Трубаду́ри (фр. troubadoures [tɾuβaˈðuɾ], окс. trobador, від окс. trobar «знаходити» (складати вірші)) — середньовічні (XI—XIII ст.) провансальські поети-барди, автори пісень, і часто виконавці.
Трубадури | |
Жанр | d |
---|---|
Історичний період | Високе Середньовіччя |
Частково збігається з | Менестрель, жонглер, d, трувери і d |
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh3THpCa0wwSmxjbTVoY21SRVpWWmxiblJoWkc5MWNpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Етимологія слова
Слово «трубадур», на думку більшості істориків, походить від окситанського дієслова trobar, що означає «вигадувати, винаходити, знаходити». Значення слова надзвичайно підходить до трубадурів — складаючи свої витончені вірші, трубадури вміли підібрати точне слово або риму. Вірші складалися з урахуванням того, що їх обов'язково мала супроводжувати музика. Мандруючи з міста до міста, нерідко в супроводі професійних музикантів, що називалися жонглерами, трубадури виконували свої пісні під арфу, віолу, флейту, лютню або гітару. У замках аристократів, на ринках, лицарських турнірах, ярмарках будь-які святкування неодмінно супроводжувались музикою і часто запрошувалися саме трубадури.
Перший трубадур
Уже на кінець ХІ століття з'являється перший трубадур Провансу — Гільом (Гійом, Вільгельм) ІХ Трубадур (оксит. Guilhem IX de Peiteus, фр. Guillaume IX le Troubadour; 22 жовтня 1071 —10 лютого 1126 рр.), також граф Вільям Пуат'є (Гійом VII) і герцог Аквітанії, прадід Річарда І Левове Серце. Хронологічно, перший із відомих трубадурів, Гільом Аквітанський, вважається родоначальником не лише провансальської, а й європейської поезії. За «відою» ХІІ століття повідомляється, що «Граф Пуат'є був одним із найкуртуазніших людей у світі, та одним із найбільших ошуканців жінок, і був він добрим лицарем, галантним і щедрим; і добре складав вірші та співав…»[] До нас дійшло одинадцять віршів, написаних ним окситанською мовою: шість жартівливих «кансон», чотири куртуазні «кансони» та «покаянна пісня». Дослідники творчості Гільома Аквітанського відзначають поетичну довершеність віршів та їхню яскраву індивідуальність.
- Не знаю, під якою зіркою Народжений: ні добрий я, ні злий, Ні всіх улюбленець, ані вигнанець, Та все в зародку; Я обдарован феєю нічною У глухому виярку.
Походження трубадурів
Відомі імена 600 трубадурів, дотепер дійшли 2500 творів 400 поетів. Серед трубадурів зустрічалися люди різних соціальних прошарків. Здебільшого це були незнатні лицарі, деякі походили з багатих сімей, інші були можновладні особи. Серед них було чимало високоосвічених людей, які багато подорожували. Кожен трубадур довго навчався правилам хорошого тону і поводження з дамою, а також поезії та музиці. Від справжнього трубадура вимагалося бути в курсі останніх новин, мати гарну пам'ять, показати обізнаність про останні плітки при королівському дворі, вміти експромтом скласти вірші для сеньйора або пані та грати, щонайменше, на двох музичних інструментах, поширених при великих і малих феодальних дворах. Розвиток торгівлі у XII сторіччі збагатив південні райони Франції. З'явився час на дозвілля та на просвіту; люди вчилися цінувати мистецтво і жити за правилами хорошого тону. Імениті сеньйори і пані Лангедоку і Провансу стали найвідданішими покровителями трубадурів. Поети були оточені пошаною, а їх вплив помітно відбивався на смаках, моді й манерах вищої знаті. Вони навіть стали родоначальниками бальних танців у Європі.
Куртуазна любов
Трубадури створили своєрідну культуру любові — любов, що становить головний зміст їхніх поезій. Звичайним було поклоніння трубадура дамі. Як правило, вона була заміжньою і стояла на вищому соціальному щаблі. Любов до заміжньої жінки становить непереборну перешкоду. Прагнення до Дами нескінченне: метою куртуазної любові є не володіння об'єктом поклоніння, а важке, але радісне духовне вдосконалення чоловіка, в тому числі й удосконалення поетичної майстерності.
Наслідком культу «Прекрасної Дами» стала реабілітація земної радості і земної любові, поклоніння жінці, що перетворює її із істоти нижчого порядку, причини гріхопадіння, посудини зла, в ідеал.
Трубадури (серед них особливо ) приділяють багато уваги характеристиці досконалого або «лояльного» закоханого: він має відрізнятися скромністю і терпінням, підкорятися всім примхам обраної ним дами, задовольнятися найменшими знаками уваги з її боку, ніколи не переступати певних меж. Для їхньої поезії також характерне перенесення понять зі сфери феодальних відносин сеньйора і васала в сферу куртуазних відносин лицаря і Пані. Слідуючи цьому любовному кодексу, надихаючись світом людської душі, поети не лише складали свої пісні, а й цілий уявний світ, у якому існують ліричні герої.
Мова
Крім художньої цінності, творчість трубадурів також є значним внеском у становлення й розвиток усних і письмових форм сучасних романських мов, при тому що сама мова трубадурів — провансальська мова — в наш час мало використовується в місцях свого традиційного поширення, за винятком відомої сьогодні каталанської мови. Зазвичай трубадури були водночас і співаками-виконавцями своїх творів, лише деякі з них обмежувалися складанням тільки поетичного тексту та музичної мелодії, доручаючи виконання їх жонглерам. Так, наприклад, Бертран де Борн неодноразово звертається у своїх піснях до свого жонглера — Папіоля. Творчість трубадурів розвивалася головним чином в Провансі, але вона була поширена так само в Північній Франції, в Італії та Іспанії. У багатьох областях Іспанії та Італії мова провансальських поетів була в ті часи єдиною літературною мовою. Чимало провансальських поетів побувало в Іспанії, в Італії, у Північній Франції, з іншого боку — багато іспанців, італійців та французів складали свої пісні провансальською мовою. Є підстави думати, що деякі провансальські трубадури переносили свою діяльність навіть в Англію, літературною мовою якої після вторгнення військ Вільгельма Завойовника в 1066 році стала французька. Поезія трубадурів мала також значний вплив на розвиток міннезангу.
Жанри поезії трубадурів
За своїм походженням провансальська лірика, яка виникла, очевидно, наприкінці XI століття, пов'язана з народною пісенною творчістю. Деякі жанри поезії трубадурів наочно демонструють цю фольклорну традицію. Так балада (окситанською: balata — «танцювальна») зберігає в словах і музиці багато рис, що вказують на її зв'язок з народними піснями хороводів; у одній баладі прямо згадується «квітнева королева», традиційний персонаж народних весняних обрядів. Існує також гіпотеза про значний вплив на розвиток поезії трубадурів поетичної культури арабської Іспанії і, перш за все,заждаля — жанру строфічної поезії розмовною арабською мовою, якою користувалися мешканці Іспанії як християни, так і мусульмани.
Виникнувши на ґрунті народної пісні і народної поетичної мови, запозичуючи деякі свої мотиви з фольклорних джерел, провансальська поезія вперше в історії новоєвропейської літератури виступає як поезія індивідуальна, як лірика особистості.
Кансона — один з основних жанрів поезії трубадурів, ліричний вірш про лицарське кохання в середньовічній поезії прованських трубадурів або просто любовна пісня (окс. Canso, італ. canzone — «пісня»). Кансона — це досить складна віршована форма, що складається звичайно з п'яти-семи строф і замикається одним-двома посиланнями (торнадо) з трьох-чотирьох віршів. У торнадо вказувався адресат пісні, який часто називають умовним ім'ям — сеньялем — це могла бути сама пані трубадура або його заступник.
Для лірики трубадурів характерна нескінченна варіація різноманітних поєднань постійних елементів у межах суворо визначеного умовного канону. Неправильне розуміння цього принципу створило думку про «одноманітність» і «монотонність» поезії трубадурів, про те, що формальності створеного ними кодексу любовних стосунків породили «безплідні переспіви колись нових і своєрідних тем». Зрідка трапляються серед трубадурів свідомі порушники цього кодексу куртуазній любові. Так, у Маркабрюна і його послідовника Пейре Карденаля можна знайти пісні, сповнені нападок на жінок і на любов, проте це лише виняток.
Майже одночасно з канцонами виникає жанр пародійної п'єси, де мотиви куртуазній любові іронічно знижуються і жартівливо обігруються. Несподіваним чином пародія, «вивертання навиворіт» куртуазній любові, оновлювала поезію трубадурів, оберігала її від виродження.
Менш умовний, ніж кансони, більш насичений конкретним життєвим матеріалом був інший поширений жанр поезії трубадурів — сірвенти (окс. sirventes — «службова пісня»). Зразком для формальної побудови сірвенти служила кансони. Але сірвенти відрізняються від любовної пісні своєю тематикою. Це жанр обговорення релігійних, моральних, політичних питань. У сірвенті трубадури висміювали недоліки супротивників і оспівували чесноти друзів. Одним з найкращий і найвідоміших авторів сірвент був Бертран де Борн, учасник феодальних усобиць на півдні Франції, у тому числі і військової чвари за владу в Провансі, що виникла між синами англійського короля — Річардом Левове Серце та , на прізвисько Молодий Король. Основна тема поезії де Борна — любов до війни. Найвища радість (окс. joy), яку інший трубадур відчуває, споглядаючи свій ідеал, прекрасну Даму, де Борна доступна тільки в бою. Сірвенти служили Бертрану де Борну одним із засобів боротьби: він невпинно закликає до бойових дій королів і баронів. І, як сказано в його життєписі, де Борн нерідко створював свої твори з метою розпалювання ворожнечі. Іншими настроями насичені сірвенти Пейре Карденаля, теж прославленого майстра цього жанру. У своїх сатиричних піснях, написаних у мужню і енергійно стилі, він таврує гордість та твердосердя багатіїв і знати, висловлює симпатії до бідного і безправного люду, обурюється на французькі війська і інквізицію, які зраджували розгрому альбігойців. У піснях Гільельма Фігейра, сучасника Пейре Карденаля, можна знайти висловлювання, спрямовані проти папства, і нападки на ченців. В одній з сірвент, написанії Гі де Кавальоном, священики засуджуються за те, що «залишили свою головну справу» і переймаються виключно мирськими інтересами. У віршах трубадурів висміюються індульгенції і вшанування мощей, аморальність священників та єпископів, їхнє користолюбсиво.
Відомі й літературно — пародійні сірвенти, своєрідні «галереї трубадурів» — гумористичні портрети побратимів-поетів (Пейре Овернскій, Чернець Монтаудонскій), брехав, ймовірно, з нагоди великих зборів трубадурів при дворах сеньйорів-покровителів.
Поширеним був різновид персональної сірвенти, так званий плач (planh), який висловлює скорботу поета з приводу смерті свого покровителя або близької людини (один з яскравих зразків — «Плач» Бертрана де Борна на смерть «Молодого Короля»).
Ще один популярний жанр — альба (окс. alba — «ранкова зоря»): скарга закоханих на неминучість розлуки з настанням ранку. Являє собою драматичний діалог кавалера з дамою якому іншому, що охороняє спокій закоханих. Діалогічність альби вказує на її зв'язок з народною піснею. Всупереч класичній куртуазній ситуації в Альбі любов стає взаємною, але щастя триває коротко — з настанням ранку коханці розлучаються через страх перед наклепами або ревнивцем-суперником. Цей жанр був поширений також у поезії німецьких .
Популярний був і жанр пастурелі (pastorella або pastorela), пісні, що зображає розмову лицаря з пастушкою; великим майстром цього жанру був Маркабрюн. Пастурель — це жанр не так «соціальний», де зустрічаються представники протилежних класів, як жанр протиставлення поглядів на життя: з одного боку куртуазного, з іншого — здорового глузду. Причому трубадур, який звертається по-куртуазному до пастушки, майже завжди зазнає поразку.
Інші жанри
Лірика трубадурів відрізняється великою різноманітністю жанрів. Крім кансони, сірвенти, балади і альби, популярністю користувалися дебати — спеціальний діалогічний жанр, диспут на художні, психологічні або філософські теми. Чергуючись від строфи до строфи трубадури в суперечці відстоювали свою думку. Дослідники розрізняють два варіанти дебатів: тенсону (від tenso — суперечка) — вільний обмін поглядами і або джок партії (окс. partimen — розділ), де співрозмовники дотримувалися протилежних думок, а трубадур, що відкриває суперечку, задавав тему. Такий партімен між Ліньаруа (сеньяль Раймбаута Оранського) і Гіраутом де Борнелем про переваги і недоліки темного та легкого стилів поезії трубадурів. Причому Раймбо Оранський ставить завдання перед Борнелем захистити легку манеру, хоча останній вважався майстром темного стилю, а весь партімен створений за законами trubar clus. Цікавий він ще й тим, що це одна з перших дискусій на літературну тему.
Існувало і багато інших, другорядних жанрів, наприклад:
- (окс. escondig — виправдання): пісня, в якій поет виправдовується перед своєю пані;
- Дескорт (окс. descort — розбіжність): пісня з нечіткою композицією, що передає збентежений стан поета.
- Сонет: італійський жанр, запозичений і розвинутий трубадурами.
- : скарга трубадура на свою Даму чи на свого покровителя.
- : як правило, із закликом до участі в них.
- : хвалебна пісня, як правило, тематизує успіх в коханні.
Деякі з жанрів представлені всього лише одним-двома творами. Велика кількість поетичних жанрів супроводжувалося суворою регламентацією їхньої тематики і словесної форми. Разом з тим, у трубадурів зустрічаються спроби подолати жанрові трафарети, створювати нові жанри або по-новому трактувати старі.
Література
Загальні дослідження
- Akehurst, F. R. P., and Davis, Judith M., edd. (1995). A Handbook of the Troubadours. Berkeley: University of California Press. .
- Gaunt, Simon, and Kay, Sarah, edd. (1999) The Troubadours: An Introduction. Cambridge: Cambridge University Press. .
- Jones, W. Powell (1931). «The Jongleur Troubadours of Provence.» PMLA, 46:2 (June), pp. 307–311.
Антології
- René Nelli et René Lavaud, Les troubadours : Le trésor poétique de l'Occitanie, vol. 1 : L'œuvre épique, Desclée de Brouwer, coll. " bibliothèque européenne ", Paris, 1966 ()
- René Nelli et René Lavaud, Les troubadours : Le trésor poétique de l'Occitanie, vol. 2 : L'œuvre poétique, Desclée de Brouwer, coll. " bibliothèque européenne ", Paris, 1966 ()
- Jacques Roubaud, Les troubadours : anthologie bilingue, Seghers, Paris, 1971 ()
- Pierre Bec, Anthologie des troubadours, Union générale d'édition, coll. " 10/18 ", Paris, 1979 ()
Історичні дослідження
- François-Juste-Marie Raynouard
- La Grammaire des troubadours, 1816
- Des troubadours et les cours d'amour, 1817
- Grammaire comparée des langues de l'Europe latine dans leurs rapports avec la langue des troubadours, 1821
- Choix des poésies originales des troubadours, 6 vol., 1816—1821
- Lexique de la langue des troubadours, 1824
- Duc de La Salle de Rochemaure, Les Troubadours cantaliens XII-XXe siècle, 1910, Bloud et Gay, 2 in-12°, 645 et 577 p.
- Paden, William D. (2005) «Troubadours and History» (pp. 157–182). The World of Eleanor of Aquitaine: Literature and Society in Southern France between the Eleventh and Twelfth Centuries, edd. Marcus Bull and Catherine Léglu. Woodbridge: Boydell Press. .
- Riquer, Martín de. Los trovadores: historia literaria y textos. 3 vol. Barcelona: Planeta, 1975.
Історія
- Henri-Irénée Marrou, Les Troubadours, Le Seuil, Paris, 1971 ()
- Geneviève Brunel-Lobrichon et Claudie Duhamel-Amado, Au temps des troubadours, Hachette, coll. " La Vie quotidienne ", Paris, 1997 ()
- Linda M. Paterson, Le monde des troubadours, Les Presses du Languedoc, Montpelier, 1999 ()
Літературознавчі дослідження
- René Nelli, L'Érotique des Troubadours, Privat, Toulouse, 1963 ()
- Ezra Pound, Sur les pas des troubadours en pays d'Oc, éditions du Rocher, Paris, 2005 ()
- Pierre Bec, Écrits sur les troubadours et la lyrique médiévale, Paradigme, coll. " Medievalia ", Caen, 1992 ()
- Boase, Roger (1977). The Origin and Meaning of Courtly Love: A Critical Study of European Scholarship. Manchester: Manchester University Press. .
Мова трубадурів
- Pierre Bec, La langue occitane, Presses universitaires de France, coll. " Que Sais-je ? ", Paris, 1986 ()
- Maurice Romieu, André Bianchi, La lenga del trobar : Precís de grammatica d'occitan ancian, Presses universitaires de Bordeaux, Paris, 1986 ()
Музика трубадурів
- Ismael Fernandez de la Cuesta et Robert Lafont, Las cançons dels trobadors, Institut d'Estudis Occitans, coll. " Opera omnia ", Toulouse, 1979 ()
- Claude Riot, Chants et instruments : Trouveurs et jongleurs au Moyen Age, Desclée de Brouwer, coll. " R.E.M.P.A.R.T ", Paris, 1996 ()
- Aubrey, Elizabeth (1989). «References to Music in Old Occitan Literature.» Acta Musicologica, 61:2 (May—August), pp. 110–149.
Примітки
- Песни трубадуров. Сост., Перевод, комментарии А. Г. Наймана, М.: Наука, 1979, с. 4
Див. також
- Провансальська література
- Трувери
- Мінезингери
- Мейстерзанг
- Фастнахтшпіль
- Жонглер
- Менестрель
- Пейре д'Алвернь
- Раймбаут д'Ауренга
- Бертран де Борн
- Бернард де Вентадорн
- Марія де Вентадорн
- Пейре Відаль
- Арнаут Даніель
- Беатриса де Діа
- Кастеллоза
- Гійом де Кабестань
- Гіро Калансон
- Пейре Карденаль
- Маркабрюн
- Азалаїс де Поркайрагуес
- Гіраут Рик'єр
- Жофре Рюдель
- Серкамон
- Сорделло
- Гі д'Юссель
Посилання
- Трубадури // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Трубадур // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 504.
- Трубадур // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. — Чернівці : Золоті литаври, 2001. — С. 578. — 634 с.
- Chaytor, Henry John (1912). The Troubadours. Cambridge: Cambridge University Press.
- Menocal, María Rosa (1981). "Close Encounters in Medieval Provence: Spain's Role in the Birth of Troubadour Poetry." Hispanic Review, 49:1 (Williams Memorial Issue, Winter), pp. 43—64.
- Silverstein, Theodore (1949). "Andreas, Plato, and the Arabs: Remarks on Some Recent Accounts of Courtly Love." Modern Philology, 47:2 (November), pp. 117—126.
- Warren, F. M. (1912). "The Troubadour Canso and Latin Lyric Poetry." Modern Philology, 9:4 (April), pp. 469—487.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Trubadur opera Trubadu ri fr troubadoures tɾubaˈduɾ oks trobador vid oks trobar znahoditi skladati virshi serednovichni XI XIII st provansalski poeti bardi avtori pisen i chasto vikonavci Trubaduri Zhanrd Istorichnij periodVisoke Serednovichchya Chastkovo zbigayetsya zMenestrel zhongler d truveri i d Trubaduri u Vikishovishi Bernar de Ventadorn Malyunok z rukopisu XIII st Etimologiya slovaSlovo trubadur na dumku bilshosti istorikiv pohodit vid oksitanskogo diyeslova trobar sho oznachaye vigaduvati vinahoditi znahoditi Znachennya slova nadzvichajno pidhodit do trubaduriv skladayuchi svoyi vitoncheni virshi trubaduri vmili pidibrati tochne slovo abo rimu Virshi skladalisya z urahuvannyam togo sho yih obov yazkovo mala suprovodzhuvati muzika Mandruyuchi z mista do mista neridko v suprovodi profesijnih muzikantiv sho nazivalisya zhonglerami trubaduri vikonuvali svoyi pisni pid arfu violu flejtu lyutnyu abo gitaru U zamkah aristokrativ na rinkah licarskih turnirah yarmarkah bud yaki svyatkuvannya neodminno suprovodzhuvalis muzikoyu i chasto zaproshuvalisya same trubaduri Pershij trubadurUzhe na kinec HI stolittya z yavlyayetsya pershij trubadur Provansu Gilom Gijom Vilgelm IH Trubadur oksit Guilhem IX de Peiteus fr Guillaume IX le Troubadour 22 zhovtnya 1071 10 lyutogo 1126 rr takozh graf Vilyam Puat ye Gijom VII i gercog Akvitaniyi pradid Richarda I Levove Serce Hronologichno pershij iz vidomih trubaduriv Gilom Akvitanskij vvazhayetsya rodonachalnikom ne lishe provansalskoyi a j yevropejskoyi poeziyi Za vidoyu HII stolittya povidomlyayetsya sho Graf Puat ye buv odnim iz najkurtuaznishih lyudej u sviti ta odnim iz najbilshih oshukanciv zhinok i buv vin dobrim licarem galantnim i shedrim i dobre skladav virshi ta spivav dzherelo Do nas dijshlo odinadcyat virshiv napisanih nim oksitanskoyu movoyu shist zhartivlivih kanson chotiri kurtuazni kansoni ta pokayanna pisnya Doslidniki tvorchosti Giloma Akvitanskogo vidznachayut poetichnu dovershenist virshiv ta yihnyu yaskravu individualnist Ne znayu pid yakoyu zirkoyu Narodzhenij ni dobrij ya ni zlij Ni vsih ulyublenec ani vignanec Ta vse v zarodku Ya obdarovan feyeyu nichnoyu U gluhomu viyarku Pohodzhennya trubadurivVidomi imena 600 trubaduriv doteper dijshli 2500 tvoriv 400 poetiv Sered trubaduriv zustrichalisya lyudi riznih socialnih prosharkiv Zdebilshogo ce buli neznatni licari deyaki pohodili z bagatih simej inshi buli mozhnovladni osobi Sered nih bulo chimalo visokoosvichenih lyudej yaki bagato podorozhuvali Kozhen trubadur dovgo navchavsya pravilam horoshogo tonu i povodzhennya z damoyu a takozh poeziyi ta muzici Vid spravzhnogo trubadura vimagalosya buti v kursi ostannih novin mati garnu pam yat pokazati obiznanist pro ostanni plitki pri korolivskomu dvori vmiti ekspromtom sklasti virshi dlya senjora abo pani ta grati shonajmenshe na dvoh muzichnih instrumentah poshirenih pri velikih i malih feodalnih dvorah Rozvitok torgivli u XII storichchi zbagativ pivdenni rajoni Franciyi Z yavivsya chas na dozvillya ta na prosvitu lyudi vchilisya cinuvati mistectvo i zhiti za pravilami horoshogo tonu Imeniti senjori i pani Langedoku i Provansu stali najviddanishimi pokrovitelyami trubaduriv Poeti buli otocheni poshanoyu a yih vpliv pomitno vidbivavsya na smakah modi j manerah vishoyi znati Voni navit stali rodonachalnikami balnih tanciv u Yevropi Kurtuazna lyubovDokladnishe Kurtuazna lyubov Trubaduri stvorili svoyeridnu kulturu lyubovi lyubov sho stanovit golovnij zmist yihnih poezij Zvichajnim bulo pokloninnya trubadura dami Yak pravilo vona bula zamizhnoyu i stoyala na vishomu socialnomu shabli Lyubov do zamizhnoyi zhinki stanovit neperebornu pereshkodu Pragnennya do Dami neskinchenne metoyu kurtuaznoyi lyubovi ye ne volodinnya ob yektom pokloninnya a vazhke ale radisne duhovne vdoskonalennya cholovika v tomu chisli j udoskonalennya poetichnoyi majsternosti Naslidkom kultu Prekrasnoyi Dami stala reabilitaciya zemnoyi radosti i zemnoyi lyubovi pokloninnya zhinci sho peretvoryuye yiyi iz istoti nizhchogo poryadku prichini grihopadinnya posudini zla v ideal Trubaduri sered nih osoblivo pridilyayut bagato uvagi harakteristici doskonalogo abo loyalnogo zakohanogo vin maye vidriznyatisya skromnistyu i terpinnyam pidkoryatisya vsim primham obranoyi nim dami zadovolnyatisya najmenshimi znakami uvagi z yiyi boku nikoli ne perestupati pevnih mezh Dlya yihnoyi poeziyi takozh harakterne perenesennya ponyat zi sferi feodalnih vidnosin senjora i vasala v sferu kurtuaznih vidnosin licarya i Pani Sliduyuchi comu lyubovnomu kodeksu nadihayuchis svitom lyudskoyi dushi poeti ne lishe skladali svoyi pisni a j cilij uyavnij svit u yakomu isnuyut lirichni geroyi MovaKrim hudozhnoyi cinnosti tvorchist trubaduriv takozh ye znachnim vneskom u stanovlennya j rozvitok usnih i pismovih form suchasnih romanskih mov pri tomu sho sama mova trubaduriv provansalska mova v nash chas malo vikoristovuyetsya v miscyah svogo tradicijnogo poshirennya za vinyatkom vidomoyi sogodni katalanskoyi movi Zazvichaj trubaduri buli vodnochas i spivakami vikonavcyami svoyih tvoriv lishe deyaki z nih obmezhuvalisya skladannyam tilki poetichnogo tekstu ta muzichnoyi melodiyi doruchayuchi vikonannya yih zhongleram Tak napriklad Bertran de Born neodnorazovo zvertayetsya u svoyih pisnyah do svogo zhonglera Papiolya Tvorchist trubaduriv rozvivalasya golovnim chinom v Provansi ale vona bula poshirena tak samo v Pivnichnij Franciyi v Italiyi ta Ispaniyi U bagatoh oblastyah Ispaniyi ta Italiyi mova provansalskih poetiv bula v ti chasi yedinoyu literaturnoyu movoyu Chimalo provansalskih poetiv pobuvalo v Ispaniyi v Italiyi u Pivnichnij Franciyi z inshogo boku bagato ispanciv italijciv ta francuziv skladali svoyi pisni provansalskoyu movoyu Ye pidstavi dumati sho deyaki provansalski trubaduri perenosili svoyu diyalnist navit v Angliyu literaturnoyu movoyu yakoyi pislya vtorgnennya vijsk Vilgelma Zavojovnika v 1066 roci stala francuzka Poeziya trubaduriv mala takozh znachnij vpliv na rozvitok minnezangu Zhanri poeziyi trubadurivZa svoyim pohodzhennyam provansalska lirika yaka vinikla ochevidno naprikinci XI stolittya pov yazana z narodnoyu pisennoyu tvorchistyu Deyaki zhanri poeziyi trubaduriv naochno demonstruyut cyu folklornu tradiciyu Tak balada oksitanskoyu balata tancyuvalna zberigaye v slovah i muzici bagato ris sho vkazuyut na yiyi zv yazok z narodnimi pisnyami horovodiv u odnij baladi pryamo zgaduyetsya kvitneva koroleva tradicijnij personazh narodnih vesnyanih obryadiv Isnuye takozh gipoteza pro znachnij vpliv na rozvitok poeziyi trubaduriv poetichnoyi kulturi arabskoyi Ispaniyi i persh za vse zazhdalya zhanru strofichnoyi poeziyi rozmovnoyu arabskoyu movoyu yakoyu koristuvalisya meshkanci Ispaniyi yak hristiyani tak i musulmani Viniknuvshi na grunti narodnoyi pisni i narodnoyi poetichnoyi movi zapozichuyuchi deyaki svoyi motivi z folklornih dzherel provansalska poeziya vpershe v istoriyi novoyevropejskoyi literaturi vistupaye yak poeziya individualna yak lirika osobistosti Kansona Kansona odin z osnovnih zhanriv poeziyi trubaduriv lirichnij virsh pro licarske kohannya v serednovichnij poeziyi provanskih trubaduriv abo prosto lyubovna pisnya oks Canso ital canzone pisnya Kansona ce dosit skladna virshovana forma sho skladayetsya zvichajno z p yati semi strof i zamikayetsya odnim dvoma posilannyami tornado z troh chotiroh virshiv U tornado vkazuvavsya adresat pisni yakij chasto nazivayut umovnim im yam senyalem ce mogla buti sama pani trubadura abo jogo zastupnik Dlya liriki trubaduriv harakterna neskinchenna variaciya riznomanitnih poyednan postijnih elementiv u mezhah suvoro viznachenogo umovnogo kanonu Nepravilne rozuminnya cogo principu stvorilo dumku pro odnomanitnist i monotonnist poeziyi trubaduriv pro te sho formalnosti stvorenogo nimi kodeksu lyubovnih stosunkiv porodili bezplidni perespivi kolis novih i svoyeridnih tem Zridka traplyayutsya sered trubaduriv svidomi porushniki cogo kodeksu kurtuaznij lyubovi Tak u Markabryuna i jogo poslidovnika Pejre Kardenalya mozhna znajti pisni spovneni napadok na zhinok i na lyubov prote ce lishe vinyatok Majzhe odnochasno z kanconami vinikaye zhanr parodijnoyi p yesi de motivi kurtuaznij lyubovi ironichno znizhuyutsya i zhartivlivo obigruyutsya Nespodivanim chinom parodiya vivertannya navivorit kurtuaznij lyubovi onovlyuvala poeziyu trubaduriv oberigala yiyi vid virodzhennya Sirventa Mensh umovnij nizh kansoni bilsh nasichenij konkretnim zhittyevim materialom buv inshij poshirenij zhanr poeziyi trubaduriv sirventi oks sirventes sluzhbova pisnya Zrazkom dlya formalnoyi pobudovi sirventi sluzhila kansoni Ale sirventi vidriznyayutsya vid lyubovnoyi pisni svoyeyu tematikoyu Ce zhanr obgovorennya religijnih moralnih politichnih pitan U sirventi trubaduri vismiyuvali nedoliki suprotivnikiv i ospivuvali chesnoti druziv Odnim z najkrashij i najvidomishih avtoriv sirvent buv Bertran de Born uchasnik feodalnih usobic na pivdni Franciyi u tomu chisli i vijskovoyi chvari za vladu v Provansi sho vinikla mizh sinami anglijskogo korolya Richardom Levove Serce ta na prizvisko Molodij Korol Osnovna tema poeziyi de Borna lyubov do vijni Najvisha radist oks joy yaku inshij trubadur vidchuvaye spoglyadayuchi svij ideal prekrasnu Damu de Borna dostupna tilki v boyu Sirventi sluzhili Bertranu de Bornu odnim iz zasobiv borotbi vin nevpinno zaklikaye do bojovih dij koroliv i baroniv I yak skazano v jogo zhittyepisi de Born neridko stvoryuvav svoyi tvori z metoyu rozpalyuvannya vorozhnechi Inshimi nastroyami nasicheni sirventi Pejre Kardenalya tezh proslavlenogo majstra cogo zhanru U svoyih satirichnih pisnyah napisanih u muzhnyu i energijno stili vin tavruye gordist ta tverdoserdya bagatiyiv i znati vislovlyuye simpatiyi do bidnogo i bezpravnogo lyudu oburyuyetsya na francuzki vijska i inkviziciyu yaki zradzhuvali rozgromu albigojciv U pisnyah Gilelma Figejra suchasnika Pejre Kardenalya mozhna znajti vislovlyuvannya spryamovani proti papstva i napadki na chenciv V odnij z sirvent napisaniyi Gi de Kavalonom svyasheniki zasudzhuyutsya za te sho zalishili svoyu golovnu spravu i perejmayutsya viklyuchno mirskimi interesami U virshah trubaduriv vismiyuyutsya indulgenciyi i vshanuvannya moshej amoralnist svyashennikiv ta yepiskopiv yihnye koristolyubsivo Vidomi j literaturno parodijni sirventi svoyeridni galereyi trubaduriv gumoristichni portreti pobratimiv poetiv Pejre Overnskij Chernec Montaudonskij brehav jmovirno z nagodi velikih zboriv trubaduriv pri dvorah senjoriv pokroviteliv Poshirenim buv riznovid personalnoyi sirventi tak zvanij plach planh yakij vislovlyuye skorbotu poeta z privodu smerti svogo pokrovitelya abo blizkoyi lyudini odin z yaskravih zrazkiv Plach Bertrana de Borna na smert Molodogo Korolya Alba She odin populyarnij zhanr alba oks alba rankova zorya skarga zakohanih na neminuchist rozluki z nastannyam ranku Yavlyaye soboyu dramatichnij dialog kavalera z damoyu yakomu inshomu sho ohoronyaye spokij zakohanih Dialogichnist albi vkazuye na yiyi zv yazok z narodnoyu pisneyu Vsuperech klasichnij kurtuaznij situaciyi v Albi lyubov staye vzayemnoyu ale shastya trivaye korotko z nastannyam ranku kohanci rozluchayutsya cherez strah pered naklepami abo revnivcem supernikom Cej zhanr buv poshirenij takozh u poeziyi nimeckih Pasturel Populyarnij buv i zhanr pastureli pastorella abo pastorela pisni sho zobrazhaye rozmovu licarya z pastushkoyu velikim majstrom cogo zhanru buv Markabryun Pasturel ce zhanr ne tak socialnij de zustrichayutsya predstavniki protilezhnih klasiv yak zhanr protistavlennya poglyadiv na zhittya z odnogo boku kurtuaznogo z inshogo zdorovogo gluzdu Prichomu trubadur yakij zvertayetsya po kurtuaznomu do pastushki majzhe zavzhdi zaznaye porazku Inshi zhanri Lirika trubaduriv vidriznyayetsya velikoyu riznomanitnistyu zhanriv Krim kansoni sirventi baladi i albi populyarnistyu koristuvalisya debati specialnij dialogichnij zhanr disput na hudozhni psihologichni abo filosofski temi Cherguyuchis vid strofi do strofi trubaduri v superechci vidstoyuvali svoyu dumku Doslidniki rozriznyayut dva varianti debativ tensonu vid tenso superechka vilnij obmin poglyadami i abo dzhok partiyi oks partimen rozdil de spivrozmovniki dotrimuvalisya protilezhnih dumok a trubadur sho vidkrivaye superechku zadavav temu Takij partimen mizh Linarua senyal Rajmbauta Oranskogo i Girautom de Bornelem pro perevagi i nedoliki temnogo ta legkogo stiliv poeziyi trubaduriv Prichomu Rajmbo Oranskij stavit zavdannya pered Bornelem zahistiti legku maneru hocha ostannij vvazhavsya majstrom temnogo stilyu a ves partimen stvorenij za zakonami trubar clus Cikavij vin she j tim sho ce odna z pershih diskusij na literaturnu temu Isnuvalo i bagato inshih drugoryadnih zhanriv napriklad oks escondig vipravdannya pisnya v yakij poet vipravdovuyetsya pered svoyeyu pani Deskort oks descort rozbizhnist pisnya z nechitkoyu kompoziciyeyu sho peredaye zbentezhenij stan poeta Sonet italijskij zhanr zapozichenij i rozvinutij trubadurami skarga trubadura na svoyu Damu chi na svogo pokrovitelya yak pravilo iz zaklikom do uchasti v nih hvalebna pisnya yak pravilo tematizuye uspih v kohanni Deyaki z zhanriv predstavleni vsogo lishe odnim dvoma tvorami Velika kilkist poetichnih zhanriv suprovodzhuvalosya suvoroyu reglamentaciyeyu yihnoyi tematiki i slovesnoyi formi Razom z tim u trubaduriv zustrichayutsya sprobi podolati zhanrovi trafareti stvoryuvati novi zhanri abo po novomu traktuvati stari LiteraturaZagalni doslidzhennya Akehurst F R P and Davis Judith M edd 1995 A Handbook of the Troubadours Berkeley University of California Press ISBN 052 007 976 0 Gaunt Simon and Kay Sarah edd 1999 The Troubadours An Introduction Cambridge Cambridge University Press Jones W Powell 1931 The Jongleur Troubadours of Provence PMLA 46 2 June pp 307 311 Antologiyi Rene Nelli et Rene Lavaud Les troubadours Le tresor poetique de l Occitanie vol 1 L œuvre epique Desclee de Brouwer coll bibliotheque europeenne Paris 1966 ISBN 2 220 02192 0 Rene Nelli et Rene Lavaud Les troubadours Le tresor poetique de l Occitanie vol 2 L œuvre poetique Desclee de Brouwer coll bibliotheque europeenne Paris 1966 ISBN 2 220 02192 0 Jacques Roubaud Les troubadours anthologie bilingue Seghers Paris 1971 ISBN 2 221 50188 8 Pierre Bec Anthologie des troubadours Union generale d edition coll 10 18 Paris 1979 ISBN 2 264 00242 5 Istorichni doslidzhennya Francois Juste Marie Raynouard La Grammaire des troubadours 1816 Des troubadours et les cours d amour 1817 Grammaire comparee des langues de l Europe latine dans leurs rapports avec la langue des troubadours 1821 Choix des poesies originales des troubadours 6 vol 1816 1821 Lexique de la langue des troubadours 1824 Duc de La Salle de Rochemaure Les Troubadours cantaliens XII XXe siecle 1910 Bloud et Gay 2 in 12 645 et 577 p Paden William D 2005 Troubadours and History pp 157 182 The World of Eleanor of Aquitaine Literature and Society in Southern France between the Eleventh and Twelfth Centuries edd Marcus Bull and Catherine Leglu Woodbridge Boydell Press ISBN 1 84383 114 7 Riquer Martin de Los trovadores historia literaria y textos 3 vol Barcelona Planeta 1975 Istoriya Henri Irenee Marrou Les Troubadours Le Seuil Paris 1971 ISBN 2 02 000650 2 Genevieve Brunel Lobrichon et Claudie Duhamel Amado Au temps des troubadours Hachette coll La Vie quotidienne Paris 1997 ISBN 2012355250 Linda M Paterson Le monde des troubadours Les Presses du Languedoc Montpelier 1999 ISBN 2 85998 193 4 Literaturoznavchi doslidzhennya Rene Nelli L Erotique des Troubadours Privat Toulouse 1963 ISBN 2000025730 Ezra Pound Sur les pas des troubadours en pays d Oc editions du Rocher Paris 2005 ISBN 2268054594 Pierre Bec Ecrits sur les troubadours et la lyrique medievale Paradigme coll Medievalia Caen 1992 ISBN 2868780679 Boase Roger 1977 The Origin and Meaning of Courtly Love A Critical Study of European Scholarship Manchester Manchester University Press ISBN 0 87471 950 X Mova trubaduriv Pierre Bec La langue occitane Presses universitaires de France coll Que Sais je Paris 1986 ISBN 2 13 039639 9 Maurice Romieu Andre Bianchi La lenga del trobar Precis de grammatica d occitan ancian Presses universitaires de Bordeaux Paris 1986 ISBN 2 86 781393 X Muzika trubaduriv Ismael Fernandez de la Cuesta et Robert Lafont Las cancons dels trobadors Institut d Estudis Occitans coll Opera omnia Toulouse 1979 ISBN 2012355250 Claude Riot Chants et instruments Trouveurs et jongleurs au Moyen Age Desclee de Brouwer coll R E M P A R T Paris 1996 ISBN 2 200 03681 7 Aubrey Elizabeth 1989 References to Music in Old Occitan Literature Acta Musicologica 61 2 May August pp 110 149 PrimitkiPesni trubadurov Sost Perevod kommentarii A G Najmana M Nauka 1979 s 4Div takozhProvansalska literatura Truveri Minezingeri Mejsterzang Fastnahtshpil Zhongler Menestrel Pejre d Alvern Rajmbaut d Aurenga Bertran de Born Bernard de Ventadorn Mariya de Ventadorn Pejre Vidal Arnaut Daniel Beatrisa de Dia Kastelloza Gijom de Kabestan Giro Kalanson Pejre Kardenal Markabryun Azalayis de Porkajragues Giraut Rik yer Zhofre Ryudel Serkamon Sordello Gi d YusselPosilannyaTrubaduri Universalnij slovnik enciklopediya 4 te vid K Teka 2006 Trubadur Literaturoznavcha enciklopediya u 2 t avt uklad Yu I Kovaliv Kiyiv VC Akademiya 2007 T 2 M Ya S 504 Trubadur Leksikon zagalnogo ta porivnyalnogo literaturoznavstva golova red A Volkov Chernivci Zoloti litavri 2001 S 578 634 s Chaytor Henry John 1912 The Troubadours Cambridge Cambridge University Press Menocal Maria Rosa 1981 Close Encounters in Medieval Provence Spain s Role in the Birth of Troubadour Poetry Hispanic Review 49 1 Williams Memorial Issue Winter pp 43 64 Silverstein Theodore 1949 Andreas Plato and the Arabs Remarks on Some Recent Accounts of Courtly Love Modern Philology 47 2 November pp 117 126 Warren F M 1912 The Troubadour Canso and Latin Lyric Poetry Modern Philology 9 4 April pp 469 487