nogo vijnoyu Vijna z derzhavoyu SamoBlizko 630 roku vin zibrav vijsko z usogo korolivstva Avstraziyi i navesni troma kolonami rushiv suproti derzhavi Samo Pershij zagin yakij skladali avstrazijci ocholiv sam korol Drugij zagin z alemaniv viv yih gercog Hrodoberg Langobardi takozh dopomogli Dagobertu napavshi na slov yanski zemli Ale slov yani povsyudi gotuvalisya do oporu Alemani ta langobardi u dekilkoh dribnih sutichkah u prikordonnih zemlyah zdobuli peremogu zahopivshi polonenih ta zdobich Avstrazijci Dagoberta uzyali v oblogu fortecyu Vogastiburg suchasna Labuda v Chehiyi v yakij zasiv knyaz Samo Nespodivano Samo zi svoyimi voyinami vijshov za vali i nav yazav frankam bitvu Za legendoyu bitva prodovzhuvalasya tri dobi pislya chogo franki vidstupili kinuvshi svij tabir pripasi i zdobich I za slovami Fredegara ne stilki slov yanska horobrist vendiv dozvolila yim zdobuti peremogi nad avstrazijcyami skilki poganij nastrij ostannih yaki vvazhali sho korol Dagobert yih nenavidit i postijno obbiraye Samo ne obmezhivsya ciyeyu peremogoyu i pochav napadati na zahidni zemli dohodyachi do Tyuringiyi Slava ta mogutnist Samo nastilki zrosli sho knyaz sorbiv Dervan vijshov z vasalnogo pidlyagannya Dagobertu i viznav vladu Samo Mogila Dagoberta v Sen Deni Dagobert ne polishav planiv pomsti Samo ale jogo vidvolikali rizni spravi tomu vin ne mig organizuvati velikij pohid A slov yani sami napadali na zemli frankiv i chasto zdobuvali peremogu hocha ci bitvi buli dribnimi Cilkom ochevidno sho politika zmicnennya vladi frankiv v Nimechchini diktuvala neobhidnist stvorennya poyasa bezpeki yakij bi zahishav vid novih pogroz zi Shodu Za cih obstavin saksi sho zhili nepodalik vid derzhavi Samo i cherez zemli yakih slov yani prohodili na zahid zaproponuvali svoyi poslugi Dagobertu Za znizhennya danini voni zobov yazalisya ohoronyati kordoni Avstraziyi vid napadiv slov yan ta inshih vorogiv 631 roku Dagobert prijnyav cyu propoziciyu ta skasuvav dlya nih daninu v 500 koriv yaku voni shorichno splachuvali z chasiv Hlotara I ale vigrav vin z togo nebagato Slov yani yak i ranishe pronikali do jogo zemel i grabuvali yih Todi do spravi vstupiv gercog Tyuringiyi Radulf volodinnya yakogo takozh zaznavali napadiv voyiniv Samo Vin zumiv rozbiti slov yan i vignav yih zagoni z usih frankskih zemel Ale dovgo koristuvatisya zdobutkami ciyeyi peremogi jomu ne dovelosya Radulf posvarivsya z radnikami Sigiberta pislya chogo ogolosiv sebe suverennim pravitelem svogo gercogstva Jomu stali potribni soyuzniki a hto okrim Samo mig bi buti najkrashim soyuznikom u borotbi proti Sigiberta i Dagoberta Tak slov yanska derzhava stalo soyuznikom ta oporoyu gercogstva Tyuringiya Buduchi ne v zmozi nav yazati svoyu volyu slov yanam Dagobert udavsya do politiki sut yakoyi polyagala v tomu shob zabezpechiti dedali bilshe vklyuchennya zarejnskih narodiv v orbitu frankskogo panuvannya Ale v centri ciyeyi orbiti mala buti ne Avstraziya yak mozhna bulo b pripustiti a Nejstriya tomu sho Dagobert ne bazhav niyakogo proyavu iniciativi z boku shidno frankskoyi aristokratiyi yaka otochuvala malogo Sigiberta III Taka politika ne zdobula pidtrimki u ciyeyi shlyahti sho viyavilosya pid chas vijni zi slov yanami Oskilki pravo viboru gercoga alemaniv z VI stolittya nalezhalo volodarevi shidnoyi chastini Frankskoyi derzhavi to realizovuvati ce pravo stav sam Dagobert priznachayuchi ta kontrolyuyuchi gercogiv i navit viznachayuchi mezhu mizh novimi diocenzami Konstanci ta Kuari Mozhna dodati sho skorish za vse pid vplivom Dagoberta buli skladeni v tu epohu pervinni redakciyi yak tak i Bavarskoyi pravdi Vijsko zh Dagoberta vistupilo do Bavariyi z metoyu rozpravitisya z bulgarskimi bizhencyami yaki shukali tam pritulku i zastupnictva Smert dobrogo korolya DagobertaSmert Dagoberta Dagobert buv ostannim merovinzkim monarhom yakij praviv samostijno Pro harakter Dagoberta vidomo malo dostovirnogo v legendah vin buv duzhe populyarnim Spochatku za slovami Fredegara vin buv m yakim rozsudlivim ta viddanim cerkvi Nadali jogo harakter zminivsya vin stav zhadibnim zabuv pro pravosuddya tyagnuvsya za cerkovnimi bagatstvami ta skarbom svoyih piddanih mozhlivo vijni zbankrutuvali skarbnicyu korolivstva i Dagobert sprobuvav znajti vihid u sekulyarizaciyi cerkovnih zemel i volodin nobiliv ale ce tilki zipsuvalo jogo vidnosini z duhivnictvom i narodom Vin otochiv sebe rozpusnikami i mav troh korolev ta chislennih kohanok Tak za slovami Fredegara imena jogo kohanok bulo b nudno vnositi do hroniki tak yih bulo bagato Prote Dagobert buv shedrij na milostinyu U pam yati hronistiv Dagobert zalishivsya yak pobozhnij monarh zavdyaki yakomu buli znajdeni reshtki strachenogo u pidnizhzhya Monmartra kolo Parizha svyatogo muchenika Dionisiya Na misci znahidki nim bulo zasnovane znamenite abatstvo Sen Deni yake u majbutnomu stalo oficijnoyu usipalniceyu francuzkih koroliv Velikim dosyagnennyam Dagoberta bulo zapochatkuvannya provedennya yarmarku poblizu Parizha kudi z yizhdzhalisya usi kupci Frankskogo korolivstva a takozh inozemni torgovci z Italiyi Ispaniyi Provansu ta inshih krayin Yarmarok provodivsya u zhovtni i trivav chotiri tizhni Zahvorivshi na tyazhku dizenteriyu v ostanni dni 638 roku Dagobert nakazav perevezti sebe do Sen Deni U stinah monastirya vin i pomer 19 sichnya 639 roku i buv tam pohovanij Zazdalegid korol doruchiv virnomu nejstrijskomu mazhordomu Ega oberigati vdovu korolevu Nantildu a takozh malogo Hlodviga II Moneti chasiv Dagoberta ITriyens Dagoberta I 629 639 rr zoloto 1 24 g Solid Dagoberta 623 629 rr Triyens Dagoberta I 629 639 rr zoloto 1 32 gZobrazhennya Dagoberta I v litopisah ta mistectviHlotar II Dagobert i svyatij Arnulf Dagobert abat i chenci Sen Deni Svyatij Amand pri dvori Dagoberta Svyatij Amand i Dagobert Vasalna prisyaga omazh korolya Yudikaelya Dagobertu Smert Dagoberta Dagobert na polyuvanni Emil Sinjol Dagobert korol Avstraziyi Nejstriyi ta Burgundiyi Div takozhMonarhi FranciyiLiteraturaFredegar Hronika kn IV 20 veresnya 2008 u Wayback Machine The Fourth Book of the Cronicle of Fredegar with its continuations London Thomas Nelson and Sons Ltd 1960 ros Kniga istorii frankiv 6 grudnya 2008 u Wayback Machine Das Buch von der Geschiche der Franken Quellen zur Geschichte des 7 und 8 Jahrhunderts Ausgewaehlte Quellen zur deutschen Gechichte des Mittelalters Darmstadt 1982 T 4a ros Z gramoti korolya Dagoberta vidnosno rinku v rajoni Parizhu 629 r 29 lipnya 2009 u Wayback Machine Na sajti Vostochnaya literatura 19 kvitnya 2021 u Wayback Machine ros Laurent Theis Dagobert un roi pour un peuple editions Fayard 1987 ISBN 2 213 01114 1 fr Maurice Bouvier Ajam Dagobert Roi des Francs Figures de proue editions Tallandier 2000 ISBN 2 235 02253 7 fr Gaston Duchet Suchaux et Patrick Perin Clovis et les Merovingiens Editions Tallandier collection La France au fil de ses rois 2002 ISBN 2 235 02321 5 fr Chroniques du temps du Roi Dagobert 592 639 traduites du latin par Francois Guizot et Romain Fougere 2e edition Clermont Ferrand Paleo coll Sources de l histoire de France 2004 169 p 21 cm ISBN 2 913944 38 8 fr PrimitkiSettipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577PosilannyaDagobert I korol frankiv 4 chervnya 2009 u Wayback Machine angl