Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької — театр опери і балету у Львові, в історичному центрі міста, на проспекті Свободи, 28. Названий на честь відомої української оперної співачки Соломії Крушельницької.
Львівський національний академічний театр опери та балету імені Соломії Крушельницької | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Фасад Львівської опери | ||||
Координати: 49°50′39″ пн. ш. 24°01′35″ сх. д. / 49.84417° пн. ш. 24.02639° сх. д. | ||||
Країна | | |||
Місто | ||||
Адреса | просп. Свободи, 28 | |||
Архітектор | Зиґмунт Ґорґолевський | |||
Архітектурний стиль | неоренесанс і еклектика (архітектура) | |||
Місткість | 1100 | |||
Тип | оперний театр | |||
Статус | Національний академічний | |||
Відкрито | 1900 | |||
Оф. відкриття | 1900[1] | |||
Керівництво | Вовкун Василь | |||
opera.lviv.ua | ||||
Ідентифікатори і посилання | ||||
![]() | UA-46-101-1483 | |||
EUTA theatre ID | 1713 | |||
20019525 | ||||
OpenStreetMap relation | 24564089 | |||
| ||||
|
Історія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF4THlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TXlWRU1DVkNRaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUmlWRU1TVTRNaVZFTVNVNE15VkVNU1U0TUNWRU1DVkNNRjh5WHlVeU9DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWpBbFJERWxPRElsUkRFbE9EQmZKVVF4SlRnelh5VkVNQ1U1UWlWRU1TVTRReVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVXlPUzVxY0djdk1qSXdjSGd0SlVRd0pVRXhKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd6SlVRd0pVSkNKVVF4SlRoREpVUXdKVUpHSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnekpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXdYekpmSlRJNEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1WHlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE1GOGxSREVsT0ROZkpVUXdKVGxDSlVReEpUaERKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpUSTVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Будівництво театру розпочалось у червні 1897 року за проєктом архітектора Зиґмунта Ґорґолевського — автора багатьох монументальних споруд Польщі й Німеччини.
Відкрився театр для глядачів 4 жовтня 1900 р. прем'єрою лірико-драматичної опери «Янек» Владислава Желенського — про життя карпатських верховинців. Головну партію співав український тенор Олександр Мишуга. В урочистому відкритті брали участь письменник Генрик Сенкевич, композитор Ігнацій Ян Падеревський та делегації з різних європейських театрів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV5THlWRU1DVTVSU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVbFJEQWxRakFsUkRFbE9ESWxSREVsT0RCZkpVUXdKVGxDSlVReEpUaERKVVF3SlVJeUpVUXhKVGsySlVRd0pVSXlYekU1TWpndWFuQm5MekkwTUhCNExTVkVNQ1U1UlNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWpBbFJERWxPRElsUkRFbE9EQmZKVVF3SlRsQ0pVUXhKVGhESlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpVUXdKVUl5WHpFNU1qZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Австро-Угорщина, ЗУНР, Польща
Театр іменувався Великий міський театр і працював до 1934 року. Репертуар включав опери «Тангейзер», «Лоенгрін» та «Перстень Нібелунга» Ріхарда Ваґнера, «Травіата», «Трубадур» Джузеппе Верді, «Кармен» Жоржа Бізе, «Лючія ді Ляммермур» Гаетано Доніцетті, «Фауст» Шарля Гуно, «Євгеній Онєгін» Петра Чайковського, «Борис Годунов» Модеста Мусоргського та інші. 1921 року була поставлена перша балетна вистава — «Лебедине озеро» Петра Чайковського.
У 1934 році театр був закритий через фінансову скруту. В грудні 1939 року із входженням Львівського воєводства до складу СРСР Великий міський театр було перейменовано на Львівський державний театр опери та балету з підпорядкуванням його Міністерству культури УРСР. Реорганізовано оркестр, хор, балетну трупу, серед солістів опери з'явилися нові імена — випускники Київської, Харківської та Одеської консерваторій. Репертуар театру збагатився операми українських композиторів — «Наталка Полтавка» Миколи Лисенка і «Запорожець за Дунаєм» Гулака-Артемовського. Протягом 1939–1941 років диригентами були Лев Туркевич, Маріан Альтенберг.
Під час Другої світової війни
У 1939–1945 роках театр пережив встановлення окупаційної влади (спочатку російської, потім — німецької) і остаточне включення Західної України до УРСР.
У воєнні роки театр продовжував працювати, сезон 1941–42 років був відкритий оперою «Запорожець за Дунаєм», пізніше ставились опери переважно італійських та німецьких композиторів.
13–14 березня 1943 року театр гастролював у Дрогобичі.
Повоєнні роки (CPCP)
У повоєнні роки репертуар театру збагатився операми та балетами українських композиторів — Миколи Лисенка, Михайла Вериківського, Бориса Лятошинського, Анатолія Кос-Анатольського, Костянтина Данькевича, Мирослава Скорика та ін.
У сторіччя від дня народження Івана Франка (1956 р.) театру було надано його ім'я. 1961 року театр одержав статус Академічного. 1973 року на фасаді встановлено меморіальну табличку, яка сповіщала про проведення 1939 року в будівлі театру Народних Зборів Західної України.
Наприкінці 1970-х років театр закрився на реставрацію. В ньому було зміцнено фундаменти, переплановано підвальні приміщення, реконструйовано сценічні механізми, що дало можливість облаштувати на сцені 4 плунжери для спорудження декорацій на різних рівнях. У нішах фоє було встановлено погруддя Т. Шевченка, І. Франка, А. Міцкевича, О. Пушкіна, а в нішах дзеркального залу — М. Лисенка, С. Гулака-Артемовського, М. Глінки, П. Чайковського, виконані скульпторами Е. Миськом, Я. Чайкою, Й. Садовським, О. Пилєвим. Оновлений театр відкрився у 1984 році.
Роки незалежної України
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUyTHpJd0xVaHllWFp1YVdFdE1qQXdNeTFpWVdOckxtcHdaeTh5TmpCd2VDMHlNQzFJY25sMmJtbGhMVEl3TURNdFltRmpheTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpoTDBOdmFXNWZiMlpmVld0eVlXbHVaVjlNVkU5Q1gxSXVhbkJuTHpFMk1IQjRMVU52YVc1ZmIyWmZWV3R5WVdsdVpWOU1WRTlDWDFJdWFuQm4uanBn.jpg)
У травні 1999 р. театр став важливим об'єктом Шостої Зустрічі Президентів країн Центральної Європи у Львові: Болгарії — Петер Стоянов, Румунії — Еміль Константінеску, Угорщини — Арпад Генц, Австрії — Томас Клестіль, Словенії — Мілан Кучан, Чехії — Вацлав Гавел, Німеччини — Роман Герцог, України — Леонід Кучма та Польщі — Александр Квасневський. Ця історична зустріч президентів сприяла другому оновленню театру. В тому ж році до саміту президентів Центральної Європи будівля театру /інтер'єр та екстер'єр/ були оновлені з використанням сучасних матеріалів та технологій.
У 2000 році театр святкував 100-річний ювілей. Було вирішено, що Указ про надання театрові імені Івана Франка «втратив чинність», і тому його замінили на ім'я Соломії Крушельницької. 5 жовтня 2005 року в дзеркальному залі перед працівниками театру Президент України Віктор Ющенко, відзначаючи великі заслуги всього колективу, високий виконавський рівень солістів, хору та оркестру, оголосив про надання театрові статусу Національного.
Світовою прем'єрою була постановка «Мойсей» Мирослава Скорика, що відбулася у дні візиту Папи Івана Павла ІІ до України у 2001 році.
У квітні 2006 року відбулися гастролі колективу в Катарі, де трупа Львівського оперного театру під керуванням головного диригента Михайла Дутчака виконала оперу Джузеппе Верді «Травіата».
У 2008 році Львівський національний академічний театр опери та балету став членом асоціації .
У дзеркальному залі театру були встановлені скульптурні портрети видатних українських співаків першої половини ХХ століття Соломії Крушельницької, Олександра Мишуги, Модеста Менцинського; видатного українського сценографа другої половини ХХ століття, народного художника України Євгена Лисика та диригента Ярослава Вощака.
26 серпня 2016 року, з нагоди завершення року праведного Андрея Шептицького, у Львівській опері урочисто освятили барельєф Митрополита. Чин освячення звершив глава УГКЦ Блаженніший Святослав Шевчук. Барельєф духовному лідерові, меценатові і громадському діячеві Митрополиту УГКЦ Андреєві Шептицькому розміщений у фоє оперного театру поруч із барельєфом Папі Римському Іоанну Павлу II. Завершення року Андрея Шептицького цього ж дня відзначили концертною програмою.
Історія будівництва та реконструкцій
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTHlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE5pVkVNU1U0TWlWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JWOGxSREFsT1VJbFJERWxPRU1sUkRBbFFqSWxSREVsT1RZbFJEQWxRaklsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREVsT1RkZkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRMbXB3Wnk4eU5qQndlQzBsUkRBbE9URWxSREVsT0RNbFJEQWxRalFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpJbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RZbFJERWxPRElsUkRBbFFqSWxSREFsUWtWZkpVUXdKVGxDSlVReEpUaERKVVF3SlVJeUpVUXhKVGsySlVRd0pVSXlKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGszWHlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ09DNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
1892 року закінчувався 50-літній привілей на використання містом давнього театру, що належав фундації Станіслава Скарбека. Задовго до цієї дати розпочали пошуки місця під будівництво нового міського театру. У Політехнічному товаристві Львова відбувалася публічна дискусія. Розглядали ділянки на місці колишнього Низького замку, площі Святого Духа (нині площа Підкови), площі Голуховських, парку Костюшка (нині парк ім. Івана Франка), площі Смольки (нині Генерала Григоренка), площі Галицької, Губернаторських Валів (територія між вулицями Винниченка і Підвальною). Кожна з ідей упиралася в потребу викупу доволі дорогих ділянок, часто зі знесенням вже існуючих споруд, таких як, наприклад, дім Зиберта (нині відомий як готель «Відень»), палацу Бесядецьких, Порохової вежі з гімназією чи частини оборонних споруд бернардинського монастиря. При цьому цінність пам'яток не брали до уваги (характерна особливість містобудівних проєктів того часу). Але брак коштів унеможливив будь-який із варіантів.
1894 року місто отримало позику в 10 млн крон, з яких 700 000 планували витратити на будівництво театру. Для цього зрештою було обрано площу Голуховських, що, зокрема, визначалося тим, що ділянка повністю належала місту. 12 липня 1895 року був оголошений конкурс із доволі специфічними умовами — проєкт мав бути виконаний лише «архітекторами польської та руської національності». Останній термін надсилання проєктів — 1 січня 1896 року. Журі складалося з 11 членів, серед яких, зокрема президент міста Едмунд Мохнацький та 6 архітекторів, обраних міською радою. На конкурс надійшло лише два проєкти, які розглядали без розкриття авторства під умовними «гаслами». Першу премію присуджено проєктові Зиґмунта Ґорґолевського, хоч із поважними засторогами щодо переробки. Оскільки Горголевський займав посаду директора цісарсько-королівської у Львові, щоб уникнути звинувачень про зловживання службовим становищем, свій проєкт він спочатку надіслав у Лейпциг, звідки вже анонімно його переслали до Львова. Не бажаючи прийняти поразку, суперник по конкурсу Ян Завейський ініціював активну громадську дискусію. З цього приводу відбулося два засідання Політехнічного товариства за участі Завейського і провідних львівських архітекторів. Було прийнято рішення модифікувати обидва проєкти і повторно розглянути. Після модифікації перевагу Горголевського було лише підтверджено. Після цього продовжувалося внесення змін до проєкту, які однак хоч і були численними, але загало́м не змінили вигляду майбутнього театру. На вулиці Сонячній, 6 (нинішня Куліша) за проєктом Горголевського спільно з Іваном Левинським було також заплановано будівництво дому для зберігання декорацій. 1898 року для уточнення питань пластичного декорування фасадів скульптор Петро Гарасимович виготовив гіпсову модель.
На початку будівництва гостро постало питання фундаментів. Через складні геологічні умови випробування ґрунту тривало довго. Точка зору фахівців магістрату, які пропонували будівництво на (стрічковому фундаменті), принципово розходилася з позицією членів Політехнічного товариства, яке вважало такий спосіб ненадійним і пропонувало два альтернативні проєкти фундаментів, що загрожувало підняттям вартості будівництва майже на 25 %. Однак рішення залишалось за магістратом, і 5 червня 1897 року було розпочато земляні роботи, а від 21 серпня 1897 — бетонування. Детальний проєкт фундаменту та керівництво бетонуванням виконав професор Львівської політехніки Ян Богуцький. 26 січня 1898 року на засіданні Політехнічного товариства він виголосив доповідь про хід робіт, де вкотре критиками був атакований сам задум стрічкових фундаментів. Земляні, мулярські, каменярські роботи та бетонування доручено фірмі Івана Левинського, асфальтову гідроізоляцію виконало підприємство Станіслава Лишкевича. Бляхарські роботи виконала львівська фірма Генрика Богдановича, металеві конструкції перекриттів виготовлено на вагонному заводі в Сянку. Систему вентиляції встановила фірма «Johannes Haas» із Відня спільно з львів'янином Владиславом Нємекшею. Нагляд за роботами здійснював особисто Зиґмунт Ґорґолевський за участі випускників краківської Промислової школи, з яких найдовше на будмайданчику працював Ян Новорита — в майбутньому відомий архітектор Львова і Катовиць. Усе внутрішнє оздоблення також виконано за проєктом Ґорґолевського, але тут керівником робіт був Марцелій Гарасимович. Живописні та скульптурні роботи доручено окремо запрошеним митцям, зокрема скульпторам Антонію Попелю, Петрові Війтовичу, Тадеушеві Барончу, , Юліушеві Белтовському, Юліанові Марковському.
Будівля театру
Міський театр став однією з найвизначніших споруд Львова, збудованих наприкінці періоду, який в історії архітектури характеризується як «історизм», або «еклектика». Стилістично споруда належить до неоренесансу та необароко. Присутні також елементи модерну. Застосовано велику кількість форм обидвох стилів та рясне скульптурне декорування. Ретельно опрацьовані і декоровані усі фасади, а не лише головний, оскільки споруда не входить у жодну лінійну забудову і має достатньо добрий круговий огляд. Будівля на залізобетонному фундаменті і кам'яному цоколі збудована переважно з цегли. У перекриттях застосовано залізобетонні конструкції. Займає територію розмірами 45×95 м. Застосовано сучасні станом на 1900-й рік інженерні рішення у комунікаціях, будівлю повністю електрифіковано фірмою Siemens & Halske.
Наприкінці 2013 року будівлю обладнали спеціальною підйомною платформою, яка уможливлює самостійне відвідування опери людьми в інвалідних візках.
Екстер'єр
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpoTDFSbFlYUnlWMmxsYkd0cFRIZHZkekl1YW5Cbkx6TXdNSEI0TFZSbFlYUnlWMmxsYkd0cFRIZHZkekl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Основою головного фасаду є складний портик, опертий на коринфських колонах колосального ордеру і потрійній аркаді, архівольти якої в свою чергу стоять на іонічних колонах. Уся будівля і зокрема головний фасад має почленований глибоким горизонтальним рустом перший ярус. Три входи влаштовані у нішах. Входи фланкуються тосканськими колонами, також заглибленими у ніші. Портик вінчає утворений гербовими щитами фриз і трикутний, багато декорований скульптурою фронтон.
Найбільш декорованою частиною головного фасаду є поле трикутного фронтону розмірами 4,2×20 м. Його прикрашає скульптурна композиція Антонія Попеля «Радощі та страждання життя». Виготовлена з гідравлічного вапна з домішками цементу. На краях фронтону розміщені дві бронзові скульптурні групи з крилатими символічними постатями. Зліва — «Комедія і драма», справа — «Музика». На вершині — статуя «Слави» з позолоченою пальмовою гілкою піднятою над головою. Гілка символізує нагороду тим, хто присвятив себе мистецтву. Усі скульптури авторства Петра Війтовича.
З двох боків під куполом також розміщено бронзові скульптурні групи . Під фронтоном проходить фриз із гербових щитів з прізвищами відомих польських акторів, виконаний Едмундом Плішевським за ескізами Ґорґолевського. Фриз двічі розривається парними постатями муз, виконаних Антонієм Попелем, Тадеушем Вісньовецьким, Юліушем Белтовським та Юліаном Марковським. Між статуями муз уміщено барельєфи міфологічної тематики. В архівольтах арок лоджії розташовано алегоричні фугури авторства . Замкові камені арок виконані у вигляді голів левів. На краях другого ярусу головного фасаду в півциркульних, завершених конхами нішах встановлено дві триметрові сидячі алегоричні статуї з полянського пісковика. Зліва жінка з маскою авторства Антонія Попеля уособлює Комедію, справа жінка з ножем — Трагедію, скульптор Тадеуш Баронч. Дах театру двосхилий, над сценою влаштовано чотирикутний у плані купол. Наріжні вежечки купола — це замасковані вихідні вентиляційні отвори. Масивні обеліски тильного фасаду — замасковані комини.
Інтер'єр
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk13TDA5d1pYSmhYMHgzYjNkemEyRmZNakF4TWw4d01EUXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVTl3WlhKaFgweDNiM2R6YTJGZk1qQXhNbDh3TURRdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkptTDA5d1pYSmhYMHgzYjNkemEyRmZNakF4TWw4d01EWXVhbkJuTHpJMk1IQjRMVTl3WlhKaFgweDNiM2R6YTJGZk1qQXhNbDh3TURZdWFuQm4uanBn.jpg)
Проєкт інтер'єру театру також виконав Зиґмунт Ґорґолевський. Живопис та скульптура створені цілою плеядою тогочасних живописців та скульпторів. Для збереження цілісності задуму і стилістичної єдності творів мистецтва, для кількох основних приміщень було призначено художніх керівників. Дискусійним було питання живописної техніки — фресковий живопис, темпера, казеїнові фарби, енкаустика чи мінеральні фарби кайма. Врешті театральним комітетом обрано техніку олійного живопису на бельгійському полотні, яке в подальшому було наклеєне на бетонні стіни та склепіння.
- Вестибюль
Через троє дверей головного входу відвідувачі потрапляють у передсінок із касами, а далі — у вестибюль зі сходовою кліткою. Приміщення прямокутне в плані і має висоту 18,5 м. Вестибюль вирішений у формі двоярусних і триповерхових лоджій, згрупованих навколо єдиного об'єму освітленого денним світлом через велике багатосекційне дахове вікно («ліхтар»). Нижній ярус опирається на стовпи з доричними пілястрами. Другий — двоповерховий, утворений аркадою на іонічних пілястрах. Балюстради другого поверху кам'яні, а на третьому — металеві. На другий поверх ведуть сходи, перший марш яких розміщений на осі приміщення. Під стелею над аркадою усе приміщення по периметру оперезане фризом зі стюковою ліпниною і камеями, що символізують Страждання, Самопожертву, Волю, Радість, Смуток, Тріумф краси, Тріумф танцю. Автор камей — скульптор . Стюкове оздоблення вестибюля виконала італійська фірма «Detoma». Керівником художнього оформлення вестибюля був .
1984 року в овальних нішах чотирьох глухих арок встановлено погруддя Шевченка (скульптор Яків Чайка), Франка (Еммануїл Мисько), Міцкевича (Йосип Садовський), Пушкіна (Олександр Пилєв). Підлогу вимощено керамічною плиткою, що імітує мозаїку, виконаною учнями Промислової школи, керівником якої на той час був Зиґмунт Ґорґолевський. Після раптової смерті Ґорґолевського 1903 року над входом до зали глядачів встановлено його барельєфний портрет, авторства Юліуша Белтовського. Під портретом — роки будівництва театру: 1897–1900. 2011 року у вестибюлі, у полі стіни між входами театру встановлено білу мармурову пам'ятну таблицю Івану Павлу II (скульптор Ярослав Скакун).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMzTDB4MmFYWmZkR1ZoZEhKZk5DNXFjR2N2TWpnd2NIZ3RUSFpwZGw5MFpXRjBjbDgwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
- Фоє
Два входи другого поверху вестибюля провадять у фоє розмірами 7,5 на 35 м, поділене арочними проходами на два менших та одне більше центральне приміщення. На північній та південній стінах змонтовано по чотири великих дзеркала, через що фоє відоме також під назвою «Дзеркальна зала». З приміщення можна вийти на лоджію головного фасаду з видом на проспект Свободи. Над архівольтами бічних аркових проходів зали знаходяться дві алегоричні двофігурні скульптурні групи Петра Війтовича: Кохання та Ревнощі, Пиха та Материнство. У супрапортах над дзеркалами чотири алегорії пір року, виконані живописцем Марцелієм Гарасимовичем. Цей же художник виконав і символічні «Частини світу» над дзеркалами бічних частинах фоє. На стропах живописець Юліуш Зубер у видовжених форматах зобразив сцени з популярних вистав кінця XIX ст.: «Краков'яки і гуралі» та «Карпатські гуралі» (драматург Юзеф Коженьовський), «Відмова грецьких послів» (Ян Кохановський), «Балладина» (Юліуш Словацький). Станіслав Дембіцький є автором чотирьох дещо менших сюжетів на стропах — алегорії Кохання і Покори, Героїзму, Мудрості, Справедливості. На стелі знаходиться також три великих картини Дембіцького — «Поезія», «Музика», «Хореографія». Оформлення фоє відбувалось під загальним керівництвом Станіслава Дембіцького. У цьому йому допомагали Станіслав Батовський-Качор, Дамази Котовський, Валерій Крицінський. У 2000-х роках у дзеркальній залі встановлено погруддя Соломії Крушельницької, Олександра Мишуги, Модеста Менцинського, Євгена Лисика, Ярослава Вощака, виконав у бронзі Ярослав Скакун.
- Зала глядачів
Зала глядачів чотириярусна, у плані має форму ліри. Має 44 ложі і розрахована на 1100 осіб. «Сліпих» і «глухих» місць немає. Арку сцени увінчують фігури генія і ангела з гербом Львова. Автор — Петро Війтович. Металеву протипожежну завісу, що відділяє зал від сцени, розписав Ян Дюлль. Розпис представляє краєвид Львова зі сторони Стрийського узгір'я.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV4TDFSbFlYUnlWMmxsYkd0cFRIZHZkeTFyZFhKMGVXNWhMbXB3Wnk4eU9EQndlQzFVWldGMGNsZHBaV3hyYVV4M2IzY3RhM1Z5ZEhsdVlTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Керівництво оздобленням зали глядачів здійснював Станіслав Рейхан. Його особиста робота — плафон із зображенням «Тріумфу Слави» знаходиться над оркестром. Головний круглий плафон над залом поділений на десять секторів. У кожному з них зображено алегоричні фігури: «Грація» (Едвард Печ), «Музика» (Олександр Августинович), «Танець» (Зигмунт Розвадовський), «Критика» (Тадеуш Рибковський), «Драма» (Л. Колер), «Натхнення» (Олександр Августинович), «Вакханка» (Станіслав Батовський), «Невинність» (Тадеуш Попель), «Ілюзія» (Антоній Стефанович) і «Правда» (Тадеуш Попель). Плафон також прикрашений десятьма медальйонами з портретами видатних польських акторів і актрис. Автори медальйонів — Едвард Подгурський і Петро Гарасимович.
Металеві конструкції сцени виконані на вагонній фабриці в Сяноку. Електричні світильники виконала фірма Oswald & C°.
Одна з головних прикрас театру — завіса «Парнас». Намальована у Римі польським художником Генриком Семирадським, обрамлена мереживним бордюром італійського художника Ретроссі за ескізом Семирадського. Сюжет картини — це роздуми про сенс життя і людської діяльності. Події відбуваються на горі Парнас при вівтарі Аполлона, під яким знаходиться жриця Піфія, богиня Феміда та 8 муз з атрибутами. Перед встановленням у театрі завіса експонувалась у Римі та Львові. Вперше опущена 13 січня 1901 року. При піднятті, з метою збереження цілісності живопису вона не згортається, а уміщується в спеціальний протипожежний металевий футляр. Завіса є власністю Львівської галереї мистецтв. Свого часу критичний відгук про завісу надрукувала у газеті «Słowo Polskie» письменниця Габріеля Запольська.
Оточення
Ще на стадії обговорення ідеї, коли місце під будівництво лише обиралось, одним з основних питань було впорядкування території навколо театру, його взаємодія з навколишнім архітектурним середовищем. 1905 року існував проєкт створення пам'ятника Шевченкові перед оперним театром за проєктом Богдана Лепкого, за спонсорування Костянтина Володковича. Довго тривала справа спорудження пам'ятника Юліушу Словацькому, також не доведена до кінця. Автором мав виступити Едвард Віттіг. До 1939 року було лише обрано місце. Пам'ятник, але уже В. І. Леніну було встановлено 1952 року (скульптор Сергій Меркуров, архітектори , І. Француз), а у вересні 1990 року — демонтували. Непростим був шлях появи фонтану. Проєкт Міхала Лужецького від 1905 року, як і пізніший задум світлового фонтану 1930 року реалізовано не було. На початку 1980 років фонтан збудовано, але він так ніколи і не запрацював. На його місці влаштовано клумбу. У 2000-х роках відбулась перебудова колишнього готелю «Дніпро» на проспекті Свободи, 45 (за австрійських часів — «Нью-Йорк»), зведеного 1912 за проєктом Романа Фелінського у помірковано-неокласичних формах модерну. Було споруджено ще кілька поверхів і споруда готелю стала візуально конкурувати з головною домінантою проспекту — театром. При цьому було порушено елементарні дозвільні процедури. Висвітлення незаконного будівництва у пресі не дало результатів.
У жовтні 2020 року площу навпроти театру відбулась реконструкція [ 27 травня 2021 у Wayback Machine.] площі перед Львівським Національним Академічним театром опери та балету ім. Соломії Крушельницької. Нова площа і сухий фонтан стали подарунком жителям і гостям міста Львів від компанії «Сокар Благо».
Відомі люди
На сцені львівської опери співали всесвітньо відомі виконавці — Олександр Бандрівський, Гелена Рушковська-Збоїнська, Ян Кепура, Яніна Королевія-Вайдова, Джемма Белінчіоні, Маттіа Баттістіні, Ада Сарі, а також українські виконавці, зокрема Олександр Мишуга, Модест Менцинський, Олександра Любич-Парахоняк, Ірена Туркевич-Мартинець, та Соломія Крушельницька, чиє ім'я тепер має театр. Серед солістів балету — Наталія Слободян, Герман Ісупов, Ірина Красногорова-Малхасянц, Петрос Малхасянц, Олександр Ярославців, Валентина Переяславець і Дарія Нижанківська-Снігурович.
Головні балетмейстери:— Микола Трегубов (1948–1958), Герман Ісупов (1976–1995), Петрос Малхасянц (1995–2002), Художній керівник балетної трупи: Ігор Храмов (2002–2019)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd3TDFOdmJHOXRhWGxoWDB0eWRYTm9aV3h1ZVhSemEyRmZRblYwZEdWeVpteDVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFUYjJ4dmJXbDVZVjlMY25WemFHVnNibmwwYzJ0aFgwSjFkSFJsY21ac2VTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
За диригентським пультом оперного театру працювали відомі львівські композитори Микола Колесса і Адам Солтис.
На сьогодні до складу оперної трупи входять 44 солісти опери і 4 стажувальники, керівник оперної трупи, 5 концертмейстерів, 2 режисери, 2 помічники режисера і суфлер.
Сопрано: Олеся Бубела, Любов Качала, Світлана Мамчур, Наталія Романюк, Дарина Литовченко, Анна Носова, Людмила Савчук, Вероніка Коломіщева, Анастасія Корнутяк, Наталія Курильців,Софія Соловій, Маріанна Цвєтінська.
Меццо-сопрано: Тетяна Вахновська, Наталія Величко, Олена Скіцько, Наталія Дацько.
Тенори: Олег Лановий, Олег Лихач, Віталій Войтко, Юрій Гецко, , Андрій Савка, Роман Трохимук, Михайло Малафій, Ігор Шевчук.
Баритони: Андрій Бенюк, Орест Сидір, Віталій Загорбенський, Микола Корнутяк, Петро Радейко, Руслан Феранц, Юрій Шевчук.
Баси: Володимир Дутчак, Дмитро Кокотко, Ролан Марчук, Юрій Трицецький, Володимир Чібісов.
До складу балетної трупи входять 67 артистів (15 провідних солістів,15 солістів, 37 артистів, художній керівник балетної трупи, балетмейстер, 3 педагоги-репетитори, 3 концертмейстери.
Провідні солісти: Ярина Котис, Альбіна Якименко, Дарина Кірік, Дарія Ємельянцева, Ілона Кравченко, Вікторія Ткач, Наталія Пельо, Євгеній Свєтліца, Олександр Омельченко, Андрій Михаліха, Олег Петрик, Арсен Марусенко, Сергій Качура.
Художній керівник балетної трупи — Андрій Мусорін, балетмейстер — Сергій Наєнко, інспектор балету — Віталій Рижий. Репетитори балету — Ігор Храмов, Тамара Левицька, Христина Мордзік.
Диригенти: Іван Чередніченко, Мирон Юсипович, Ірина Стасишин, Юрій Бервецький.
Хормейстери: Василь Коваль.
Художники: Риндзак Тадей Йосифович, Риндзак Михайло Йосифович, Зінченко Оксана Кузьмівна.
Сьогодення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUzTHlWRU1DVkJNaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE1GOGxSREFsUWtVbFJEQWxRa1lsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJEQWxRamhmSlVReEpUZ3lKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE0xOGxNamdsUkRBbE9USWxSREFsUWpnbFJEQWxRak1sUkRBbFFrSWxSREVsT0VZbFJEQWxRalJmSlVRd0pVSTNKVVF3SlVJeEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkJKVVF4SlRnekpUSTVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzBsUkRBbFFUSWxSREFsUWpVbFJEQWxRakFsUkRFbE9ESWxSREVsT0RCZkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRYeVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRakVsUkRBbFFqQWxSREFsUWtJbFJEQWxRalVsUkRFbE9ESWxSREVsT0ROZkpUSTRKVVF3SlRreUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSXpKVVF3SlVKQ0pVUXhKVGhHSlVRd0pVSTBYeVZFTUNWQ055VkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TXlVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Сьогодні в оперному театрі працюють понад 40 солістів, балетна трупа (60 артистів), хор (60 артистів), симфонічний оркестр (90 музикантів). В репертуарі театру 22 опери, 3 оперети та близько 20 балетів. Всі опери йдуть мовою оригіналу (італійською, французькою, польською). Для зручності глядачів над сценою розміщене табло з рухомим рядком, що подає переклад змісту вистави українською мовою.
У театрі проводиться міжнародний фестиваль оперного мистецтва імені Соломії Крушельницької.
Серед останніх прем'єр: феєрія (фолк-опера-балет) «Коли цвіте папороть» Євгена Станковича (15 грудня 2017 року), «Дон Жуан» Моцарта (2018), «Під маскою» — балети Ігоря Стравінського «Пульчинелла» та «Весна священна» (2018), «Лоенгрін» Ріхарда Вагнера (2019), «Турандот» Джакомо Пуччині (2020).
Генеральний директор — художній керівник театру — Василь Вовкун.
Галерея
- Відео театру
- Нічна панорама
Примітки
- Європейська театральна архітектура — Arts and Theatre Institute.
- Максименко С. Театральне життя Львова 1941—1944 рр.— Науковий вісник Київського національного університету театру, кіно і телебачення імені І. К. Карпенка-Карого.— 2013.— Вип. 13.— С. 67—84.
- Нариси з історії Дрогобича (від найдавніших часів до початку XXI ст.). — Дрогобич: Коло, 2009. — .
- Памятники истории и культуры Украинской ССР. — Киев : Наукова думка, 1987. — С. 318. (рос.)
- . Архів оригіналу за 4 січня 2020. Процитовано 31 грудня 2019.
- Бірюльов Ю. О. Ґорґолевський Зиґмунт // Енциклопедія Львова / За редакцією А. Козицького та І. Підкови. — Львів : Літопис, 2007. — Т. 1. — С. 635. — .
- Biriulow J. Rzeźba lwowska. — Warszawa : Neriton, 2007. — S. 151—152. — .
- . Архів оригіналу за 29 листопада 2014. Процитовано 22 листопада 2014.
- Папа Іван Павло II в Опері // Експрес, додаток «Львівські новини». — 17 листопада 2011. — № 129 (6054). — С. 10.
- Марчук О. Галерея пам'яті особистостей у Львівській опері // Віче. — 2012. — № 1 (72). — С. 72.
- Сьомочкін І. В. Пам'ятники // Галицька брама. — 1998. — № 2 (38). — С. 14.
- Lewicki J. Roman Feliński — architekt i urbanista, pioner nowoczesnej architektury. — Warszawa : Neriton, 2007. — S. 36—39. — .
- Шуляр В. Що будується на проспекті Свободи, 45? // Архітектурний вісник. — 2002. — № 1—2 (12). — С. 10—13.
- . Архів оригіналу за 25 лютого 2017. Процитовано 23 лютого 2017.
- . Архів оригіналу за 24 лютого 2017. Процитовано 23 лютого 2017.
Джерела
- Вечерський В. В. Будівля театру опери та балету у Львові // Велика українська енциклопедія (дата звернення: 24.09.2020)
- Гранкін П., Соболевський Є. Львівський оперний театр: історія будови і реставрації // Будуємо інакше. — 2000. — № 6. — С. 42—45.
- Гранкін П., Соболевський Є. Львівський оперний театр: історія будови і реставрації // Будуємо інакше. — 2001. — № 1. — С. 37—47.
- Гранкін П., Шулінський Я. Вентиляція оперного театру у Львові // Ринок інсталяцій. — 2004. — № 5. — С. 64.
- Паламарчук О., Пилип'юк В. Львівська опера. — Львів : Світло й тінь, 2000. — 155 с. — .
- Сусак В. За завісою Генрика Семірадського, або історія створення куртини для Львівського оперного театру // Галицька брама. — 1995. — № 8. — С. 6.
- Каліберда Сергій. Органи Львова [ 12 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Незалежний культурологічний часопис «Ї». — 2004. — С. 258—263.
- Ямаш Ю. Архітектура Львівської опери / Юрій Ямаш ; рец. В. Проскуряков, І. Лильо, І. Кузьмак ; Львівська національна опера. — Львів: Простір-М, 2020. — 152 с.: фотоілюстрації, портрети. —
Література
- Історія вокального мистецтва / О. Д. Шуляр: [монографія]: Ч.ІІ. — Івано-Франківськ: «Плай», 2012. — С. 252.
- Львівський національний академічний театр опери та балету ім. С. Крушельницької (1900—2014 рр.) / А. О. Корнутяк // Укр. культура: минуле, сучасне, шляхи розвитку: зб. наук. пр. — 2014. — Вип. 20, т. 1. — С. 131—135. — Бібліогр.: 10 назв.
Посилання
- Львівський національний академічний театр опери та балету ім. С. Крушельницької // Українська музична енциклопедія / Гол. редкол. Г. Скрипник. — Київ : ІМФЕ НАНУ, 2011. — Т. 3 : [Л – М]. — С. 218-222.
- Офіційний сайт львівської опери [ 16 листопада 2020 у Wayback Machine.]
- 3D панорама залу Оперного театру [ 21 вересня 2013 у Wayback Machine.]
- Світлини Оперного театру [ 4 січня 2007 у Wayback Machine.]
- Одеський та Львівський оперні театри [ 5 березня 2022 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Lvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu imeni Solomiyi Krushelnickoyi teatr operi i baletu u Lvovi v istorichnomu centri mista na prospekti Svobodi 28 Nazvanij na chest vidomoyi ukrayinskoyi opernoyi spivachki Solomiyi Krushelnickoyi Lvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu imeni Solomiyi KrushelnickoyiFasad Lvivskoyi operiFasad Lvivskoyi operiKoordinati 49 50 39 pn sh 24 01 35 sh d 49 84417 pn sh 24 02639 sh d 49 84417 24 02639Krayina UkrayinaMisto LvivAdresa prosp Svobodi 28Arhitektor Zigmunt Gorgolevskij Arhitekturnij stil neorenesans i eklektika arhitektura Mistkist 1100Tip opernij teatrStatus Nacionalnij akademichnijVidkrito 1900Of vidkrittya 1900 1 Kerivnictvo Vovkun Vasilopera lviv uaIdentifikatori i posilannyaUA 46 101 1483EUTA theatre ID 171320019525OpenStreetMap relation 24564089 Lvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu imeni Solomiyi Krushelnickoyi u VikishovishiIstoriyaSkulptura Slavi na fasadi teatru Budivnictvo teatru rozpochalos u chervni 1897 roku za proyektom arhitektora Zigmunta Gorgolevskogo avtora bagatoh monumentalnih sporud Polshi j Nimechchini Vidkrivsya teatr dlya glyadachiv 4 zhovtnya 1900 r prem yeroyu liriko dramatichnoyi operi Yanek Vladislava Zhelenskogo pro zhittya karpatskih verhovinciv Golovnu partiyu spivav ukrayinskij tenor Oleksandr Mishuga V urochistomu vidkritti brali uchast pismennik Genrik Senkevich kompozitor Ignacij Yan Paderevskij ta delegaciyi z riznih yevropejskih teatriv 1928 rikAvstro Ugorshina ZUNR Polsha Teatr imenuvavsya Velikij miskij teatr i pracyuvav do 1934 roku Repertuar vklyuchav operi Tangejzer Loengrin ta Persten Nibelunga Riharda Vagnera Traviata Trubadur Dzhuzeppe Verdi Karmen Zhorzha Bize Lyuchiya di Lyammermur Gaetano Donicetti Faust Sharlya Guno Yevgenij Onyegin Petra Chajkovskogo Boris Godunov Modesta Musorgskogo ta inshi 1921 roku bula postavlena persha baletna vistava Lebedine ozero Petra Chajkovskogo U 1934 roci teatr buv zakritij cherez finansovu skrutu V grudni 1939 roku iz vhodzhennyam Lvivskogo voyevodstva do skladu SRSR Velikij miskij teatr bulo perejmenovano na Lvivskij derzhavnij teatr operi ta baletu z pidporyadkuvannyam jogo Ministerstvu kulturi URSR Reorganizovano orkestr hor baletnu trupu sered solistiv operi z yavilisya novi imena vipuskniki Kiyivskoyi Harkivskoyi ta Odeskoyi konservatorij Repertuar teatru zbagativsya operami ukrayinskih kompozitoriv Natalka Poltavka Mikoli Lisenka i Zaporozhec za Dunayem Gulaka Artemovskogo Protyagom 1939 1941 rokiv dirigentami buli Lev Turkevich Marian Altenberg Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni U 1939 1945 rokah teatr perezhiv vstanovlennya okupacijnoyi vladi spochatku rosijskoyi potim nimeckoyi i ostatochne vklyuchennya Zahidnoyi Ukrayini do URSR U voyenni roki teatr prodovzhuvav pracyuvati sezon 1941 42 rokiv buv vidkritij operoyu Zaporozhec za Dunayem piznishe stavilis operi perevazhno italijskih ta nimeckih kompozitoriv 13 14 bereznya 1943 roku teatr gastrolyuvav u Drogobichi Povoyenni roki CPCP U povoyenni roki repertuar teatru zbagativsya operami ta baletami ukrayinskih kompozitoriv Mikoli Lisenka Mihajla Verikivskogo Borisa Lyatoshinskogo Anatoliya Kos Anatolskogo Kostyantina Dankevicha Miroslava Skorika ta in U storichchya vid dnya narodzhennya Ivana Franka 1956 r teatru bulo nadano jogo im ya 1961 roku teatr oderzhav status Akademichnogo 1973 roku na fasadi vstanovleno memorialnu tablichku yaka spovishala pro provedennya 1939 roku v budivli teatru Narodnih Zboriv Zahidnoyi Ukrayini Naprikinci 1970 h rokiv teatr zakrivsya na restavraciyu V nomu bulo zmicneno fundamenti pereplanovano pidvalni primishennya rekonstrujovano scenichni mehanizmi sho dalo mozhlivist oblashtuvati na sceni 4 plunzheri dlya sporudzhennya dekoracij na riznih rivnyah U nishah foye bulo vstanovleno pogruddya T Shevchenka I Franka A Mickevicha O Pushkina a v nishah dzerkalnogo zalu M Lisenka S Gulaka Artemovskogo M Glinki P Chajkovskogo vikonani skulptorami E Miskom Ya Chajkoyu J Sadovskim O Pilyevim Onovlenij teatr vidkrivsya u 1984 roci Roki nezalezhnoyi Ukrayini Zobrazhennya Lvivskogo opernogo teatru na 20 grivnevij banknoti zrazka 2003 rokuYuvilejna moneta NBU 100 rokiv Lvivskomu teatru operi ta baletu U travni 1999 r teatr stav vazhlivim ob yektom Shostoyi Zustrichi Prezidentiv krayin Centralnoyi Yevropi u Lvovi Bolgariyi Peter Stoyanov Rumuniyi Emil Konstantinesku Ugorshini Arpad Genc Avstriyi Tomas Klestil Sloveniyi Milan Kuchan Chehiyi Vaclav Gavel Nimechchini Roman Gercog Ukrayini Leonid Kuchma ta Polshi Aleksandr Kvasnevskij Cya istorichna zustrich prezidentiv spriyala drugomu onovlennyu teatru V tomu zh roci do samitu prezidentiv Centralnoyi Yevropi budivlya teatru inter yer ta ekster yer buli onovleni z vikoristannyam suchasnih materialiv ta tehnologij U 2000 roci teatr svyatkuvav 100 richnij yuvilej Bulo virisheno sho Ukaz pro nadannya teatrovi imeni Ivana Franka vtrativ chinnist i tomu jogo zaminili na im ya Solomiyi Krushelnickoyi 5 zhovtnya 2005 roku v dzerkalnomu zali pered pracivnikami teatru Prezident Ukrayini Viktor Yushenko vidznachayuchi veliki zaslugi vsogo kolektivu visokij vikonavskij riven solistiv horu ta orkestru ogolosiv pro nadannya teatrovi statusu Nacionalnogo Svitovoyu prem yeroyu bula postanovka Mojsej Miroslava Skorika sho vidbulasya u dni vizitu Papi Ivana Pavla II do Ukrayini u 2001 roci U kvitni 2006 roku vidbulisya gastroli kolektivu v Katari de trupa Lvivskogo opernogo teatru pid keruvannyam golovnogo dirigenta Mihajla Dutchaka vikonala operu Dzhuzeppe Verdi Traviata U 2008 roci Lvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu stav chlenom asociaciyi U dzerkalnomu zali teatru buli vstanovleni skulpturni portreti vidatnih ukrayinskih spivakiv pershoyi polovini HH stolittya Solomiyi Krushelnickoyi Oleksandra Mishugi Modesta Mencinskogo vidatnogo ukrayinskogo scenografa drugoyi polovini HH stolittya narodnogo hudozhnika Ukrayini Yevgena Lisika ta dirigenta Yaroslava Voshaka 26 serpnya 2016 roku z nagodi zavershennya roku pravednogo Andreya Sheptickogo u Lvivskij operi urochisto osvyatili barelyef Mitropolita Chin osvyachennya zvershiv glava UGKC Blazhennishij Svyatoslav Shevchuk Barelyef duhovnomu liderovi mecenatovi i gromadskomu diyachevi Mitropolitu UGKC Andreyevi Sheptickomu rozmishenij u foye opernogo teatru poruch iz barelyefom Papi Rimskomu Ioannu Pavlu II Zavershennya roku Andreya Sheptickogo cogo zh dnya vidznachili koncertnoyu programoyu Istoriya budivnictva ta rekonstrukcijBudivnictvo teatru 1892 roku zakinchuvavsya 50 litnij privilej na vikoristannya mistom davnogo teatru sho nalezhav fundaciyi Stanislava Skarbeka Zadovgo do ciyeyi dati rozpochali poshuki miscya pid budivnictvo novogo miskogo teatru U Politehnichnomu tovaristvi Lvova vidbuvalasya publichna diskusiya Rozglyadali dilyanki na misci kolishnogo Nizkogo zamku ploshi Svyatogo Duha nini plosha Pidkovi ploshi Goluhovskih parku Kostyushka nini park im Ivana Franka ploshi Smolki nini Generala Grigorenka ploshi Galickoyi Gubernatorskih Valiv teritoriya mizh vulicyami Vinnichenka i Pidvalnoyu Kozhna z idej upiralasya v potrebu vikupu dovoli dorogih dilyanok chasto zi znesennyam vzhe isnuyuchih sporud takih yak napriklad dim Ziberta nini vidomij yak gotel Viden palacu Besyadeckih Porohovoyi vezhi z gimnaziyeyu chi chastini oboronnih sporud bernardinskogo monastirya Pri comu cinnist pam yatok ne brali do uvagi harakterna osoblivist mistobudivnih proyektiv togo chasu Ale brak koshtiv unemozhliviv bud yakij iz variantiv 1894 roku misto otrimalo poziku v 10 mln kron z yakih 700 000 planuvali vitratiti na budivnictvo teatru Dlya cogo zreshtoyu bulo obrano ploshu Goluhovskih sho zokrema viznachalosya tim sho dilyanka povnistyu nalezhala mistu 12 lipnya 1895 roku buv ogoloshenij konkurs iz dovoli specifichnimi umovami proyekt mav buti vikonanij lishe arhitektorami polskoyi ta ruskoyi nacionalnosti Ostannij termin nadsilannya proyektiv 1 sichnya 1896 roku Zhuri skladalosya z 11 chleniv sered yakih zokrema prezident mista Edmund Mohnackij ta 6 arhitektoriv obranih miskoyu radoyu Na konkurs nadijshlo lishe dva proyekti yaki rozglyadali bez rozkrittya avtorstva pid umovnimi gaslami Pershu premiyu prisudzheno proyektovi Zigmunta Gorgolevskogo hoch iz povazhnimi zastorogami shodo pererobki Oskilki Gorgolevskij zajmav posadu direktora cisarsko korolivskoyi u Lvovi shob uniknuti zvinuvachen pro zlovzhivannya sluzhbovim stanovishem svij proyekt vin spochatku nadislav u Lejpcig zvidki vzhe anonimno jogo pereslali do Lvova Ne bazhayuchi prijnyati porazku supernik po konkursu Yan Zavejskij iniciyuvav aktivnu gromadsku diskusiyu Z cogo privodu vidbulosya dva zasidannya Politehnichnogo tovaristva za uchasti Zavejskogo i providnih lvivskih arhitektoriv Bulo prijnyato rishennya modifikuvati obidva proyekti i povtorno rozglyanuti Pislya modifikaciyi perevagu Gorgolevskogo bulo lishe pidtverdzheno Pislya cogo prodovzhuvalosya vnesennya zmin do proyektu yaki odnak hoch i buli chislennimi ale zagalo m ne zminili viglyadu majbutnogo teatru Na vulici Sonyachnij 6 ninishnya Kulisha za proyektom Gorgolevskogo spilno z Ivanom Levinskim bulo takozh zaplanovano budivnictvo domu dlya zberigannya dekoracij 1898 roku dlya utochnennya pitan plastichnogo dekoruvannya fasadiv skulptor Petro Garasimovich vigotoviv gipsovu model Na pochatku budivnictva gostro postalo pitannya fundamentiv Cherez skladni geologichni umovi viprobuvannya gruntu trivalo dovgo Tochka zoru fahivciv magistratu yaki proponuvali budivnictvo na strichkovomu fundamenti principovo rozhodilasya z poziciyeyu chleniv Politehnichnogo tovaristva yake vvazhalo takij sposib nenadijnim i proponuvalo dva alternativni proyekti fundamentiv sho zagrozhuvalo pidnyattyam vartosti budivnictva majzhe na 25 Odnak rishennya zalishalos za magistratom i 5 chervnya 1897 roku bulo rozpochato zemlyani roboti a vid 21 serpnya 1897 betonuvannya Detalnij proyekt fundamentu ta kerivnictvo betonuvannyam vikonav profesor Lvivskoyi politehniki Yan Boguckij 26 sichnya 1898 roku na zasidanni Politehnichnogo tovaristva vin vigolosiv dopovid pro hid robit de vkotre kritikami buv atakovanij sam zadum strichkovih fundamentiv Zemlyani mulyarski kamenyarski roboti ta betonuvannya dorucheno firmi Ivana Levinskogo asfaltovu gidroizolyaciyu vikonalo pidpriyemstvo Stanislava Lishkevicha Blyaharski roboti vikonala lvivska firma Genrika Bogdanovicha metalevi konstrukciyi perekrittiv vigotovleno na vagonnomu zavodi v Syanku Sistemu ventilyaciyi vstanovila firma Johannes Haas iz Vidnya spilno z lviv yaninom Vladislavom Nyemeksheyu Naglyad za robotami zdijsnyuvav osobisto Zigmunt Gorgolevskij za uchasti vipusknikiv krakivskoyi Promislovoyi shkoli z yakih najdovshe na budmajdanchiku pracyuvav Yan Novorita v majbutnomu vidomij arhitektor Lvova i Katovic Use vnutrishnye ozdoblennya takozh vikonano za proyektom Gorgolevskogo ale tut kerivnikom robit buv Marcelij Garasimovich Zhivopisni ta skulpturni roboti dorucheno okremo zaproshenim mitcyam zokrema skulptoram Antoniyu Popelyu Petrovi Vijtovichu Tadeushevi Baronchu Yuliushevi Beltovskomu Yulianovi Markovskomu Budivlya teatruMiskij teatr stav odniyeyu z najviznachnishih sporud Lvova zbudovanih naprikinci periodu yakij v istoriyi arhitekturi harakterizuyetsya yak istorizm abo eklektika Stilistichno sporuda nalezhit do neorenesansu ta neobaroko Prisutni takozh elementi modernu Zastosovano veliku kilkist form obidvoh stiliv ta ryasne skulpturne dekoruvannya Retelno opracovani i dekorovani usi fasadi a ne lishe golovnij oskilki sporuda ne vhodit u zhodnu linijnu zabudovu i maye dostatno dobrij krugovij oglyad Budivlya na zalizobetonnomu fundamenti i kam yanomu cokoli zbudovana perevazhno z cegli U perekrittyah zastosovano zalizobetonni konstrukciyi Zajmaye teritoriyu rozmirami 45 95 m Zastosovano suchasni stanom na 1900 j rik inzhenerni rishennya u komunikaciyah budivlyu povnistyu elektrifikovano firmoyu Siemens amp Halske Naprikinci 2013 roku budivlyu obladnali specialnoyu pidjomnoyu platformoyu yaka umozhlivlyuye samostijne vidviduvannya operi lyudmi v invalidnih vizkah Ekster yer Fronton i friz teatru Osnovoyu golovnogo fasadu ye skladnij portik opertij na korinfskih kolonah kolosalnogo orderu i potrijnij arkadi arhivolti yakoyi v svoyu chergu stoyat na ionichnih kolonah Usya budivlya i zokrema golovnij fasad maye pochlenovanij glibokim gorizontalnim rustom pershij yarus Tri vhodi vlashtovani u nishah Vhodi flankuyutsya toskanskimi kolonami takozh zagliblenimi u nishi Portik vinchaye utvorenij gerbovimi shitami friz i trikutnij bagato dekorovanij skulpturoyu fronton Najbilsh dekorovanoyu chastinoyu golovnogo fasadu ye pole trikutnogo frontonu rozmirami 4 2 20 m Jogo prikrashaye skulpturna kompoziciya Antoniya Popelya Radoshi ta strazhdannya zhittya Vigotovlena z gidravlichnogo vapna z domishkami cementu Na krayah frontonu rozmisheni dvi bronzovi skulpturni grupi z krilatimi simvolichnimi postatyami Zliva Komediya i drama sprava Muzika Na vershini statuya Slavi z pozolochenoyu palmovoyu gilkoyu pidnyatoyu nad golovoyu Gilka simvolizuye nagorodu tim hto prisvyativ sebe mistectvu Usi skulpturi avtorstva Petra Vijtovicha Z dvoh bokiv pid kupolom takozh rozmisheno bronzovi skulpturni grupi Pid frontonom prohodit friz iz gerbovih shitiv z prizvishami vidomih polskih aktoriv vikonanij Edmundom Plishevskim za eskizami Gorgolevskogo Friz dvichi rozrivayetsya parnimi postatyami muz vikonanih Antoniyem Popelem Tadeushem Visnoveckim Yuliushem Beltovskim ta Yulianom Markovskim Mizh statuyami muz umisheno barelyefi mifologichnoyi tematiki V arhivoltah arok lodzhiyi roztashovano alegorichni fuguri avtorstva Zamkovi kameni arok vikonani u viglyadi goliv leviv Na krayah drugogo yarusu golovnogo fasadu v pivcirkulnih zavershenih konhami nishah vstanovleno dvi trimetrovi sidyachi alegorichni statuyi z polyanskogo piskovika Zliva zhinka z maskoyu avtorstva Antoniya Popelya uosoblyuye Komediyu sprava zhinka z nozhem Tragediyu skulptor Tadeush Baronch Dah teatru dvoshilij nad scenoyu vlashtovano chotirikutnij u plani kupol Narizhni vezhechki kupola ce zamaskovani vihidni ventilyacijni otvori Masivni obeliski tilnogo fasadu zamaskovani komini Inter yer VestibyulVestibyul stelya Proyekt inter yeru teatru takozh vikonav Zigmunt Gorgolevskij Zhivopis ta skulptura stvoreni ciloyu pleyadoyu togochasnih zhivopisciv ta skulptoriv Dlya zberezhennya cilisnosti zadumu i stilistichnoyi yednosti tvoriv mistectva dlya kilkoh osnovnih primishen bulo priznacheno hudozhnih kerivnikiv Diskusijnim bulo pitannya zhivopisnoyi tehniki freskovij zhivopis tempera kazeyinovi farbi enkaustika chi mineralni farbi kajma Vreshti teatralnim komitetom obrano tehniku olijnogo zhivopisu na belgijskomu polotni yake v podalshomu bulo nakleyene na betonni stini ta sklepinnya Vestibyul Cherez troye dverej golovnogo vhodu vidviduvachi potraplyayut u peredsinok iz kasami a dali u vestibyul zi shodovoyu klitkoyu Primishennya pryamokutne v plani i maye visotu 18 5 m Vestibyul virishenij u formi dvoyarusnih i tripoverhovih lodzhij zgrupovanih navkolo yedinogo ob yemu osvitlenogo dennim svitlom cherez velike bagatosekcijne dahove vikno lihtar Nizhnij yarus opirayetsya na stovpi z dorichnimi pilyastrami Drugij dvopoverhovij utvorenij arkadoyu na ionichnih pilyastrah Balyustradi drugogo poverhu kam yani a na tretomu metalevi Na drugij poverh vedut shodi pershij marsh yakih rozmishenij na osi primishennya Pid steleyu nad arkadoyu use primishennya po perimetru operezane frizom zi styukovoyu lipninoyu i kameyami sho simvolizuyut Strazhdannya Samopozhertvu Volyu Radist Smutok Triumf krasi Triumf tancyu Avtor kamej skulptor Styukove ozdoblennya vestibyulya vikonala italijska firma Detoma Kerivnikom hudozhnogo oformlennya vestibyulya buv 1984 roku v ovalnih nishah chotiroh gluhih arok vstanovleno pogruddya Shevchenka skulptor Yakiv Chajka Franka Emmanuyil Misko Mickevicha Josip Sadovskij Pushkina Oleksandr Pilyev Pidlogu vimosheno keramichnoyu plitkoyu sho imituye mozayiku vikonanoyu uchnyami Promislovoyi shkoli kerivnikom yakoyi na toj chas buv Zigmunt Gorgolevskij Pislya raptovoyi smerti Gorgolevskogo 1903 roku nad vhodom do zali glyadachiv vstanovleno jogo barelyefnij portret avtorstva Yuliusha Beltovskogo Pid portretom roki budivnictva teatru 1897 1900 2011 roku u vestibyuli u poli stini mizh vhodami teatru vstanovleno bilu marmurovu pam yatnu tablicyu Ivanu Pavlu II skulptor Yaroslav Skakun FoyeFoye Dva vhodi drugogo poverhu vestibyulya provadyat u foye rozmirami 7 5 na 35 m podilene arochnimi prohodami na dva menshih ta odne bilshe centralne primishennya Na pivnichnij ta pivdennij stinah zmontovano po chotiri velikih dzerkala cherez sho foye vidome takozh pid nazvoyu Dzerkalna zala Z primishennya mozhna vijti na lodzhiyu golovnogo fasadu z vidom na prospekt Svobodi Nad arhivoltami bichnih arkovih prohodiv zali znahodyatsya dvi alegorichni dvofigurni skulpturni grupi Petra Vijtovicha Kohannya ta Revnoshi Piha ta Materinstvo U supraportah nad dzerkalami chotiri alegoriyi pir roku vikonani zhivopiscem Marceliyem Garasimovichem Cej zhe hudozhnik vikonav i simvolichni Chastini svitu nad dzerkalami bichnih chastinah foye Na stropah zhivopisec Yuliush Zuber u vidovzhenih formatah zobraziv sceni z populyarnih vistav kincya XIX st Krakov yaki i gurali ta Karpatski gurali dramaturg Yuzef Kozhenovskij Vidmova greckih posliv Yan Kohanovskij Balladina Yuliush Slovackij Stanislav Dembickij ye avtorom chotiroh desho menshih syuzhetiv na stropah alegoriyi Kohannya i Pokori Geroyizmu Mudrosti Spravedlivosti Na steli znahoditsya takozh tri velikih kartini Dembickogo Poeziya Muzika Horeografiya Oformlennya foye vidbuvalos pid zagalnim kerivnictvom Stanislava Dembickogo U comu jomu dopomagali Stanislav Batovskij Kachor Damazi Kotovskij Valerij Kricinskij U 2000 h rokah u dzerkalnij zali vstanovleno pogruddya Solomiyi Krushelnickoyi Oleksandra Mishugi Modesta Mencinskogo Yevgena Lisika Yaroslava Voshaka vikonav u bronzi Yaroslav Skakun Zala glyadachivZala glyadachiv Zala glyadachiv chotiriyarusna u plani maye formu liri Maye 44 lozhi i rozrahovana na 1100 osib Slipih i gluhih misc nemaye Arku sceni uvinchuyut figuri geniya i angela z gerbom Lvova Avtor Petro Vijtovich Metalevu protipozhezhnu zavisu sho viddilyaye zal vid sceni rozpisav Yan Dyull Rozpis predstavlyaye krayevid Lvova zi storoni Strijskogo uzgir ya Zavisa Parnas Hudozhnik Genrik Semiradskij Kerivnictvo ozdoblennyam zali glyadachiv zdijsnyuvav Stanislav Rejhan Jogo osobista robota plafon iz zobrazhennyam Triumfu Slavi znahoditsya nad orkestrom Golovnij kruglij plafon nad zalom podilenij na desyat sektoriv U kozhnomu z nih zobrazheno alegorichni figuri Graciya Edvard Pech Muzika Oleksandr Avgustinovich Tanec Zigmunt Rozvadovskij Kritika Tadeush Ribkovskij Drama L Koler Nathnennya Oleksandr Avgustinovich Vakhanka Stanislav Batovskij Nevinnist Tadeush Popel Ilyuziya Antonij Stefanovich i Pravda Tadeush Popel Plafon takozh prikrashenij desyatma medaljonami z portretami vidatnih polskih aktoriv i aktris Avtori medaljoniv Edvard Podgurskij i Petro Garasimovich Metalevi konstrukciyi sceni vikonani na vagonnij fabrici v Syanoku Elektrichni svitilniki vikonala firma Oswald amp C Odna z golovnih prikras teatru zavisa Parnas Namalovana u Rimi polskim hudozhnikom Genrikom Semiradskim obramlena merezhivnim bordyurom italijskogo hudozhnika Retrossi za eskizom Semiradskogo Syuzhet kartini ce rozdumi pro sens zhittya i lyudskoyi diyalnosti Podiyi vidbuvayutsya na gori Parnas pri vivtari Apollona pid yakim znahoditsya zhricya Pifiya boginya Femida ta 8 muz z atributami Pered vstanovlennyam u teatri zavisa eksponuvalas u Rimi ta Lvovi Vpershe opushena 13 sichnya 1901 roku Pri pidnyatti z metoyu zberezhennya cilisnosti zhivopisu vona ne zgortayetsya a umishuyetsya v specialnij protipozhezhnij metalevij futlyar Zavisa ye vlasnistyu Lvivskoyi galereyi mistectv Svogo chasu kritichnij vidguk pro zavisu nadrukuvala u gazeti Slowo Polskie pismennicya Gabrielya Zapolska Otochennya She na stadiyi obgovorennya ideyi koli misce pid budivnictvo lishe obiralos odnim z osnovnih pitan bulo vporyadkuvannya teritoriyi navkolo teatru jogo vzayemodiya z navkolishnim arhitekturnim seredovishem 1905 roku isnuvav proyekt stvorennya pam yatnika Shevchenkovi pered opernim teatrom za proyektom Bogdana Lepkogo za sponsoruvannya Kostyantina Volodkovicha Dovgo trivala sprava sporudzhennya pam yatnika Yuliushu Slovackomu takozh ne dovedena do kincya Avtorom mav vistupiti Edvard Vittig Do 1939 roku bulo lishe obrano misce Pam yatnik ale uzhe V I Leninu bulo vstanovleno 1952 roku skulptor Sergij Merkurov arhitektori I Francuz a u veresni 1990 roku demontuvali Neprostim buv shlyah poyavi fontanu Proyekt Mihala Luzheckogo vid 1905 roku yak i piznishij zadum svitlovogo fontanu 1930 roku realizovano ne bulo Na pochatku 1980 rokiv fontan zbudovano ale vin tak nikoli i ne zapracyuvav Na jogo misci vlashtovano klumbu U 2000 h rokah vidbulas perebudova kolishnogo gotelyu Dnipro na prospekti Svobodi 45 za avstrijskih chasiv Nyu Jork zvedenogo 1912 za proyektom Romana Felinskogo u pomirkovano neoklasichnih formah modernu Bulo sporudzheno she kilka poverhiv i sporuda gotelyu stala vizualno konkuruvati z golovnoyu dominantoyu prospektu teatrom Pri comu bulo porusheno elementarni dozvilni proceduri Visvitlennya nezakonnogo budivnictva u presi ne dalo rezultativ U zhovtni 2020 roku ploshu navproti teatru vidbulas rekonstrukciya 27 travnya 2021 u Wayback Machine ploshi pered Lvivskim Nacionalnim Akademichnim teatrom operi ta baletu im Solomiyi Krushelnickoyi Nova plosha i suhij fontan stali podarunkom zhitelyam i gostyam mista Lviv vid kompaniyi Sokar Blago Vidomi lyudiNa sceni lvivskoyi operi spivali vsesvitno vidomi vikonavci Oleksandr Bandrivskij Gelena Rushkovska Zboyinska Yan Kepura Yanina Koroleviya Vajdova Dzhemma Belinchioni Mattia Battistini Ada Sari a takozh ukrayinski vikonavci zokrema Oleksandr Mishuga Modest Mencinskij Oleksandra Lyubich Parahonyak Irena Turkevich Martinec ta Solomiya Krushelnicka chiye im ya teper maye teatr Sered solistiv baletu Nataliya Slobodyan German Isupov Irina Krasnogorova Malhasyanc Petros Malhasyanc Oleksandr Yaroslavciv Valentina Pereyaslavec i Dariya Nizhankivska Snigurovich Golovni baletmejsteri Mikola Tregubov 1948 1958 German Isupov 1976 1995 Petros Malhasyanc 1995 2002 Hudozhnij kerivnik baletnoyi trupi Igor Hramov 2002 2019 S Krushelnicka v roli Chio Chio San v operi D Puchchini Madam Batterflyaj Za dirigentskim pultom opernogo teatru pracyuvali vidomi lvivski kompozitori Mikola Kolessa i Adam Soltis Na sogodni do skladu opernoyi trupi vhodyat 44 solisti operi i 4 stazhuvalniki kerivnik opernoyi trupi 5 koncertmejsteriv 2 rezhiseri 2 pomichniki rezhisera i sufler Soprano Olesya Bubela Lyubov Kachala Svitlana Mamchur Nataliya Romanyuk Darina Litovchenko Anna Nosova Lyudmila Savchuk Veronika Kolomisheva Anastasiya Kornutyak Nataliya Kurilciv Sofiya Solovij Marianna Cvyetinska Mecco soprano Tetyana Vahnovska Nataliya Velichko Olena Skicko Nataliya Dacko Tenori Oleg Lanovij Oleg Lihach Vitalij Vojtko Yurij Gecko Andrij Savka Roman Trohimuk Mihajlo Malafij Igor Shevchuk Baritoni Andrij Benyuk Orest Sidir Vitalij Zagorbenskij Mikola Kornutyak Petro Radejko Ruslan Feranc Yurij Shevchuk Basi Volodimir Dutchak Dmitro Kokotko Rolan Marchuk Yurij Triceckij Volodimir Chibisov Do skladu baletnoyi trupi vhodyat 67 artistiv 15 providnih solistiv 15 solistiv 37 artistiv hudozhnij kerivnik baletnoyi trupi baletmejster 3 pedagogi repetitori 3 koncertmejsteri Providni solisti Yarina Kotis Albina Yakimenko Darina Kirik Dariya Yemelyanceva Ilona Kravchenko Viktoriya Tkach Nataliya Pelo Yevgenij Svyetlica Oleksandr Omelchenko Andrij Mihaliha Oleg Petrik Arsen Marusenko Sergij Kachura Hudozhnij kerivnik baletnoyi trupi Andrij Musorin baletmejster Sergij Nayenko inspektor baletu Vitalij Rizhij Repetitori baletu Igor Hramov Tamara Levicka Hristina Mordzik Dirigenti Ivan Cherednichenko Miron Yusipovich Irina Stasishin Yurij Berveckij Hormejsteri Vasil Koval Hudozhniki Rindzak Tadej Josifovich Rindzak Mihajlo Josifovich Zinchenko Oksana Kuzmivna SogodennyaLvivska opera z pivnichno shidnoyi storoni Sogodni v opernomu teatri pracyuyut ponad 40 solistiv baletna trupa 60 artistiv hor 60 artistiv simfonichnij orkestr 90 muzikantiv V repertuari teatru 22 operi 3 opereti ta blizko 20 baletiv Vsi operi jdut movoyu originalu italijskoyu francuzkoyu polskoyu Dlya zruchnosti glyadachiv nad scenoyu rozmishene tablo z ruhomim ryadkom sho podaye pereklad zmistu vistavi ukrayinskoyu movoyu U teatri provoditsya mizhnarodnij festival opernogo mistectva imeni Solomiyi Krushelnickoyi Sered ostannih prem yer feyeriya folk opera balet Koli cvite paporot Yevgena Stankovicha 15 grudnya 2017 roku Don Zhuan Mocarta 2018 Pid maskoyu baleti Igorya Stravinskogo Pulchinella ta Vesna svyashenna 2018 Loengrin Riharda Vagnera 2019 Turandot Dzhakomo Puchchini 2020 Generalnij direktor hudozhnij kerivnik teatru Vasil Vovkun Galereya source source source source source source source source Video teatru Nichna panoramaPrimitkiYevropejska teatralna arhitektura Arts and Theatre Institute d Track Q12021673d Track Q43003820 Maksimenko S Teatralne zhittya Lvova 1941 1944 rr Naukovij visnik Kiyivskogo nacionalnogo universitetu teatru kino i telebachennya imeni I K Karpenka Karogo 2013 Vip 13 S 67 84 Narisi z istoriyi Drogobicha vid najdavnishih chasiv do pochatku XXI st Drogobich Kolo 2009 ISBN 978 966 7996 46 8 Pamyatniki istorii i kultury Ukrainskoj SSR Kiev Naukova dumka 1987 S 318 ros Arhiv originalu za 4 sichnya 2020 Procitovano 31 grudnya 2019 Biryulov Yu O Gorgolevskij Zigmunt Enciklopediya Lvova Za redakciyeyu A Kozickogo ta I Pidkovi Lviv Litopis 2007 T 1 S 635 ISBN 978 966 7007 68 8 Biriulow J Rzezba lwowska Warszawa Neriton 2007 S 151 152 ISBN 978 83 7543 009 7 Arhiv originalu za 29 listopada 2014 Procitovano 22 listopada 2014 Papa Ivan Pavlo II v Operi Ekspres dodatok Lvivski novini 17 listopada 2011 129 6054 S 10 Marchuk O Galereya pam yati osobistostej u Lvivskij operi Viche 2012 1 72 S 72 Somochkin I V Pam yatniki Galicka brama 1998 2 38 S 14 Lewicki J Roman Felinski architekt i urbanista pioner nowoczesnej architektury Warszawa Neriton 2007 S 36 39 ISBN 978 83 7543 003 5 Shulyar V Sho buduyetsya na prospekti Svobodi 45 Arhitekturnij visnik 2002 1 2 12 S 10 13 Arhiv originalu za 25 lyutogo 2017 Procitovano 23 lyutogo 2017 Arhiv originalu za 24 lyutogo 2017 Procitovano 23 lyutogo 2017 DzherelaLvivskij opernij teatr u sestrinskih VikiproyektahPortal Lviv Lvivskij opernij teatr u Vikishovishi Vecherskij V V Budivlya teatru operi ta baletu u Lvovi Velika ukrayinska enciklopediya data zvernennya 24 09 2020 Grankin P Sobolevskij Ye Lvivskij opernij teatr istoriya budovi i restavraciyi Buduyemo inakshe 2000 6 S 42 45 Grankin P Sobolevskij Ye Lvivskij opernij teatr istoriya budovi i restavraciyi Buduyemo inakshe 2001 1 S 37 47 Grankin P Shulinskij Ya Ventilyaciya opernogo teatru u Lvovi Rinok instalyacij 2004 5 S 64 Palamarchuk O Pilip yuk V Lvivska opera Lviv Svitlo j tin 2000 155 s ISBN 966 7594 08 4 Susak V Za zavisoyu Genrika Semiradskogo abo istoriya stvorennya kurtini dlya Lvivskogo opernogo teatru Galicka brama 1995 8 S 6 Kaliberda Sergij Organi Lvova 12 listopada 2016 u Wayback Machine Nezalezhnij kulturologichnij chasopis Yi 2004 S 258 263 Yamash Yu Arhitektura Lvivskoyi operi Yurij Yamash rec V Proskuryakov I Lilo I Kuzmak Lvivska nacionalna opera Lviv Prostir M 2020 152 s fotoilyustraciyi portreti ISBN 978 617 7746 54 5LiteraturaIstoriya vokalnogo mistectva O D Shulyar monografiya Ch II Ivano Frankivsk Plaj 2012 S 252 Lvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu im S Krushelnickoyi 1900 2014 rr A O Kornutyak Ukr kultura minule suchasne shlyahi rozvitku zb nauk pr 2014 Vip 20 t 1 S 131 135 Bibliogr 10 nazv PosilannyaLvivskij nacionalnij akademichnij teatr operi ta baletu im S Krushelnickoyi Ukrayinska muzichna enciklopediya Gol redkol G Skripnik Kiyiv IMFE NANU 2011 T 3 L M S 218 222 Oficijnij sajt lvivskoyi operi 16 listopada 2020 u Wayback Machine 3D panorama zalu Opernogo teatru 21 veresnya 2013 u Wayback Machine Svitlini Opernogo teatru 4 sichnya 2007 u Wayback Machine Odeskij ta Lvivskij operni teatri 5 bereznya 2022 u Wayback Machine