О́тто Едуа́рд Леопо́льд фон Бі́смарк-Шенга́узен, з 1865 — граф, з 1871 — князь фон Бісмарк, з 1890 — герцог Лауенбурзький (нім. Otto Eduard Leopold von Bismarck-Schönhausen; 1 квітня 1815 — 30 липня 1898) — німецький державний і політичний діяч. Прем'єр-міністр Пруссії (1862–1890), бундесканцлер Північнонімецького союзу (1867–1871), перший райхсканцлер Німецької імперії (1871–1890). За дипломатію реальної політики та сильне урядування отримав прізвисько «залізний канцлер». Його вважають національним героєм Німеччини.
Отто́ Едуа́рд Леопо́льд фон Бі́смарк-Шенга́узен нім. Otto von Bismarck | ||||||
![]() | ||||||
![]() | ||||||
| ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
Монарх: | Вільгельм I (1871–1888) Фрідріх III (1888) Вільгельм II (1888–1890) | |||||
Спадкоємець: | Лео фон Капріві | |||||
| ||||||
23 вересня 1862 — 1 січня 1873 | ||||||
Монарх: | Вільгельм I | |||||
Попередник: | ||||||
Спадкоємець: | Альбрехт фон Роон | |||||
| ||||||
9 листопада 1873 — 20 березня 1890 | ||||||
Монарх: | Вільгельм I (1873–1888) Фрідріх III (1888) Вільгельм II (1888–1890) | |||||
Попередник: | Альбрехт фон Роон | |||||
Спадкоємець: | Лео фон Капріві | |||||
| ||||||
1867 — 1871 | ||||||
Монарх: | Вільгельм I | |||||
Попередник: | Конфедерація щойно створена | |||||
Спадкоємець: | Німецька імперія | |||||
| ||||||
1862 — 1890 | ||||||
Монарх: | Вільгельм I (1862–1888) Фрідріх III (1888) Вільгельм II (1888–1890) | |||||
Попередник: | ||||||
Спадкоємець: | Лео фон Капріві | |||||
Ім'я при народженні: | нім. Otto Eduard Leopold von Bismarck[1] | |||||
Народження: | 1 квітня 1815 Шенхаузен, Пруссія | |||||
Смерть: | 30 липня 1898 (83 роки) Фрідріхсру, Німецька імперія | |||||
Причина смерті: | d[2] | |||||
Поховання: | d[3] | |||||
Країна: | Королівство Пруссія[2] і Німецький Райх[2] | |||||
Релігія: | Лютеранець | |||||
Освіта: | d (1827)[2], d[2], d (1832)[2], Геттінгенський університет (11 вересня 1833)[4][2], Університет Фрідріха-Вільгельма[d] (25 березня 1835)[2] і d (1839)[5][2] | |||||
Партія: | незалежний політик | |||||
Рід: | Бісмарки ![]() | |||||
Батько: | d[6][2][1] | |||||
Мати: | d[6][2][1] | |||||
Шлюб: | Йоганна фон Путткамер[2][1] | |||||
Діти: | d[7][2][1], d[7][8][…] і d[7][8][…] | |||||
Автограф: | ![]() | |||||
Нагороди: |
| |||||
| ||||||
| ||||||
|
У Прусському королівстві Бісмарк заслужив серед консерваторів славу представника інтересів юнкерів, служив дипломатом (1851–1862 роки) в часи реакції. 1862 року призначений прем'єр-міністром Пруссії. Під час конституційної кризи в Пруссії виступав проти лібералів на захист монархії. Будучи міністром зовнішніх справ, перетворив Пруссію на панівну силу в Німеччині після німецько-данської війни 1864–1866 років. У франко-пруській війні 1870–1871 років виступав рушійною силою розв'язання німецького питання в малонімецькому сенсі та брав участь у створенні Другого Райху. Перебуваючи на посаді райхсканцлера та, за винятком короткої перерви, прусського прем'єр-міністра, він мав вагомий вплив на політику щойно створеного Райху аж до своєї відставки 1890 року. У зовнішній політиці Бісмарк дотримувався принципу балансу сил (або європейської рівноваги, див. Система союзів Бісмарка)
У внутрішній політиці час його правління з 1866 року можна розбити на дві фази. Спочатку він уклав союз з поміркованими лібералами. У цей період відбулись численні внутрішні реформи, наприклад, впровадження цивільного шлюбу, який був використаний Бісмарком для послаблення впливу католицької церкви. Починаючи з кінця 1870-х років Бісмарк віддаляється від лібералів. Протягом цієї фази він вдається до політики протекціонізму та державного втручання в економіку. 1880-ті роки стали свідком впровадження антисоціалістичного закону. Розбіжності з тогочасним кайзером Вільгельмом II призвели до відставки Бісмарка. У наступні роки Бісмарк відігравав помітну політичну роль через критику своїх наступників. Завдяки популярності мемуарів — «Gedanken und Erinnerungen» — Бісмарку вдавалось тривалий час впливати на формування власного образу в суспільній думці.
До середини XX століття в німецькій історичній літературі домінувала безперечно позитивна оцінка ролі Бісмарка, політика, відповідального за об'єднання німецьких князівств у єдину національну державу, що частково задовольняло націоналістичним цілям. Після смерті зводились численні пам'ятники на його честь, як символи сильної особистої влади. Були переконання, що ним була створена нова нація та втілені прогресивні системи соціального забезпечення; Бісмарк, будучи вірним королю, посилив державу сильною, добре підготовленою бюрократією, очолюваною спадковою монархією. Після Другої світової війни стали голосніше звучати критичні голоси, які звинувачували Бісмарка, зокрема, у згортанні демократії в Німеччині. Більше уваги приверталось до недоліків його політики, а діяльність розглядалась в тогочасному контексті.
Ранні роки
Молодість
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek15TDBKcGMyMWhjbU5yTVRGS1lXaHlaUzVxY0djdk1qSXdjSGd0UW1semJXRnlZMnN4TVVwaGFISmxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Отто фон Бісмарк народився 1 квітня 1815 року в Шенхаузені на Ельбі (нині Саксонія-Ангальт), був другим сином у родині, яка належала до династії Бісмарків. Його батько, Карл Вільгельм Фердінанд фон Бісмарк (нім. Karl Wilhelm Ferdinand von Bismarck; 1771—1845), був ротмістром та походив із родини юнкерів з Альтмарку. Мати, Луїза Вільгельміна, народжена Менкен (нім. Luise Wilhelmine, geb. Mencken; 1790—1839), була донькою високопосадовця з Берліна та мала гарну освіту.
1816 року молода родина переїхала з маєтку в Шенхаузені до маєтку Ніфоф в окрузі Наугард (Новогард) у східній Померанії, де Отто фон Бісмарк провів перші роки свого дитинства.
Відмінність соціального походження батьків мала визначні наслідки для подальшого життя Бісмарка. Батько виховав у ньому гордість за батьківщину, а мати — прагнення до успіху. Мати хотіла, аби її сини не просто стали юнкерами, а пішли на державну службу. Як згодом писав Бісмарк, саме через раціонально цілеспрямоване навчання його матері він ніколи не відчував себе вдома в батьківському будинку. І хоча його стосунки з матір'ю були прохолодними, до батька він ставився з любов'ю. Утім, Бісмарк був вдячний матері за те, що міг здобути освіту, що було нетипово для вихідця з села.
Початкова освіта
На відмінну від обов'язкового для сільської знаті навчання в кадетському корпусі, 1821 року за наполяганням матері шестирічного Бісмарка було відправлено до інтернату в Берлін. Цей інтернат, до якого прагнули відправити своїх дітей високопосадовці, було засновано в дусі Йоганна Генріха Песталоцці. На час навчання Бісмарка епоха реформ вже давно завершилась, а виховання спиралось на муштруванні та німецькому націоналізмі. Перехід від дитячих ігор у рідному селі до життя в інтернаті із суворою дисципліною та примусом дався Бісмарку надзвичайно важко. У цей час чітко виявилось його небажання підкорятись авторитету.
1827 року Бісмарк перейшов до , з 1830 року і до випуску 1832 року навчався в берлінській гімназії . Окрім давньогрецької, яку Бісмарк вважав занадто складною, у навчанні він виявив здібності до вивчення мов, хоч і не завжди був старанним.
Релігійне виховання
Бісмарк належав до лютеранської конфесії. Релігійне виховання він отримав від , який (конфірмував) шістнадцятирічного Бісмарка в берлінській . На той час Бісмарк майже не переймався питаннями релігії, та вважав, що на його погляди вплинули Гегель та Спіноза, а в спогадах бачив себе швидше деїстом або пантеїстом, аніж віруючим християнином. Однак він ніколи не був атеїстом, навіть тоді, коли оточення його вважало за безбожного глузівника. Під час свого стажування 1836 року в листі своєму брату Бернарду він писав: «мені здається, що ти вважаєш мене не дуже розважливим, коли називаєш атеїстом.»Віра увійшла в його життя після несподіваної смерті подруги Марії фон Таден-Тріґлаф.
Вища освіта
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl3TDBOb2NtbHpkR2xoYmw5WGFXeG9aV3h0WDBGc2JHVnljeVV5UTE5UGRIUnZYM1p2Ymw5Q2FYTnRZWEpqYTE5aGJITmZVM1IxWkdWdWRDVXlRMTh4T0RrekxtcHdaeTh5TWpCd2VDMURhSEpwYzNScFlXNWZWMmxzYUdWc2JWOUJiR3hsY25NbE1rTmZUM1IwYjE5MmIyNWZRbWx6YldGeVkydGZZV3h6WDFOMGRXUmxiblFsTWtOZk1UZzVNeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
10 травня 1832 року, після завершення навчання в гімназії, у віці 16 років Бісмарк поступив до Геттінгенського університету, де вивчав юриспруденцію (1832—1833). Він послідовно уникав політичних непорозумінь через Липневу революцію 1830 року, тому не випадково, що Отто приєднався не до опозиційного на той час студентського братства (нім. Burschenschaften), а до . Згодом, аналізуючи власні спостереження він дійшов висновку, що тут йшлося про поєднання утопічності та браку виховання. З іншого боку, він відкидав вплив на себе ідей прусського монархізму. Він із захопленням вивчав історію та літературу, юриспруденція цікавила його менше. Єдиним академічним викладачем, який мав на нього вплив, був історик Арнольд Герман Людвіг Геерен (нім. Arnold Hermann Ludwig Heeren), котрий в своїх лекціях окреслив схему міжнародних відносин. Близькі стосунки склались у Бісмарка з Джоном Мотлі (англ. John Lothrop Motley), який став американським дипломатом та залишився близьким другом майбутнього німецького канцлера на все життя.
У листопаді 1833 року Бісмарк продовжив навчання в Берлінському Університеті Фрідріха-Вільгельма. 1835 року він склав перші державні іспити. Потім влаштовувався у Берлінський міський суд. За власним бажанням перейшов із юридичної роботи на державну службу. Проходячи практику (нім. Referendariat) в Аахені 1836 року, він належав до компанії, яка збиралась навколо новеліста Карла Боремау Кюнцера (нім. Carl Borromäus Cünzer) в пивній Kaiserlichen Krone. Бісмарк нудьгував через офісну буденність під час практики в Аахені (в ті часи — вишуканий міжнародний курорт), в серпні 1836 року він закохався в Лауру Рассел, племінницю герцога Камберлензького. Після роману з француженкою похилого віку влітку 1837 року Бісмарк подорожував Німеччиною з молоденькою англійкою, подругою Лаури. Через подорож він пропустив роботу на декілька тижнів більше встановленої 14-денної відпустки і був звільнений з практики.
Бісмарк був засмучений витратами на жінок та на додачу потрапив у борги через гру в казино. На декілька місяців він облишив свої службові справи. Згодом спробував продовжити практику в Потсдамі, але через декілька місяців звільнився з державної служби. Цей епізод зі свого життя Бісмарк пояснив тим, що не хотів бути гвинтиком у великій бюрократичній машині: «я хотів би займатись або музикою, яку я добре знаю, або взагалі нічим».
1838 року, як (нім. Einjährig-Freiwilliger), Бісмарк поступив на військову службу: спочатку до єгерського батальйону Garde-Jäger-Bataillon, а навесні перевівся до єгерського батальйону Jäger-Bataillon Nr. 2 в Грайфсвальді у західній Померанії.
Справний господар
Після смерті матері в 1839 році Бісмарк переїхав до маєтку в () та почав займатись сільським господарством. Разом зі старшим на п'ять років братом він керував батьківськими маєтками Ніфоф, Кюльц та Ярхлін в окрузі Наугард. Після обрання Бернарда фон Бісмарка до ради округу в 1841 році брати поділили господарство: Бернард працював лише в Ярхліні, Отто в Кюльце та Ніфофі. Після смерті батька в 1845 році Отто став вести господарство в родинному маєтку Шенхаузен поблизу Штендаля.
Бісмарк швидко навчився вправно господарювати. За десять років, коли він керував батьківськими маєтками, йому вдалося не лише привести їх до ладу, а й розплатитись за власні борги, які він накопичив за попередні роки.
З одного боку, йому сподобалось ні від кого не залежати, а з іншого, сільське господарство та життя в селі йому були не до вподоби. У вільний час він інтенсивно, але несистематично вивчав філософію, мистецтво, релігію та літературу. 1842 року Бісмарк здійснив подорож із навчальними цілями до Франції, Англії та Швейцарії. Прагнення повернутись на державну службу він облишив 1844 року, і знову через відразу до всього пов'язаного з бюрократією. У цей час він був бажаним гостем на всіх громадських заходах у своєму окрузі. Він брав участь в незліченних полюваннях та в розпусних пиятиках. За власними спостереженнями, в нього навіть розвинулось щось подібне до опору сп'янінню. Це та схильність на культурних заходах потрапляти в центр уваги, дало йому славу «шаленого Бісмарка».
Чоловік та батько
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEwTDBwdmFHRnVibUYyYjI1Q2FYTnRZWEpqYXk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFNtOW9ZVzV1WVhadmJrSnBjMjFoY21OckxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Завдяки Моріцу фон Бланкенбургу, шкільному другу з Берліна, Бісмарк познайомився з Адольфом фон Тадден-Тріглафом, в доньку якого, Марію, закохався Моріц. Марія фон Тадден та Бісмарк відчували себе спорідненими душами. Та молода дівчина і припустити не могла розірвання заручин, і в жовтні 1844 року вона одружилася з Моріцом фон Бланкенбургом. На весіллі Марія посадила 20-річну Йоганну фон Путткамер за один стіл із Бісмарком. Влітку 1846 року подружжя Бланкенбургів, Бісмарк та Йоганна разом подорожували до Гарцу. Після несподіваної смерті Марії 10 листопада 1846 року в тепер відомому листі Бісмарк просив Генріха Путкамера руки його доньки та отримав відмову. Бісмарк поїхав до батьків Йоганни в Рейнфельд поблизу в Далекій Померанії та особисто переконав їх дати дозвіл. Весілля відбулось 1847 року в Райнфельді (Округ Румельсбург і Пом.). Відтоді віра в особистого Бога грала для Бісмарка велику роль.
У родині Отто та Йоганни Бісмарків народилось три дитини:
- Марія (1848—1926), ∞ Куно Граф цу Рантцау
- (1849—1904), ∞ Маргарита Графиня фон Хойо
- (1852—1901), ∞ Сибілья Графиня фон Арнім-Крьолендорф
Йоганна підкорила свої бажання служінню своєму чоловікові, та водночас між ними утворився міцний емоційний зв'язок, якого Бісмарк не міг досягнути із матір'ю. Листування подружжя стало надбанням скарбниці літератури листування XIX століття.
Початок політичної кар'єри
Прибічник консерваторів
Бісмарк розпочав політичну кар'єру на місцевому рівні. Проживаючи в маєтку він був обраний депутатом від району Наугард 1845 року в раді провінції Померанія, де в поодиноких випадках підтримував свого брата в Земельній раді (нім. Landrat). Завдяки своїм знайомим у 1843/1844 роках Отто познайомився з впливовими консерваторами, особливо з братами та Герлах. Не в останню чергу через бажання зміцнити це знайомство 1845 року він здав в оренду маєток та переїхав до Шенхаузена. Це село містилося ближче до Магдебургу, тогочасного місця служби Людвіга фон Герлаха. Бісмарк у 1846 році отримав першу посаду на державній службі після призначення головним інспектором гребель в .
Головною метою Бісмарка в цей час було стояти на захисті панівного положення землевласницької аристократії в Пруссії. Консервативні політики відкидали ідею абсолютисько-бюрократичної держави та мріяли про відродження співурядування класів, аристократії в першу чергу. Разом з братами Герлах Бісмарк, наприклад, виступав за збереження маєткових судів (нім. Patrimonialgericht).
Бувши наступником у саксонській провінційній раді, 1847 року Бісмарк став представником лицарства провінції Саксонія в Об'єднаній земельній раді нім. Vereinigter Landtag.
У цій колегії, де домінувала ліберальна опозиція, вже після першої промови Бісмарк показав себе суворо консервативним політиком, коли заперечив впровадження ліберальних реформ внаслідок Війни шостої коаліції. В «Єврейському питанні» (нім. Judenfrage) він однозначно висловився проти політичного зрівняння в правах євреїв. Ці та подібні заяви викликали серед лібералів сильне обурення. Тоді Бісмарк знайшов у політиці таке поле для діяльності, яке відповідало його вподобанням: «Ця справа захоплює мене набагато дужче, аніж я думав».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDBKcGMyMWhjbU5yWDNWdVpGOUdjbWxsWkhKcFkyaGZWMmxzYUdWc2JWOUpWbDh4T0RRNExtcHdaeTh5TWpCd2VDMUNhWE50WVhKamExOTFibVJmUm5KcFpXUnlhV05vWDFkcGJHaGxiRzFmU1ZaZk1UZzBPQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Через захоплення політичною боротьбою він не мав часу навіть на сон та їжу. По завершенню зборів Бісмарк здобув собі ім'я в консервативних колах. Також на нього звернув увагу король. І хоча Бісмарк затято відстоював консервативні принципи, він був прагматиком, готовим вчитись у своїх політичних опонентів. Зокрема, в нього з'явилась ідея створити консервативну газету на противагу ліберальній .
Бісмарк був кардинально проти Березневої революції. Коли до нього дістались повідомлення про успіх заворушень в Берліні, він запропонував озброїти селян Шенхаузена та виступити разом із ними на Берлін. Однак командувач у Потсдамі генерал Карл фон Прітвіц відкинув цю пропозицію. Також Бісмарк спробував переконати принцесу , дружину майбутнього короля Вільгельма I в необхідності контрреволюції. Августа відкинула ці пропозиції як інтриганські та нелояльні. Через поведінку Бісмарка майбутня королева тривалий час ставилась до нього з антипатією. Після визнання революції Фрідріхом Вільгельмом IV контрреволюційні плани Бісмарка зазнали поразки.
Бісмарк не був вибраний до . Натомість він взяв участь в позапарламентських зборах консерваторів. Влітку 1848 року політик брав участь в заснуванні та внутрішньому оздоблені газети (через хрест на першій шпальті також називали «Kreuzzeitung»). Для цієї газети він написав велику кількість статей. У серпні 1848 року Бісмарк став одним зі співініціаторів так званого «Юнкерської ради» (нім. Junkerparlament). На цю раду збирались сотні аристократів-землевласників, аби висловити протест проти втручання в їхню приватну власність.
Ця діяльність призвела до того, що консервативне оточення короля Фрідріха Вільгельма IV стало все більше поважати Бісмарка. Сподівання Отто отримати посаду прем'єр-міністра після контрреволюції листопада 1848 року не справдились, оскільки навіть в консервативних колах його сприймали як надто радикального. На берегах листа з відповідною пропозицією король записав: «скористатись лише там, де багнет безмежно править».
Реальна політика
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJoTDBWeVpuVnlkR1Z5WDNWdWFXOXVjM0JoY214aGJXVnVkQzVxY0djdk1qSXdjSGd0UlhKbWRYSjBaWEpmZFc1cGIyNXpjR0Z5YkdGdFpXNTBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У січні та липні 1849 р. Бісмарк був обраний в другу палату . Тоді він вирішив повністю присвятити себе політиці та переїхати з родиною до Берліна. Так він став одним з перших професійних політиків Пруссії. У парламенті він виступав рупором радикальних консерваторів. Питання націоналізму були для нього на другому плані, на першому — збереження влади Пруссії.
Йозефа фон Радовіца та прагнення короля здобути єдність німців згори Бісмарк сприймав як нереалістичні та безглузді. У прусському парламенті він своє критичне ставлення не приховував. Промова 6 вересня 1849 року змінила ставлення в політичних колах до нього. Завдяки зваженим та гнучким аргументам у рядах консерваторів його стали сприймати не лише як гострослова. Таким чином, Бісмарку вперше було запропоновано високу посаду на державній або дипломатичній службі. Незважаючи на критику проєкту німецького союзу, Бісмарк був обраний до Ерфуртського союзного парламенту та служив там секретарем.
Хоча Бісмарк був противником парламентаризму, в Ерфурті він став одним із найвпливовіших спікерів того часу, до промов якого прислуховувались й політичні опоненти.
Після краху Ерфуртського союзу Бісмарк взяв на себе важке завдання захисту в Прусському парламенті. Його підхід полягав у тому, щоб захищати консервативні принципи, не звертаючись до будь-яких ідеологій:
«Єдина здорова основа великої держави, чим вона відрізняється від маленької держави, полягає в державному егоїзмі, а не романтиці, і великій державі не личить перейматись справами, які не належать її інтересам.»
Наголошуючи на державництві, політиці влади та переслідуванні інтересів, Бісмарк віддалився від традиційного консерватизму, що (радше із захисних позицій) виник як протест проти сучасної, централізованої, бюрократизованої та абсолютної держави.
Дипломат
Посланець до Бундестагу
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTDBaeVlXNXJablZ5ZEY5UVlXeGhhWE5mVkdoMWNtNWZkVzVrWDFSaGVHbHpYMUJ2Y25SaGJDNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RSbkpoYm10bWRYSjBYMUJoYkdGcGMxOVVhSFZ5Ymw5MWJtUmZWR0Y0YVhOZlVHOXlkR0ZzTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
18 серпня 1851 року, незважаючи на відсутність дипломатичної освіти, за наполяганням Леопольда фон Герлаха Бісмарк був відправлений Фрідріхом Вільгельмом IV як посланець від Пруссії до . Посада у Франкфурті, за його оцінкою, була найвагомішою серед дипломатичних представництв Пруссії. Призначення Бісмарка було сприйнято громадськістю як ознака перемоги соціальної та політичної реакції та як ознака капітуляції Пруссії перед Австрією. У Франкфурті Бісмарк діяв дуже самостійно. Інколи він опинявся навіть в опозиції до політики керівництва в Берліні.
У першу чергу Бісмарк довів, що, бувши депутатом, він залишається людиною вкрай консервативних поглядів. Його поведінка під час дебатів 25 березня 1852 року призвела до дуелі на пістолетах із депутатом-лібералом , внаслідок якої обидва лишились неушкодженими.
По завершенню дії Бісмарк не бажав, аби австрійський прем'єр-міністр Фелікс цу Шварценберг ставив Пруссію як «молодшого партнера» Австрійської імперії. Йому та керівництву в Берліні було важливо домогтися визнання Пруссії рівноправним партнером. Тому Бісмарк весь час шукав приводи для суперечок із представником Австрії Фрідріхом фон Тун-Гогенштайном (нім. Friedrich von Thun-Hohenstein), піддавав Відень гострій критиці, а інколи зривав роботу Бундестагу, аби показати обмеженість можливостей Австрії у Франкфурті. Через його діяльність Австрія також відмовилась від вступу до Німецького митного союзу.
Рішення Прусського уряду 1854 р. (на тлі Кримської війни) оновити оборонний та військовий союз з Австрією наштовхнулось на критику з боку Бісмарка. Після оголошення війни Австрією проти Росії в 1855 році, за допомогою витончених маневрів Бісмарку вдалось перешкодити мобілізації збройних сил федерації проти Росії. Цей успіх посилив його репутацію дипломата. Після поразки Росії в Кримській війні він розпочав агітацію в різноманітних виданнях за надання допомоги російському цареві та Франції в надії послабити таким чином Австрію. Найповніше він описав своє бачення зовнішньої політики в так званому «листі до високості» (нім. Prachtschrift) 1856 року. Його погляди призвели до глибокого конфлікту з консервативним оточенням братів Герлах, які сприймали Наполеона III Бонапарта як представника революції та бачили в ньому «природного ворога». У відповідь Бісмарк заявив, що легітимність державного керівництва його не цікавить. Натомість у міжнародних відносинах його цікавлять не консервативні принципи, а інтереси держави. Такі погляди посилили в стані консерваторів його репутацію егоїстичного опортуніста.
Посланець до Петербурга й Парижа
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl6TDBZbFF6TWxRa055YzNScGJsOVBjbXh2Wm1ZdWFuQm5Mekl5TUhCNExVWWxRek1sUWtOeWMzUnBibDlQY214dlptWXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Конфлікт із братами Герлах мав і внутрішньополітичні причини. Консерватори втратили вплив після сходження на трон принца Вільгельма в 1857 році; натомість, додалась вага ліберально-консервативній коаліції. На початку періоду «нової ери» (нім. Neuen Ära) Бісмарк спробував зберегти свій вплив, тримаючись на відстані від радикальних консерваторів. У розлогих статтях він тепер розмірковував про «національну місію» Пруссії та про союз із національно-ліберальним рухом. Тому він вдався до помітних змін у політичному курсі. Зокрема, боротьба за єдність німців не була для нього основною метою, а ідеєю було скористатись німецьким націоналізмом для посилення влади Пруссії.
Не справдились очікування Бісмарка, які той покладав на зміну політичного клімату в Пруссії. У січні 1859 року він був відправлений дипломатом до Санкт-Петербурга. Сам Бісмарк казав про те, що його заморозили, відправивши до Неви. Переїзд дався родині дуже важко, оскільки подружжя Бісмарків пережило у Франкфурті найщасливіший період свого життя. На новій посаді Бісмарк, у першу чергу, вдосконалив свої дипломатичні навички та насолоджувався доброзичливістю російського двору й імператорського подружжя. Однак сам він прагнув найвищих посад у Пруссії. Він спостерігав із надією перебіг , марно сподіваючись отримати посаду прем'єр-міністра в квітні 1862 року. Натомість Бісмарк був відправлений до Парижа, та цю роботу він з самого початку сприймав як тимчасову.
У цей час у Бісмарка стався роман з княгинею Катериною Орловою, дружиною російського посла в Бельгії . Це була остання легковажна витівка Бісмарка, після якої він присвятив себе виключно політиці.
Прем'єр-міністр Пруссії
Призначення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFNE15MVNNVFUwTkRrbE1rTmZUM1IwYjE5MmIyNWZRbWx6YldGeVkyc3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUoxYm1SbGMyRnlZMmhwZGw5Q2FXeGtYekU0TXkxU01UVTBORGtsTWtOZlQzUjBiMTkyYjI1ZlFtbHpiV0Z5WTJzdWFuQm4uanBn.jpg)
Тим часом у Берліні зміцнилось негативне ставлення лібералів до запланованої військової реформи. Ніхто не заперечував необхідність цієї реформи. У порівнянні з іншими великими державами, чисельність прусської армії залишалась на рівні 1815 року. Навіть в порівнянні з Австрією, військові сили Пруссії були набагато слабші. Офіційно встановлена обов'язкова служба в армії була лише на папері, і вже тривалий час точились спроби приєднати Ландвер до регулярної армії. Загалом, союз із лібералами стосовно військової реформи був можливий, однак Вільгельм I вважав, що вимушені поступки надто сильно послаблять владу короля.
Як наслідок, ліберали загострили критику, а палата депутатів відмовилась виділяти необхідні для реформи кошти. У березні 1862 року парламент був розпущений, та сформований новий уряд. У цьому уряді найбільший вплив мали вже не ліберали «Нової ери», а консерватори, наприклад, міністр військових справ Альбрехт фон Роон. На перевиборах переможцем виявилась щойно створена Прогресивна партія, а консерватори втратили місця в парламенті.
У такій безвихідній ситуації Вільгельм I розглядав можливість зректись престолу на користь свого сина, майбутнього імператора Фрідріха III. Після наради з міністрами, уряд підготував проєкт акту зречення престолу.
Генерал Роон вбачав у призначенні Бісмарка прем'єр-міністром єдину можливість завадити зміні престолу та уникнути приходу до влади ліберального принца. Телеграмою «Periculum in mora. Dépêchez-vous!» («Вагання небезпечні. Поспішайте!») він покликав Бісмарка назад. Після 25 годинного переїзду залізницею 20 вересня 1862 року Бісмарк знову був у Берліні. Через два дні король зустрівся з Бісмарком у . Про зміст та перебіг розмови відомо лише із спогадів Бісмарка, які, на відміну від решти його спогадів, з досить високою ймовірністю правильні по суті. Бісмарку вдалось здобути підтримку короля, показавши себе його вірним прибічником. Він обіцяв здійснити військову реформу та наголосив на фундаментальній важливості досягнення згоди стосовно неї. Йшлося про боротьбу за «правління короля чи парламентаризм». Аби завадити останньому, Бімарк попросив дозволу на «період диктатури.» Король спитав, чи готовий Бісмарк здійснити військову реформу в повному обсязі, навіть всупереч рішенням більшості в парламенті. Отримавши згоду, король під впливом рішучості Бісмарка зазначив: «тоді мій обов'язок продовжити разом з вами боротьбу, я залишаюсь на престолі». Бісмарк був призначений королем на посаду прем'єр-міністра та міністра зовнішніх справ.
Співпраця з королем
Інавгураційна промова лягла в основу незвичних стосунків між Бісмарком та королем упродовж наступних десятиліть. Бісмарку вдалося завоювати надзвичайну довіру Вільгельма I. Попри те, що за наступні роки траплялись розбіжності в поглядах, але вони не зруйнували взаємну довіру між королем та Бісмарком.
У деяких випадках Бісмарку вдалось отримати надзвичайні повноваження, якими він згодом скористався. Зокрема, йому було гарантовано, що його міністри доповідатимуть королеві лише за його згодою.
Бісмарк залишався консервативним та, передусім, прагматичним політиком не обмеженим ідеологічними доктринами. Ідеали, теорії, принципи не відігравали для нього першорядного значення; все, що мало для нього значення, це інтереси держави. Тому зміцнення влади Пруссії було важливою метою. З точки зору Бісмарка, статус наддержави Пруссія могла здобути лише здобувши панівне положення в Європі за рахунок Австрії та інші держави з цим мусили б змиритись. Для нього йшлося не про націоналізм у загальновизнаному значенні, а про реалізм у міжнародних відносинах. Він зрозумів, що зовнішньополітичні успіхи допомагатимуть й у внутрішній політиці. Бісмарк хотів зберегти монархію та авторитарну державу так само, як і особливе положення військових та аристократії. Однак, на першому місці стояла сила держави. Цьому служив і тимчасовий союз із націоналістичним та ліберальним рухами.
Конституційний конфлікт
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh4THpFMkwwOTBkRzhsTWtKMmIyNGxNa0ppYVhOdFlYSmpheTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Спочатку, в широких політичних колах, навіть серед консерваторів, ставлення до Бісмарка було обережним, його все ще сприймали як радикального реакціонера. Йому виявилось складно знайти міністрів для свого уряду: «нам пощастить, якщо вдасться знайти та втримати восьмеро чоловік.» складався переважно з другорядних постатей, зокрема , та . У своїх спогадах Бісмарк визнав, що деякі з міністрів його кабінету «були неспроможні керувати своїми міністерствами». За винятком Роона вони не мали розуміння загальної політичної ситуації, деякі навіть були «ледачими та схильними до розваг».
На цьому тлі Бісмарк виступав тим, хто мав вирішувати всі питання. За повідомленням одного міністра, Бісмарк відігравав головну роль в розв'язанні суперечок із лібералами.
Спочатку Бісмарк спробував послабити опозицію не лише через погрози, а й через врівноваження її впливу. Ці спроби виявились невдалими, оскільки своїми заявами він відновив свою славу радикального консерватора. Поширеним став фрагмент його промови:
«Німеччина дивиться не на прусський лібералізм, а на її силу. […] Великі питання часу вирішуватимуться не розмовами і резолюціями більшості […] — але залізом і кров'ю»
Насправді промова «Залізом та кров'ю» була замислена як пропозиція союзу лібералам та націоналістам. Хоча ліберальна більшість парламенту була згодна з тим, що «Німецьке питання» не може бути розв'язане без насильства, промова Бісмарка була оцінена як прямий заклик до насильства та зовнішньополітична афера. Як наслідок, за Бісмарком закріпилась слава схильного до діяча. Надалі Бісмарк відмовився від курсу на зближення та боровся проти лібералів всіма доступними засобами. Засідання парламенту були перенесені. Через це восени 1862 року Бісмарк урядував без офіційного бюджету. На початку 1863 року був знову скликаний парламент. Бісмарк виправдовувався популярною, але дуже суперечливою . Згідно з нею, нормальний політичний процес у державі ґрунтується на пошуку компромісів між королем, верхньою та нижньою палатою. Якщо одна зі сторін відмовляється від співпраці, виникає конфлікт, «а конфлікти, оскільки життя держави не можна зупиняти, перетворюються на питання влади; той, хто має в руках владу, має робити свою справу, оскільки за жодних обставин життя держави не має зупинятись.»
Бісмарк вважав, що безвихідний конфлікт між королем та парламентом не врегульовано конституцією. І цей пробіл має бути заповнено на користь короля. Такий варіант прочитання конституції, на думку багатьох сучасників, був не конституційним. На думку Максимільяна фон Шверін-Пуцара, цей варіант означав, що «Влада понад законом». Досі прусська знать та король спирались на принцип «Закон понад владу (лат. Justitia fundamentum regnorum!). Це гасло прусських монархів, а він хоче посунути якого як можна далі.»
Аби змобілізувати своїх прибічників проти лібералів, Бісмарк вдався до втілення різноманітних планів. Зокрема, він пішов на союз з соціал-демократами. 1863 року він декілька разів зустрічався з Фердинандом Лассалем, однак без практичних наслідків.
Незважаючи на сильний опір — навіть відкриту критику з боку наступника престолу — та загальне очікування відставки уряду, Бісмарку вдалось витримати кризу. До високопосадових лібералів, в тому числі депутатів, він застосував репресивні заходи. У той же час, всупереч конституції, свобода преси була практично скасована. 1865 року Бісмарк викликав на дуель професора (члена нижньої палати парламенту), яку той проігнорував, оскільки не вважав її сучасним способом з'ясування стосунків.
році та перетворилась на затяжну окопну війну. Бісмарк спробував знесилити опозицію. Тривалий час не відбувались засідання парламенту. 9 травня 1866 року парламент знову розпущено. Спочатку Бісмарк розмірковував про державний лад без виборів та без конституції. Що далі, то більше такі ідеї здобували підтримки серед консерваторів, але не в Бісмарка, оскільки такий лад був не здатен гарантувати тривалу стабільність.
Серед іншого, Бісмарк спробував тиснути на опозицію зовнішньополітичними успіхами. Спочатку, ці плани мали відносно слабкий успіх. Перша міжнародна угода, конвенція Альвенслебена від 8 лютого 1863 року на підтримку Росії в придушені повстання в Польщі, наштовхнулась на спротив серед консерваторів у Пруссії. Тиск із боку Великої Британії та Наполеона III позбавили конвенцію сенсу.
Німецько-данська війна
Питання федеральної реформи відійшло на другий план через кризу світового порядку. Після смерті короля Данії Фредеріка VII, розгорілась суперечка навколо майбутнього обох графств, Шлезвіга та . вимагав їх собі. Німецькі національні угрупування підтримали його та запропонували вступ об'єднаних графств як окремої держави до Німецького союзу. Новий данський король Кристіан IX, який відчував тиск німецьких національних рухів у себе в країні, виступав проти того, щоб інтегрувати Шлезвіг до державного союзу.
На здивування національного та ліберального рухів, Бісмарк не став підтримувати Фрідріха VIII. Водночас він був і проти данської пропозиції та намагався домогтися приєднання обох графств до Прусської сфери впливу. У цей час кризу було неможливо розв'язати засобами міжнародної політики. Тому Бісмарк, як і Австрія, був зацікавлений у створенні нової держави. Австрійці вбачали в «національному розв'язанні» питання Шлезвіг-Гольштейну загрозу власній багатонаціональній державі. На цьому тлі співпраця двох великих держав була ще можлива.
Політика Бісмарка стосовно кризи Шлезвіг-Гольштейну, як і в багатьох інших випадках, не спиралась на якийсь чіткий план. Він виходив із того, що обставини сприятимуть найбільше тому, хто дозволив їм вести себе, і шукав рішення замість спроб підкорити їх собі.
Бісмарк виступив як захисник народних прав та став вимагати від Данії повернутись до . Цим він заспокоїв європейські надпотуги. Австрія стала на бік Пруссії. Решта німецьких держав Німецького союзу та Бундестаг тим самим було відкинуто на узбіччя. Бісмарк та посланець від Австрії спільно заявили в Берліні, що обидві наддержави залишають за собою право ігнорувати постанови Бундестагу. Тим самим було поставлене під питання подальше існування Союзу Пруссії та Австрії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk00THpFNE5qUmZaWEp6ZEhWbGNtMTFibWN0WkdWeUxXUjFaWEJ3Wld4bGNpMXpZMmhoYm5wbGJpMWtaWFYwYzJOb0xXUmhaVzVwYzJOb1pYSXRhM0pwWldjdWFuQm5Mekl5TUhCNExURTROalJmWlhKemRIVmxjbTExYm1jdFpHVnlMV1IxWlhCd1pXeGxjaTF6WTJoaGJucGxiaTFrWlhWMGMyTm9MV1JoWlc1cGMyTm9aWEl0YTNKcFpXY3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Конфлікт навколо Шлезвіга та Гольштейна в лютому 1864 року переріс у війну між Данією та Німецьким союзом. На відміну від попередніх воєн, керував армією не король, а прем'єр-міністр, політичним розрахункам якого була підпорядкована діяльність військових. Головнокомандувач був звільнений за наполяганням Бісмарка після того, як вдався до самовільної діяльності.
18 квітня 1864 року після перемоги Пруссії в у Лондоні розпочались перші переговори стосовно врегулювання конфлікту, що суперечило планам Бісмарка. Війна тривала далі, і союзні сили Пруссії та Австрії захопили Ютландію. Данія зазнала поразки. Війна була завершена підписанням від 30 жовтня 1864 року Данія відмовилась від графств Шлезвіг та Гольштейн. Нетривалі спроби створити власну федеральну державу під владою Аугсбургів зазнали поразки, оскільки Бісмарк намагався цю державу перетворити на щось подібне до прусського протекторату. Натомість обидва графства були підпорядковані спільному керівництву Австрії та Пруссії. Для Бісмарка така конструкція була лише тимчасовим розв'язком. Не в останню чергу через власне прагнення отримати контроль над обома графствами, він знову спровокував пруссько-австрійське протистояння.
У внутрішній політиці успіх в Данії жодним чином не посилив ліберальні партії в Прусському парламенті. Ліберали опинились в обороні, наприклад, виступаючи проти розбудови ВМС, всупереч побажанням більшості. У ліберальному русі колишні критики прем'єр-міністра, наприклад , стали міняти своє ставлення до нього. Ліберали розпались на два табори: тих, хто вірив в можливість об'єднання Німеччини лише за прогресивного уряду, та тих, хто припускав об'єднання за урядування консерваторів.
Австрія побачила слабкість у становищі Бісмарка, та спробувала провести реформу Німецького союзу на користь Габсбургів. Лише з великими зусиллями Бісмарку вдалось вмовити короля взяти його на запланований з'їзд у Франкфурті. Прем'єр-міністр запропонував у відповідь на пропозиції Австрії бачення союзної реформи з боку Пруссії. Як і раніше, він пропонував зрівняти в правах Австрію та Пруссію. Новиною була пропозиція «національного представництва» Це було ніщо інше, як ідея пов'язана з націоналізмом, який був пов'язаний в той час із лібералізмом. Через конституційну кризу Бісмарку не вдалось скористатись цим моментом, оскільки він не був союзником лібералів. На наступних виборах наприкінці жовтня 1863 р. опозиції вдалось зберегти свої позиції.
Австро-Прусська війна
По завершенню німецько-данської війни Бісмарк ще певний час щиро вірив у можливість пруссько-австрійського союзу під консервативними гаслами. Коли стало зрозуміло, що затверджена політика Австрії стосовно Пруссії не передбачає посилення останньої, Бісмарк повернувся до ідеї союзу з лібералами та націоналістами заради розв'язку в малонімецькому сенсі. Слід зазначити, що з самого початку він не відкидав можливість військової розв'язки конфлікту. Він збирався розкрити карти прагненням здобути повний контроль над Шлезвігом та Гольштейном. Поділ відбувся згідно з в серпні 1865 р. Гольштейн був відданий Австрії, а Шлезвіг — Пруссії. Герцогство Лауенбург було підпорядковане Пруссії. У винагороду Бісмарк отримав титул графа. Для нього суперечка з Австрією лишилась відкладеною на майбутнє.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpoTDFOamFDVkRNeVZDUTNOelpWOWhkV1pmVDNSMGIxOTJiMjVmUW1semJXRnlZMnN1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZOamFDVkRNeVZDUTNOelpWOWhkV1pmVDNSMGIxOTJiMjVmUW1semJXRnlZMnN1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Бісмарк погодився на війну, оскільки сподівався з її допомогою подолати конституційну кризу та посилити розкол серед опозиціонерів. Основний поворотний момент припав на засідання Королівської ради 28 лютого 1866 року. Бісмарку вдалось переконати короля у необхідності розв'язання війни, а також запобігти королеві Вільгельму I змінити своє ставлення до війни в наступні місяці.
Бісмарк вдався до всіх можливих засобів ізолювати та провокувати Австрію. Однак, він залишав відкритою можливість відступу на випадок, якщо такий курс призведе до спротиву з боку наддержав. Великим успіхом для Бісмарка була нейтральність Наполеона III. Підтримку Італії вдалось досягти із допомогою обмеженого союзного договору. Він потрапив під критику з боку консерваторів, коли заради провокації Австрії запустив у гру німецький парламент, який обирався на прямих виборах. Навіть віддалився від нього. Ліберали все ще вважали Бісмарка ненадійним, та відмовились від союзу з ним. Також у громадській думці братовбивча війна серед німецьких держав була вкрай непопулярною. 7 травня 1866 навіть вчинив замах на Бісмарка, аби тільки попередити війну.
Коли 1 червня 1866 року Австрія вирішила передати питання про майбутнє Шлезвіг-Гольштейну на розгляд Бундестагу, стало ясно, що введення прусської армії до Гольштейну порушує . У відповідь Бундестаг на вимогу Австрії оголосив мобілізацію федеральної армії. Пруссія назвала союзну угоду нечинною, і 16 червня 1866 року розпочала військову операцію проти королівств Ганновер, Саксонія та Гессен-Кассель. Перемога Пруссії була під великим сумнівом. Багато сучасників, зокрема Наполеон III, розраховували на перемогу Австрії. Тобто, Бісмарк поставив все на одну карту.
«Якщо ми програємо […], я сюди не повернуся. Я загину в останній битві.»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN5TDBKcGMyMWhjbU5yVW05dmJrMXZiSFJyWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFtbHpiV0Z5WTJ0U2IyOXVUVzlzZEd0bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Бісмарк прагнув тримати військову кампанію під власним контролем. Це суперечило планам голови генерального штабу , який збирався перетворити кампанію на необмежену війну. Загроза того, що армія може вийти з-під політичного контролю через коротку тривалість кампанії була невеликою. Через різні причини, зокрема, через розпорошеність війська Німецького союзу, стратегічне застосування залізниці та нової тактики на полі бою, Прусська армія 3 липня 1866 року здобула переконливу перемогу в битві під Садовою.
На відміну він Вільгельма I та військових, які бажали розграбувати Відень й накласти на Австрію жорсткі репарації, Бісмарк наполіг на поміркованих репараціях оскільки розраховував у майбутньому на підтримку Габсбургів.
Так, Празький мирний договір від 23 серпня 1866 року не вимагав від Австрії жодних територіальних поступок, натомість Австрія мала погодитись на розпуск Німецького союзу та створення Північнонімецького союзу, в якому мала домінувати Пруссія. Шлезвіг-Гольштейн, так само як Ганновер, Гессен-Кассель, Нассау та Вільне місто Франкфурт були анексовані Пруссією. Південні німецькі держави залишились незалежними.
У винагороду за успіх на війні Бісмарк отримав 1867 року дотацію в розмірі 400 000 талерів для маєтку у . На відзнаку Бісмарк наказав побудувати паперову фабрику у Кемпіце, яка згодом стала найбільшим підприємством , та інші паперові фабрики. Тим самим був закладений фундамент общини Гамермюлє (нім. Hammermühle), сучасного польського міста Кемпіце.
Завершення конституційної кризи
Війна призвела до того, що, зокрема, консерваторам вдалось посилити свої позиції в прусському Ландтазі. Аби нарешті розв'язати конфлікт із лібералами, Бісмарк оголосив про намір клопотати в Ландтазі про «індемнітет» та погодитись на належне затвердження майбутніх видатків. Цим він визнав те, що починаючи з 1862 року уряд діяв без затвердженого бюджету. Однак, Бісмарк збирався не допустити перетворення цього визнання на визнання провини. З погляду конституційного права, на думку історика , позиції уряду були дуже слабкими.
Та стались ніким не очікувані зміни в політичних партіях. Питання погодження на пропозицію Бісмарка призвело до розколу лібералів. Одні пропонували співпрацювати з Бісмарком заради національної єдності, натомість інші вважали, що права і свободи мають переважати над проблемою національної єдності. Цей конфлікт призвів до виходу поміркованих та націоналістично налаштованих лібералів із Прогресивної партії та створення . Подібні зміни відбувались і в таборі консерваторів. Від відданих ідеології старих консерваторів, таких як Леопольд фон Герлах, які віддалились від Бісмарка напередодні війни 1866 року відкололись реалістично налаштовані прибічники Бісмарка та утворили . У наступні роки Бісмарк міг спиратись на Націонал-лібералів та Вільних консерваторів.
Революція згори
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekU1TDB0dmJuTjBjMmwwVGtSQ1ZDNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RTMjl1YzNSemFYUk9SRUpVTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Перемога в Австро-Прусській війні змінила ставлення в прусському суспільстві до Бісмарка. Сучасники назвали такі зміни «Революцією згори». Сам Бісмарк писав:
«Якщо революція має статись, краще зробити її нам, аніж пережити.»
Ще раніше він сказав:
«Революції в Пруссії справа Королів.»
Під час анексії Бісмарк взагалі не звернув увагу на основний принцип консерваторів: легітимність монархічної влади. новоствореного Північнонімецького союзу обирався на демократичних засадах. Основні аспекти Союзної конституції були затверджені особисто Бісмарком, хоча на консультаціях в парламенті він мусив йти на деякі поступки. Тому конституцію, великі частини якої залишились і в Німецькій імперії, називають також Імперською конституцією Бісмарка. Основним завданням було закріпити провідну роль Пруссії на тривалий час. Впроваджену конституцією посаду федерального канцлера, а в часи Імперії — райхсканцлера, Бісмарк заздалегідь готував для себе. Обіймаючи посаду голови прусського уряду та міністра зовнішніх справ, Бісмарк був одним із найвпливовіших політиків. У парламентських нарадах після завершення перших виборів до Райхстагу, Націонал-лібералам вдалось нав'язати Бісмарку додаткові умови.
Однак, армія була виведена з-під парламентського контролю, як і решта міністерств. Парламент не мав повноважень відправити у відставку ані канцлера, ані решту членів уряду. У підсумку, Бісмарк зробив багато поступок ліберальним принципам, однак він зробив все від нього залежне заради того, аби не допустити створення парламентської системи в конституції.
Внутрішньополітичні зміни вийшли далеко за межі конституції. Вони торкнулись загального правопорядку, економічного та соціального законодавства, аж до владних структур. Слід зазначити, що при всіх недоліках, за короткий час під керівництвом Бісмарка, якого вважали радикальним консерватором, був створений сучасний, на той час, державний апарат. В багатьох аспектах він відповідав ліберальним принципам. Однак, важливі важелі впливу знаходились в інших руках, зокрема був одним з впливових політиків. Але внесок Бісмарка не слід недооцінювати. Історик Лотар Гал вважає створення сучасної бюрократично-централізованої держави в середині Європи з важливими для розвитку індустріального суспільства правовими нормами та установами заслугою Бісмарка.
Французько-Німецька війна та створення Імперії
Шлях до війни
На противагу попередньому функціональному ставленню до національних питань, починаючи з 1866 року поняття нації перетворюється для Бісмарка на основний чинник інтеграції. Бісмарк дійшов висновку, що монархія та пов'язана з нею держава може вижити у віддаленій перспективі лише тоді, коли Пруссія опиниться на чолі національного руху. Водночас, на основі політичної боротьби за владу, він був зацікавлений у приєднанні південнонімецьких держав до Північнонімецького союзу. На меті стояв малонімецький розв'язок німецького питання під прусським керівництвом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek13TDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFNE15MVNNRGsxTVRjbE1rTmZSR1YxZEhOamFDMW1jbUZ1ZWlWRE15VkNObk5wYzJOb1pYSmZTM0pwWldjbE1rTmZTR0YxY0hSeGRXRnlkR2xsY2w5V1pYSnpZV2xzYkdWekxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUNkVzVrWlhOaGNtTm9hWFpmUW1sc1pGOHhPRE10VWpBNU5URTNKVEpEWDBSbGRYUnpZMmd0Wm5KaGJub2xRek1sUWpaemFYTmphR1Z5WDB0eWFXVm5KVEpEWDBoaGRYQjBjWFZoY25ScFpYSmZWbVZ5YzJGcGJHeGxjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Хоча з південнонімецькими державами були укладені оборонні та військові союзи, однак Північнонімецький союз не став тим магнітом, який би притягнув до себе, як сподівався Бісмарк, інші німецькі держави. Перемогу на виборах 1868 року до ради митного союзу в Баварії та Вюртемберзі здобули противники аншлюсу.
Бісмарк вважав, що лише зовнішня загроза здатна змінити ставлення до аншлюсу на його користь. Взагалі, він не намагався власноруч створити таку ситуацію. Однак він вважав імовірним, що єдність німців має бути досягнута шляхом застосування насильства, але
«наслідком необґрунтованого, заснованого на суб'єктивних судженнях втручання в перебіг історії завжди призводить до незрілих плодів; а те, що єдність німецького народу наразі ще не визріла, видно неозброєним оком.»
У зовнішній політиці Бісмарк розраховував на потужний спротив від Франції створенню національної німецької держави. З боку Франції під гаслом «Помста за Садову» були висунуті територіальні претензії, які призвели до Люксембурзької кризи. Нейтралізація Люксембурга розв'язала проблему в травні 1867 року Бісмарк скористався нагодою, аби посилити антифранцузькі настрої промовами в парламенті та статтями в пресі. Наполеон III розглядав результат конфлікту як поразку, і робив все від нього залежне для послаблення прусських амбіцій. Не ясно, чи взагалі був Бісмарк готовий прийняти придбання Люксембургу Францією, але завадили обставини, чи розв'язок кризи відповідав його розрахункам. Незалежно від цього, відносини між Північнонімецьким союзом та Францією опинились в глибокій кризі.
Нагода розв'язати внутрішньополітичний застій завдяки зовнішньополітичній кризі сталась у 1869/1870 років через кандидатуру представника католицької гілки правлячої в Пруссії родини Гогенцоллернів на трон короля Іспанії. Бісмарк скористався кандидатом на престол як подразником для Франції; його метою було зробити так, аби у майбутній війні Франція обов'язково була агресором. Лише в цьому випадку Бісмарк міг сподіватись на загальнонімецьку війну. В тому, що прем'єр-міністр розраховував на війну, в цьому випадку немає жодних сумнівів, однак, як і раніше, він мав ряд запасних варіантів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5tTDBKcGMyMWhjbU5yZFc1a1RtRndiMnhsYjI1SlNVa3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUpwYzIxaGNtTnJkVzVrVG1Gd2IyeGxiMjVKU1VrdWFuQm4uanBn.jpg)
У Франції кандидатура Гогенцоллерна та страх потрапити в оточення країн під владою Гогенцоллернів справила необхідний для Бісмарка ефект. Криза лише посилилась через зречення принца Вільгельма I, однак, відкинув вимоги Франції відмовитись від висунення подібних кандидатур в майбутньому. Король повідомив про це Бісмарка в так званій Емській депеші. Бісмарк відредагував депешу так, аби перекрутити зміст та ще більше загострити її, і передав пресі. Наполеон III був принижений на весь світ. Через реакцію французького суспільства йому не залишилось іншого вибору, аніж оголосити війну Пруссії. Таким чином, як і сподівався Бісмарк, Франція виявилась агресором. В Німеччині громадська думка суцільно була на боці Пруссії, а південнонімецькі держави зажадали приєднатись до союзу. Натомість Франція опинилась в міжнародній ізоляції.
Війна та створення Імперії
Спочатку здавалось, що війна триватиме не довго і невдовзі завершиться. Після взяття в полон Наполеона III в битві під Седаном Друга французька імперія розпалась. Однак, швидко укласти мирну угоду не вдалось, оскільки Німеччина, з Бісмарком на чолі, зажадала відокремлення Ельзаса-Лотарингії. Ці територіальні вимоги були висунуті й через тиск громадської думки в Німеччині. В короткій перспективі це призвело до того, що новостворений французький уряд не просто продовжив війну, а перетворив її на загальнонаціональний опір. У віддаленій перспективі німецько-французькі відносини сильно погіршились через Ельзас-Лотарингію. Послаблення Франції стало основною метою зовнішньої політики Бісмарка.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV4TDBGdWRHOXVYM1p2Ymw5WFpYSnVaWEpmTFY5TFlXbHpaWEp3Y205cmJHRnRZWFJwYjI1ZmFXNWZWbVZ5YzJGcGJHeGxjMTh4T0RjeExtcHdaeTh5TWpCd2VDMUJiblJ2Ymw5MmIyNWZWMlZ5Ym1WeVh5MWZTMkZwYzJWeWNISnZhMnhoYldGMGFXOXVYMmx1WDFabGNuTmhhV3hzWlhOZk1UZzNNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Протягом війни прем'єр-міністр неодноразово втручався в рішення військових. Це призводило до запеклих конфліктів з військовим керівництвом, які досягли піку при розгляді питання доцільності облоги або обстрілу Парижа. Бісмарк наполягав на обстрілі міста.
Війна примусила перейти до оборони противників об'єднання Німеччини в південнонімецьких державах. Починаючи з середини жовтня 1870 року у Версалі розпочались переговори між Бісмарком та делегаціями південнонімецьких країн. Під час переговорів Бісмарк відмовився від прямого тиску, натомість наголосив на перевагах об'єднання. У підсумку, йому вдалось втілити свої плани.
Першими про приєднання до Північнонімецького союзу оголосили Баден та Гессен-Дармштадт. Вюртемберг та Баварія відкрили шлях до створення Німецької імперії, коли їм були гарантовані особливі права. Бісмарк власноруч написав «Імператорський лист» в якому Людвіг II фон Байерн просив Вільгельма I погодитись стати імператором. На віддяку Бісмарк заплатив Людвігу грошима з Вельфського фонду. З великими зусиллями вдалось Бісмарку переконати Вільгельма I, який побоювався втрати ваги Прусського королівства, стати імператором.
18 січня 1871 року в відбулось «проголошення імператора». Цим було зафіксовано заснування Німецької імперії. Через декілька днів Париж оголосив капітуляцію. Французько-прусська війна завершилась 10 травня 1871 року підписанням .
Бісмарк опинився на вершині своєї політичної кар'єри. Йому був подарований титул герцога, також Вільгельм I подарував неподалік Гамбурга. Бісмарк став одним з найбільших землевласників Імперії і заможним завдяки вправному розпорядженню його грошима . Бісмарк придбав колишній готель в Фрідріхсру в «Саксонському лісі» та наказав його перебудувати. Після 1871 р. Фрідріхсру перетворився на центр його особистого життя.
Райхсканцлер
Новостворена Імперія успадкувала велику частину Конституції Північнонімецького союзу. Обіймаючи посади райхсканцлера, голови Федеральної ради (Бундесрату), прем'єр-міністра Пруссії та міністра зовнішніх справ, Бісмарк залишився найвпливовішим політиком. До того ж, він міг спиратись на свій авторитет засновника Імперії. Його авторитет визнавав і Вільгельм I, завдяки чому Бісмарку зазвичай вдавалось отримати згоду на свої від Німецького імператора. Вільгельм скаржився, що: «геть не просто жити під правлінням такого канцлера.»
Родина та сімейні справи
Через пристрасть до політики та постійну боротьбу за владу, Бісмарк був радий інколи скинути з себе вагу цих обов'язків. Вже 1872 він скаржився: «мої сили вичерпано, я більше не можу.» За часи перебування на посаді канцлера Бісмарк не лише фізично виснажився, його здоров'я також погіршилось. Усе частіше він мусив залишатись в своїх маєтках місяцями. Він пив та їв понад міру. Його вага весь час збільшувалась, і 1879 року він вже важив 247 фунтів (112 кг). У нього з'явилось багато хвороб, деякі з них стали хронічними, зокрема ревматизм, запалення вен, порушення травлення, геморой та перш за все безсоння викликане нестриманістю. Окрім зловживання алкогольними напоями та паління тютюну, сучасники розповідали про вживання морфію. Лише вдалось переконати Бісмарка в 1880-ті дотримуватись здорового способу життя.
В особистому житті Бісмарка родина мала дуже велику вагу. Але і тут він диктував свої умови. Йому вдалось завадити сину, 1881 року одружитись на графині Елізабеті цу Каролас-Бойсен, католичці, яка товаришувала та була родичкою багатьох противників Бісмарка, наприклад , спочатку пригрозивши виключити сина із заповіту, а потім пообіцявши накласти на себе руки. Герберту довелось примиритись, але відтоді він залишався дуже сумним.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell5TDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFNE15MVNOamcxT0RnbE1rTmZUM1IwYjE5MmIyNWZRbWx6YldGeVkyc3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUoxYm1SbGMyRnlZMmhwZGw5Q2FXeGtYekU0TXkxU05qZzFPRGdsTWtOZlQzUjBiMTkyYjI1ZlFtbHpiV0Z5WTJzdWFuQm4uanBn.jpg)
Зовнішня політика
Заснування Німецької імперії істотним чином змінило баланс сил в Європі. Новостворена імперія знаходилась за межами пентархії, яка склалась в останні сто років, та мала вкрай відмінні від меншої Пруссії військово-політичні властивості. Тому Імперія стала подразником . Після тривалого навчання Бісмарк зрозумів, що недовіра решти держав до Німеччини може бути подолана лише самообмеженням та відмовою від подальшого територіального розширення. Тому він виступив із запевненням, що Імперія вже достатньо наповнена. «Ми переслідуємо не політику здобуття влади, а безпеки» він пояснив 1874 року
Основною метою зовнішньої політики для Бісмарка залишилось послаблення Франції. Для цього він вирішив підтримувати гарні відносини з Австрією та Росією, але не надаючи переваги жодній з них. Внаслідок цієї політики було створено Союз трьох імператорів 1873 р. Те, як складно було для Німецької імперії утримувати своє положення за рахунок Франції, показала спровокована 1875 р. Спроба побудувати німецьку гегемонію стосовно Франції зазнала невдачі.
Хоча Бісмарк хотів лише погрожувати Франції, війна виявилась для нього дуже повчальною. Війна показала, що не можна виключати можливості зближення Франції та Росії. Можливість створення союзу між обома країнами додала клопоту на решту його перебування при владі. Однак і Англія дала зрозуміти, що подальше посилення Німеччини для неї неприйнятне. У випадках невпевненості, основні європейські держави намагались всіма силами попередити порушення військово-політичної рівноваги.
Система союзів
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTDBKbGNteHBibVZ5WDJ0dmJtZHlaWE56TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxQ1pYSnNhVzVsY2w5cmIyNW5jbVZ6Y3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
Із досвіду Бісмарк зробив висновок, що оборона — це єдина реалістична політика для Німеччини. Через знаходження в середині Європи Імперія може бути втягнена у великий збройний конфлікт європейських країн. На основі цього висновку Бісмарк розробив дипломатичну концепцію, згідно з якою конфлікти між основними європейськими країнами мають розв'язуватись на периферії, аби уникнути збройних конфліктів в середині Європи. Вперше цю концепцію було втілено в життя під час . З одного боку, Бісмарк провокував протистояння між державами, а з іншого, утримував конфлікт під контролем. Відповідна зовнішньополітична стратегія була сформульована ним 1877 року в . Зокрема він прагнув, «загальнополітичної ситуації, коли всі держави окрім Франції завдяки їхнім взаємовідносинам по можливості утримуються від коаліцій проти нас.»
На Берлінському конгресі по завершенню році. Бісмарк зіграв роль «чесного посередника». Це підняло його зовнішньополітичний престиж закордоном, але також і показало обмеження його концепції. Цар Олександр II поклав на Бісмарка відповідальність за те, що здобутки Росії виявились незначними. Це спонукало Бісмарка посилити співпрацю з Австрією. Що призвело до підписання Австро-Німецького договору 1879 року. На основі цього договору був створений оборонний союз проти Росії, який вплинув на зовнішню політику імперії. Бісмарк власноруч представив союз як щось схоже на відродження Німецького союзу та як «гарантію миру на довгі роки. Популярний серед всіх партій окрім соціалістів та нігілістів.»
Бісмарку також вдалось подолати розбіжності між Росією та Німеччиною завдяки чому 1881 року був створений Союз трьох імператорів. Цей союз мав завадити створенню союзу між Росією та Францією. Система союзів була розширена 1882 року завдяки Троїстому союзу між Німеччиною, Австро-Угорщиною та Італією, а також приєднання 1883 року Румунії до 1883 року.
Прояви імперіалізму
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV3TDBKcGMyMWhjbU5yYTI5c2IyNXBaVzR1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVKcGMyMWhjbU5yYTI5c2IyNXBaVzR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
До середини 1880-х років Бісмарку вдалось забезпечити безпеку імперії дипломатичними засобами. Однак поняття наповненості імперії ставилось під сумнів імперіалістичними рухами того часу. Сам Бісмарк виступав проти здобуття колоній.
Однак в Німеччині посилився імперський рух, представники якого прагнули здобуття колоній. Бісмарк не міг весь час опиратись тискові з боку цього руху. Різноманітні внутрішньо- і зовнішньополітичні чинники призвели до зміни думки рейхсканцлера. До цього додався острах перед сходженням на трон ліберального, дружнього до Великої Британії майбутнього імператора Фрідріха III. Оскільки колонізація мала погіршити відносини з Великою Британією, колоніалії були покликані «лише вбити клин між кронпринцем та Англією.»
1884 та 1885 року розпочалась експансія у Африку та на Тихий океан. Після того, як внутрішньополітичні обставини у Франції та Англії змінились, Бісмарк втратив інтерес до німецької колоніальної політики. Вона лишилась лише епізодом в історії. 1888 року сказав прибічникові колонізації :
![]() | Ваша карта Африки дуже чудова, але моя карта Африки в Європі. Франція знаходиться ліворуч, Росія — праворуч, а по середині знаходимось ми. Це моя карта Африки. Оригінальний текст (нім.) Ihre Karte von Afrika ist ja sehr schön, aber meine Karte von Afrika liegt in Europa. Frankreich liegt links, Russland liegt rechts, in der Mitte liegen wir. Das ist meine Karte von Afrika. | ![]() |
Однак мимоволі Бісмарк вивільнив сили, які в часи Вільгельма вже не дозволяли взяти себе під контроль.
Криза союзу
У другій половині 1880-х років зовнішньополітична система союзів Бісмарка опинилась під загрозою. Починаючи з 1886 року у Франції посилились ідеї реваншизму. Тимчасово навіть виникла загроза французько-російського союзу та ризик для Німецької імперії. Бісмарк скористався кризою у відношеннях з Францією для втілення своїх планів посилення армії.
Майже водночас виникла нова криза на Балканах. Бісмарк робив марні спроби врегулювати суперечку між Австрією та Росією. Союз трьох імператорів розпався. У Росії посилились голоси за союз з Францією. Протекціоністська політика Бісмарка ще більше загострила ситуацію. У Німеччині залунали заклики впливових представників армії та дипломатів, таких як , та Альфред фон Вальдерзее розпочати превентивну війну проти Росії. Бісмарк рішуче відкидав такі ідеї. Він й надалі вважав, що війни можна уникнути. Як політик-реаліст націоналістичні та соціал-дарвіністичні ідеї не мали для нього жодної ваги.
І хоча стара система союзів Бісмарка розпалась, йому все ж таки вдалось подолати кризу. На Балканах він відмовився «витягати каштани з вогню» для Англії та Австрії. Хоча і ціною розриву з Австрією, йому вдалось запобігти відкритої війни. В лютому 1887 р. Бісмарк був за кулісами створення між Англією, Австрією та Італією. Мета союзу полягала в обмеженні поширення російського впливу. Невдовзі Бісмарк уклав з Росією договір перестраховки аби знов приєднати її до Німеччині.
Внутрішня політика
Ліберальна ера та культуркампф
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZrTDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFNE15MVNNams0TVRnbE1rTmZUM1IwYjE5MmIyNWZRbWx6YldGeVkyc3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUoxYm1SbGMyRnlZMmhwZGw5Q2FXeGtYekU0TXkxU01qazRNVGdsTWtOZlQzUjBiMTkyYjI1ZlFtbHpiV0Z5WTJzdWFuQm4uanBn.jpg)
Як і в часи Північнонімецького союзу, в провадженні внутрішньої політики Бісмарк спирався в перші роки існування Німецької імперії на союз між вільними консерваторами та націонал-лібералами. Це дало істотний поштовх уніфікації, створенню та модернізації економічного та правового порядку як в імперії, так, частково, і в Пруссії. Бісмарк не побоювався повторення конфлікту з консерваторами. Коли Прусська палата депутатів 1872 році відмовилась підтримати земельну реформу, Бісмарк запропонував Вільгельму I надіслати нових депутатів до парламенту, скориставшись відповідним повноваженням (нім. "Pairsschub"). Обурення серед консерваторів було дуже сильним, і Роон навіть закликав до загальнодержавного страйку. Через вимоги Роона, Бісмарку довелось піти з посади прем'єр-міністра Пруссії. Оскільки Роон виявився недостатньо досвідченим для цієї посади, Бісмарк невдовзі повернувся на посаду прем'єр-міністра.
У багатьох випадках стали проявляти себе межі співпраці Бісмарка з лібералами. Найбільше суперечок спричинило з 1873 року питання реорганізації армії. Націонал-ліберали не могли погодитись на запропоноване Бісмарком фактичне усунення парламенту від контролю видатків армії. Розв'язок був знайдений в 1874 році через компромісну пропозицію . Відтепер видатки мали бути затверджені раз на сім років (). Попри цей відносний успіх, Бісмарк окреслив лібералам межі свого бажання до співпраці, хоча вони й дали йому фактично вісім років свободи діяльності. Водночас посилилась підтримка ставлення Бісмарка до армії в Парламенті.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5tTDB4bGIxOVlTVWxKTG1kcFppOHlNakJ3ZUMxTVpXOWZXRWxKU1M1bmFXWT0uZ2lm.gif)
Націонал-ліберали та Бісмарк були єдині у ворожому ставленні до католицької партії. Для Бісмарка також мало значення те, що заснована 1870 р. партія Центру була новою, непідконтрольною йому консервативною католицькою партією. Центру вдалось об'єднати працівників-католиків, панство та Церкву. Для Бісмарка це звелось до загрози ультрамонтанства. За результатами Центр посів друге місце. Натомість результати Націонал-лібералів істотно погіршились, особливо серед католиків. Культуркампф мав для Бісмарка, в першу чергу, політичні цілі, хоча , провідного представника Центру, він вважав особистим ворогом:
«моє життя підтримують та прикрашають дві речі, моя дружина та Віндхорст. Перша для кохання, а другий — для ненависті.»
Бісмарк змалював католиків як ворогів Імперії — також для послаблення критики його урядування. Починаючи з 1872 року в рамцях так званого Культуркампфа були ухвалені, а потім посилені різноманітні закони проти католиків. У розпалі конфлікту права та положення Церкви було послаблено імперськими та місцевими законами (, ), а також був впроваджений цивільний шлюб. У зв'язку із цим в одній з промов у Рейхстазі пролунали відомі слова Бісмарка:
«Не бійтеся, ми не підемо до , ані тілом, ані душею.»
Перший, найзапекліший етап культуркампфа завершився 1878 року. Цього року помер Папа Пій IX, його наступник Лев XIII дав знати Бісмарку про готовність відмовитись від підтримки Центру. Прямий зв'язок зі Святим Престолом шкодив партії та погіршив її образ серед католицького населення. Однак, канцлерові не вдалось досягти поставлених цілей. Католічна основа та католічна партія не розпались, навпаки, агресивне ставлення держави до них сприяло зміцненню єдності та створенню католицького середовища (нім. katholischen Milieus). Крім того, католична преса підтримувала партію, завдяки чому вона здобула ще декілька крісел в Рейхстазі. Останньою краплею для Бісмарка був остаточний розрив з націонал-лібералами. У нього з'явилась ідея залучити Центр до своєї політики та створити «синьо-чорну» коаліцію з консерваторами.
Культуркампф завершився в квітні 1887 року ухваленням другого закону про примирення (нім. Friedensgesetz). Обидві сторони зробили свій внесок для примирення. Серед наслідків Культуркампфу, які існують й донині, є цивільний шлюб та державні школи. Для майбутньої політичної діяльності Бісмарка було важливим те, що Віндхорст не був палким прибічником ультрамонтанства. Він критично ставився до Пруссії, але був прагматиком та прибічником конституціоналізму, що відкрило Бісмаркові нові можливості.
Міністерська криза та зміна курсу
Основа для співпраці Бісмарка з лібералами ставала дедалі слабшою. З початком (нім. Gründerkrise) багато великих землевласників та промисловців вимагали встановити захисні мита. Бісмарк сподівався, що питання економічної політики призведуть до розколу серед лібералів. Хоча відкрито він на цю тему він не висловлювався, він посприяв виходу представників промисловості. У новоствореній Німецькій консервативній партії Бісмарк бачив можливого союзника; партійна програма була затверджена самим Бісмарком. Ознакою майбутнього конфлікту з лібералами послужила відставка 1876 р. з посади голови адміністрації Рейхсканцлера. Делбрюк був втіленням співпраці Бісмарка з лібералами, а також основним представником економічного лібералізму.
З огляду на очікувану зміну престолу, ліберали становили для Бісмарка загрозу. За царювання імператора Фрідріха III очікувалось призначення ліберального уряду, за зразком британського уряду прем'єр-міністра Вільяма Гладстона. Бісмарк спробував 1877 року вивести з гри голову ВМС , оскільки він міг бути наступним канцлером, призначеним новим імператором. Коли зробити це не вдалось, Бісмарк пригрозив власною відставкою та переїхав на деякий час до маєтку у . Спроба отримати звідти підтримку Націонал-лібералів завдяки різним пропозиціям, наприклад, обіцянкою міністерської посади зазнала невдачі. У відповідь йому надходили пропозиції, які йшли всупереч спробам послабити парламентаризм. На основі цих міркувань, він вирішив припинити співпрацю з Націонал-лібералами.
Пропозиція націонал-лібералів реформувати конституцію з метою істотного посилення парламентаризму перейшла межу, яку Бісмарк не був готовий переходити. З цього приводу він висловився в Рейхстазі 1879 року: «якась фракція може підтримувати уряд і натомість мати певний вплив на нього, але коли вона хоче керувати урядом, тоді уряд має діяти у відповідь.» З огляду на взаємну блокаду Бісмарк був вимушений вдатись до наступу. У промові в Рейхстазі 22 лютого 1878 року він виступив за зміну внутрішньополітичного курсу. Запропонована ним ідея створення державної тютюнової монополії суперечила основним засадам економічного лібералізму. Прибічники ліберальних ідей в уряді побачили в цьому перші ознаки докорінної зміни економічної політики. та подали у відставку. Призначені замість них міністри не мали партійних зв'язків та мали дуже незначний політичний вплив.
«Винятковий закон проти соціалістів» та захисні мита
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJoTDFKbGFXTm9jMmRsYzJWMGVtSnNZWFIwTXpSZk1UZzNPQzVxY0djdk1qSXdjSGd0VW1WcFkyaHpaMlZ6WlhSNllteGhkSFF6TkY4eE9EYzRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Після промови 1871 року Августа Бебеля в Рейхстазі про Паризьку комуну, Бісмарк став бачити в соціал-демократах небезпечних революціонерів. Вже тоді окреслив принципи майбутньої політики: «1. Порозуміння з бажаннями робітничого класу, 2. Перешкоджати небезпечній для держави агітації заборонами та покараннями.»
На думку Бісмарка, соціальні негаразди спричинені кризою грюндерства посилювали загрозу революції. Два замахи на Вільгельма I у 1878 році послужили гарною нагодою ухвалити Винятковий закон проти соціалістів направлений проти . Він прагнув «війни на знищення через ухвалення законів проти соціал-демократичних об'єднань, зборів шляхом обмеження свободи (через можливість депортації та ув'язнення).»
У боротьбі з соціал-демократією замахи дали можливість Бісмарку, з огляду на відсутність підтримки в парламенті, перейти в наступ заради формування нової більшості. Проти першого проєкту закону виступила переважна більшість Рейхстагу. Після другого замаху Бісмарк розпустив парламент. Він сподівався, таким чином, повернути підтримку націонал-лібералів та зсунути базу уряду ще правіше. За результатами виборів обидві консервативні партії разом виявились сильнішими за націонал-лібералів.
У новому Рейхстазі націонал-ліберали, нарешті, підтримали антисоціалістичний закон з деякими доповненнями. Термін дії закону декілька раз подовжувався, він залишився в силі до 1890 року. Цим законом заборонялась соціалістична агітація, хоча політична діяльність представників соціал-демократів в парламенті ним не торкалась. Закон не досяг поставлених цілей, навпаки, він сприяв формуванню соціалістичного середовища та поширенню марксизму. Слід відзначити, що в своїх спогадах Бісмарк жодним словом не згадує цю тему.
На тлі економічної кризи 1878 року стали голосніше лунати заклики великих землевласників та промисловців впровадити захисні мита. Коли в Рейхстазі утворилась більшість на підтримку цих пропозицій, висловився і Бісмарк, який сподівався на збільшення податкових надходжень, у відомому «різдвяному» (нім. „Weihnachtsbrief“) листі 15 грудня 1878 року на користь спільного проведення податкової реформи та протекціонізму. Його ідею підтримали лише декілька представників націонал-лібералів. Натомість Бісмарк знайшов підтримку серед німецьких консерваторів, центристів. Таким чином, ліберальна ера була завершена. Бісмарк наголошував на важливості держави, як гаранта національної єдності та зробив ставку на національно-консервативний рух разом із центром. Однак, міцної парламентської підтримки такий партійний союз без участі націонал-лібералів запропонувати не міг. Багато політичних ініціатив Бісмарка залишились в наступні роки безплідними.
Перехід від вільної торгівлі до протекціонізму відбувався протягом наступних років в декілька етапів. Бісмарк сподівався, що пішовши на зустріч вимогам об'єднання «Хлібу та заліза» (нім. „Roggen und Eisen“) він зможе отримати політичний капітал, необхідний для розбудови консервативної основи в Імперії та зміцнення власної позиції.
Соціальна допомога
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV3TDBKcGMyMWhjbU5yUVhKaVpXbDBjM3BwYlcxbGNqRTRPRFl1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVKcGMyMWhjbU5yUVhKaVpXbDBjM3BwYlcxbGNqRTRPRFl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZqTDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFME55MHdPRFl4SlRKRFgwOTBkRzlmZG05dVgwSnBjMjFoY21OckxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUNkVzVrWlhOaGNtTm9hWFpmUW1sc1pGOHhORGN0TURnMk1TVXlRMTlQZEhSdlgzWnZibDlDYVhOdFlYSmpheTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
З огляду на складну ситуацію з підтримкою в парламенті Бісмарк спробував послабити тогочасний вплив партій. Полем зіткнення було обрано соціальну та економічну політику. Тому 1880 року він обіймає посаду Міністра торгівлі, на якій він залишається до 1890 року. Аби збільшити вплив на економічне законодавство, він спробував створити , до якої входили б представники підприємницьких асоціацій, з якою парламент мусив би мати справу. Ця спроба наштовхнулась, в першу чергу, на спротив партій.
Основна мета соціальної політики Бісмарка полягала у створенні міцнішого зв'язку громадян з державою. Таким чином партії могли втратити зв'язок з прихильниками. Приховати власну мету Бісмарку, однак, не вдалось. Спочатку було заплановане створення системи , згодом були створені системи медичного, страхування, та страхування від . Ці системи мали контролюватись державою, і тому інколи Бісмарк згадував державний соціалізм. Він прагнув, в такий спосіб, «пропагувати серед великої маси незаможних громадян консервативні погляди, які дає відчуття від права на пенсію.»
Особисті мотиви Бісмарка, а не запропоновані ним системи страхування наштовхнулись на потужний спротив. Як наслідок, парламент викреслив з проєкту закону про страхування від нещасних випадків всі «державно-соціалістичні моменти». Не справдились розрахунки Бісмарка боротись за симпатії виборців після розпуску Рейхстагу гаслами про «соціальне королівство» та антипарламентською кампанією. Особливо ліві ліберали виграли від виборів. У такій ситуації Бісмарк збирався відступити від своїх планів, але згодом передумав та продовжив втілювати системи соціального забезпечення.
Законами про соціальне страхування були закладені основи сучасної держави загального добробуту, однак вони не допомогли Бісмарку досягти своїх політичних цілей. Спроба «підрізати крила» соціал-демократії провалилась так само, як і плани побудови авторитарної держави для послаблення партій. Тому Бісмарк втратив інтерес до законів про соціальне забезпечення.
Закон про медичне страхування 1883 р.
Закон про медичне страхування був першим з пакету законів, ухвалений 1883 року. З погляду Бісмарка цей закон був найменш вагомим та найменш політично проблемний. Програма мала надати медичне забезпечення більшій частині німецьких працівників. Були створені медичні служби на місцевому рівні, внески мали робитись як робітниками, так і працедавцями. Працедавці мали оплачувати 1/3 внеску, а працівник 2/3 від встановленого внеску. Також були закріплені мінімальні виплати за лікарняним до 13 тижнів. Місцеві служби знаходились під керівництвом вибірної ради, а через пропорційно більші внески працівників, більшість в цих радах отримали їхні представники. Завдяки перевазі у членстві працівників, соціал-демократам вдалось закріпитись на державній службі.
Закон про страхування від нещасних випадків 1884 р.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpoTDA5MGRHOWZkbTl1WDBKcGMyMWhjbU5yWDJKNVgwNHVVbVZ3YVdzdWFuQm5Mekl5TUhCNExVOTBkRzlmZG05dVgwSnBjMjFoY21OclgySjVYMDR1VW1Wd2FXc3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Уряд Бісмарка розробив та подавав три проєкти закони, поки один з них був ухвалений Рейхстагом в 1884 році. Спочатку Бісмарк пропонував, аби федеральний уряд сплачував частину внеску до фонду страхування від нещасних випадків. Намір Бісмарка полягав в тому, щоб показати бажання уряду полегшити життєві труднощі працівників, та відвернути їхню увагу від лівих партій, в першу чергу, Соціал-демократів. Націонал-ліберали вважали цю програму формою державного соціалізму, проти якого вони були категорично проти. Партія центристів побоювалась, що ця програма призведе до необґрунтованого розширення влади федерального уряду за рахунок прав Земель. Як наслідок, був ухвалений закон, згідно з яким роботодавець мав сплачувати повний внесок. Аби посприяти втіленню цієї системи, Бісмарку вдалось домовитись про те, щоб адміністрування цієї програми знаходилось в руках «Галузевої організації роботодавців» (нім. Der Arbeitgeberverband in den beruflichen Korporationen). Організація створила адміністрації на федеральному рівні, а в деяких випадках і на рівні Земель. Програма мала оплачувати медичні видатки починаючи з 14-го тижня. Також оплачувались медичні витрати та пенсія в розмірі до 2/3 від зарплати у випадку повної недієздатності працівника. 1886 року програму було поширено і на сільських робітників.
Закон про пенсійне страхування та від інвалідності 1889 року
Система пенсійного забезпечення за віком отримувала кошти через податок на працівників, та мала надавати річні виплати працівникам старіше за 65 років. Середня тривалість життя в Пруссії тоді дорівнювала 45 рокам. На відміну від страхування від нещасних випадків та медичного забезпечення, від початку система пенсійного забезпечення поширювалась на працівників з промисловості, сільського господарства, ремісників, державних службовців. Також, на відміну від двох попередніх систем, те, що федеральний уряд також робитиме внесок, було ухвалено без заперечень. Система страхування від інвалідності мала поширюватись на недієздатних. Ця система перебувала під безпосереднім наглядом держав та провінцій.
Протекціонізм та націоналізм як інструменти внутрішньої політики
Бісмарку та міністру внутрішніх справ Роберту фон Путткамеру вдалось примусити Прусських держслужбовців беззастережно підтримувати політику уряду. В цьому допомогло те, що серед націонал-лібералів, під керівництвом , діяли прибічники протекціонізму. Вони підтримували основні аспекти політики Бісмарка. Не в останню чергу через бажання задовольнити матеріальні інтереси консервативних виборців, Бісмарк запропонував 1885 року впровадити протекціоністські мита, які б істотно обмежили імпорт.
Аби скористатись націоналістичними почуттями Бісмарк загострив антипольську політику у східних регіонах Пруссії. Депортацією поляків не-прусського походження з 1885 року та ухваленням закону про поселення (нім. Ansiedlungsgesetz) 1886 року розпочалась кампанія інтенсивної германізації. Французький реваншистський рух використав Бісмарка для демонізації та представлення всіх критиків, як зрадників, які працюють на втілення його військових планів. Після розпуску Рейхстагу націоналістична агітація була знову посилена.
За результатами виборів до Рейхстагу в лютому 1887 році правляча коаліція консерваторів та націонал-лібералів отримала переважну більшість місць. Разом з союзницькими партіями Бісмарк мав таку підтримку, яку він лише мріяв за попередні десять років. Тепер він міг втілювати військово-політичні задуми та надавати преференції партнерам по коаліції.
З огляду на положення Бісмарка, сходження на трон Фрідріха III в березні 1888 року вже не грало жодної ролі. Коли щойно коронований смертельно хворий імператор відмовився подовжити термін роботи парламенту та дію виняткового закону, Бісмарк сказав імператриці, що монарх «як такий не є стороною в законодавстві».
«Лоцман залишає човен»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTHpFNE9UQmZRbWx6YldGeVkydHpYMUoxWldOcmRISnBkSFF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFRFNE9UQmZRbWx6YldGeVkydHpYMUoxWldOcmRISnBkSFF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Бісмарк робив все від нього залежне, аби усунути можливих наступників, але наприкінці 1880-х стали з'являтись ознаки надвечір'я його політичного лідерства. В політичних дебатах стали лунати заклики відмовитись від стриманої дипломатії Бісмарка на користь динамічнішої та ризикованішої зовнішньої політики. Після нетривалого правління Фрідріха III, поруч з Бісмарком новий імператор Вільгельм II був зовсім іншою людиною. Бісмарк вважав Вільгельма незрілим та неготовим взяти на себе відповідальність. Бісмарк вважав, що Вільгельм «Запальний, не може тримати рот закритим, піддається впливу підлабузників та може штовхнути Німеччину у війну, навіть цього не зрозумівши та не маючи наміру.» Натомість Вільгельм вважав Бісмарка людиною з минулого, та дав зрозуміти, що прагне повернути собі політичний вплив: «Я дам шість місяців старому перевести подих, а потім я керуватиму сам.»
На цьому тлі Бісмарк бачив в загостренні внутрішньополітичної ситуації можливість переконати нового імператора у власній незаступності. Йому був потрібен новий, ще гостріший, та необмежений в часі антисоціалістичний закон, який би розсварив союзницькі партії та був би неприйнятним для націонал-лібералів. Вільгельм, котрий не бажав розпочинати своє правління з конфлікту, виступив проти планів канцлера. На засіданні королівської ради 24 січня 1890 року вони обидва посварились. Протягом наступних місяців Бісмарк відчайдушно намагався втримати свою посаду та повернувся до теми державної соціальної допомоги, але в розрахунку на щільну співпрацю між центром та консерваторами.
15 березня 1890 року імператор Вільгельм позбавив через конфліктний курс Бісмарка остаточної підтримки. Заява про відставку Бісмарка датована 18 березня 1890 р. Громадськість сприйняла цю новину переважно з полегшенням. Теодор Фонтане написав: «нам пощастило позбутись його. Він мав звичку правити замість короля, робив що йому заманеться, та вимагав все більше відданості. Він спирався на свою велич.» Наступником Бісмарка імператор призначив політично недосвідченого генерала Лео фон Капріві.
Після відставки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDBaeVlXNTZYM1p2Ymw5TVpXNWlZV05vWDBKcGMyMWhjbU5yWHpFNE9UUXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVVp5WVc1NlgzWnZibDlNWlc1aVlXTm9YMEpwYzIxaGNtTnJYekU0T1RRdWFuQm4uanBn.jpg)
Засмучений Бісмарк повертається до Фрідріхсру, але з політики він остаточно не йде. «Не можна від мене вимагати, після сорока років присвячених політиці раптом взагалі нічого не робити.»
Вже через день після повернення, Бісмарк вирішив скласти свої спогади та видати мемуари. Ця ідея була підтримана , без підтримки якого робота навряд чи була б колись завершена. Бухер скаржився не лише на швидку втрату інтересу Бісмарком до написання мемуарів, а й на те, як старий канцлер навмисно викривляв факти: «він не хотів брати участі у всіх справах, які зазнали невдачі, й нікому не дозволяв скористатись своїми успіхами.» Після смерті Бухера Бісмарк ще трохи доопрацьовував рукописи, але робота не просувалась вперед. Перші два томи були надруковані 1898 р. та мали великий успіх. Третій том побачив світ 1921 р.
Бісмарк спробував не лише вплинути на формування свого образу для нащадків, але й продовжував втручатись в сучасну політику. Одразу по звільненню він розпочав активні кампанії в пресі. Особливо газета нім. "Hamburger Nachrichten" (укр. Гамбурзькі Новини) перетворилась на його рупор. Передусім, Бісмарк піддавав гострій критиці свого наступника — Капріві. В непряму він піддавав критиці імператора, якому не міг пробачити свого звільнення. Влітку 1891 р. з ініціативи молодого Дідріха Хана Бісмарк погодився взяти участь у виборах до Рейхстагу від Північного Ганновера. Вільгельм II навіть повірив у повернення Бісмарка в політику. Однак, Бісмарк ніколи не брав участі в роботі свого 19-го виборчого округу в Ганновері, жодного разу не скористався своїм мандатом, і 1893 року на вимогу Дідріха Хана склав свої повноваження.
Кампанія в пресі була успішною. Громадська думка схилилась на користь Бісмарка, особливо після того, як Вільгельм II став відкрито його атакувати. Авторитет нового рейхсканцлера Капріві особливо постраждав тоді, коли він спробував завадити зустрічі Бісмарка з австрійським імператором Францом Йосифом. Подорож до Відня перетворилась на тріумф Бісмарка, який заявив, що не має жодних зобов'язань перед німецькою владою: «всі мости спалено.»
Вільгельм II був вимушений піти на примирення. Декілька зустрічей з Бісмарком у 1894 році були добре сприйняті, але не призвели до справжньої розрядки у стосунках. Те, як непопулярний був Бісмарк в Рейхстазі показали запеклі бої навколо затвердження привітань з нагоди його 80-ти річчя. Через оприлюднення 1896 року надтаємного договору перестраховки він привернув до себе увагу німецької та іноземної преси.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aU15OUNhWE50WVhKamF5MVRZWEpyYjNCb1lXY3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUpwYzIxaGNtTnJMVk5oY210dmNHaGhaeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Смерть дружини 1894 року стала сильним ударом по здоров'ю Бісмарка. Починаючи з 1896 року його здоров'я значно погіршується і він стає прикутим до візка. Захворювання на гангрену та інші недуги, які він приховував як від громадськості, так і від власної родини призвели до його смерті 30 липня 1898 року. Поховали його в мавзолеї разом з дружиною у Фрідріхсру.
Пам'ять про Бісмарка
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlppTDBKcGMyMWhjbU5yVFdGMWMyOXNaWFZ0TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxQ2FYTnRZWEpqYTAxaGRYTnZiR1YxYlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkzTDBKcGMyMWhjbU5yWDBKbFoyRnpYMEpsY214cGJsOVViM1JoYkdVdWFuQm5Mekl5TUhCNExVSnBjMjFoY21OclgwSmxaMkZ6WDBKbGNteHBibDlVYjNSaGJHVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
По звільненню Бісмарка в Німеччині набрав обертів процес возвеличення Бісмарка, який після смерті старого канцлера лише посилився. Багато місцевих рад надали йому звання почесного громадянина, наприклад, 1895 року всі міста в герцогстві Баден. Його бюст встановили у меморіалі Валгалла. Багато вулиць були названі на честь колишнього канцлера.
Також іменем канцлера називали й промислові підприємства, зокрема копальні. Із шахтарського містечка поблизу Гельзенкірхена утворився район міста Гельзенкірхен-Бісмарк. Іменем канцлера також назвали фарбник (нім. Bismarckbraun), сорт пальм лат. Bismarckia nobilis, , а також в часи Другої світової війни головний корабель серії лінійних кораблів класу «Бісмарк» (лінкор «Бісмарк»). До того вже були військові кораблі (1877) та (1897).
У німецьких колоніях в Африці та Тихому Океані географічні місцевості отримали ім'я канцлера (Архіпелаг Бісмарка, Гори Бісмарка, , , льодовик Бісмарк, море Бісмарка тощо). Також в Сполучених Штатах деякі поселення були названі на честь Бісмарка, як, наприклад, з 1873 року столиця штату Північна Дакота.
У Німеччині почали з'являтись гуртки імені Бісмарка. Після його смерті в багатьох містах були зведені, зазвичай, на пожертви громади, пам'ятники, часто у вигляді веж Бісмарка. У період з 1869 по 1934 рік було збудовано близько 250 таких веж. Вежі Бісмарка споруджено в чотирьох частинах світу: Європі, Африці, Америці й Австралії. Вежі Бісмарка будувались у різних стилях. До наших днів збереглося 175 веж. Перша, ще прижиттєва статуя Бісмарка була встановлена 1877 р. в районі Хаузен міста Бад-Кіссінген, де починаючи з 1874 року він багаторазово був на лікуванні. Найбільша статуя Бісмарку в Німеччині встановлена 1906 року в . Будівництво величезного національного меморіалу Бісмарка в Бінгербрюці було перервано з початком Першої світової війни. Більшість бронзових статуй зображали Бісмарка в уніформі, що суперечило його зовнішньополітичній максимі зовнішньополітичної врівноваженості й більше відповідало духові Вільгельмівських часів.
У художньому мистецтві поряд зі стилізованими під старовину портретами (наприклад, Франца фон Ленбаха та ) з'являлись також осяяні та возвеличенні малюнки присвячені створенню імперії. Також безліч патріотичних віршів возвеличували Рейхсканцлера.
У Фрідріхсру 1927 року родиною Бісмарків був створений музей Отто. З 1951 року він розташований в старому будинку (нім. Alten Landhaus; з меблями, документами, малюнком Proklamation des Deutschen Kaiserreiches ), поблизу відновленого родинного маєтку.
У приміщенні старого вокзалу Фрідріхсру знаходиться , заснований 1996 року федеральним урядом Німеччини. Основним завданням фонду є підготовка та видання рукописів Бісмарка. У Геттінгені студентське житло Бісмарка доступне для відвідувачів як маленький музей. Музей Бісмарка в його рідному місті, Шенхаузені, створений ще 1948 року був оновлений 1998 року коштами землі Саксонія-Ангальт. Того ж року був відкритий музей в Бад-Кіссінгені, де в проміжку між 1874 та 1893 роками Бісмарк був 15 разів на лікуванні. 1 листопада 2004 року в відкрили новий музей.
Історіографія
За понад 150 років від дня народження Бісмарка виникло багато різних варіантів ставлення до нього як до людини, так і до його діяльності, деякі з них взаємно суперечливі. Аж до завершення Другої світової війни в німецькомовній літературі переважали письменники, точка зору яких перебувала під впливом власного політичного та релігійного світогляду. Історик Каріна Урбах зазначила 1998 р.: «його біографію викладали щонайменше шістьом поколінням, і можна з впевненістю сказати, що кожне друге покоління дізнавалось про іншого Бісмарка. Жоден інший німецький політик не був використаний та спотворений так сильно, як він.»
Імперські часи
Суперечки навколо постаті Бісмарка були ще за його життя. Вже в перших біографічних виданнях, подеколи багатотомних, підкреслювалась складність та неоднозначність Бісмарка. Соціолог Макс Вебер 1895 р. критично оцінив роль Бісмарка в процесі об'єднання: «Справа його життя полягала не лише у зовнішньому, а й внутрішньому єднанні нації, але кожен з нас знає: цього досягти не вдалось. Цього неможливо досягти його методами.»Теодор Фонтане в останні роки свого життя написав літературний портрет, в якому порівняв Бісмарка з Валленштейном. Оцінка Бісмарка з погляду Фонтане істотно відрізняється від оцінки більшості сучасників: «він великий геній, але маленька людина.»
Негативна оцінка ролі Бісмарка тривалий час не знаходила підтримки. Частково це сталось завдяки мемуарам Бісмарка. Вони стали майже невичерпним джерелом цитат для його шанувальників. Протягом десятиліть книга лежала в основі уявлення про Бісмарка патріотично налаштованими громадянами. Водночас це послабило критичний погляд на засновника імперії. За життя Бісмарк мав особистий вплив на свій образ в історії, оскільки контролював доступ до документів, а інколи виправляв рукописи. Після смерті канцлера, контроль за формуванням образу в історії взяв на себе його син, Герберт фон Бісмарк.
Професійна історична наука не могла позбутись впливу ролі Бісмарка в об'єднанні німецьких земель та долучилась до ідеалізації його образу. Генріх фон Трейчке змінив своє ставлення до Бісмарка з критичного до відданого шанувальника. Заснування Німецької імперії він називав найяскравішим прикладом героїзму в історії Німеччини. Трейчке та інші представники малонімецько-борусської школи історії були зачаровані силою характеру Бісмарка. Біограф Бісмарка Еріх Маркс написав 1906 р.: «насправді мушу визнати: жити в ті часи було таким величезним досвідом, що все, що має до того відношення становить цінність для історії.» Однак Маркс, разом з іншими істориками часів Вільгельма, такими як , наголошували на другорядності ролі Бісмарка в порівнянні зі здобутками Гогенцоллернів. Так, до 1914 року в шкільних підручниках засновником Німецької імперії називали не Бісмарка, а Вільгельма I.
Вирішальний внесок у звеличення ролі Бісмарка в історії був стався в Першу світову війну. З нагоди 100-річчя народження Бісмарка 1915 року були опубліковані статті, які навіть й не приховували свою пропагандистську мету. В патріотичному пориві історики наголошували на обов'язку німецьких солдатів обороняти здобуту Бісмарком єдність та велич Німеччини від іноземних загарбників, і в той же час, замовчували про численні попередження Бісмарка про неприпустимість такої війни посеред Європи. Дослідники Бісмарка, такі як Еріх Маркс, Мак Ленц та Хорст Коль змальовували Бісмарка як провідника німецького войовничого духу.
Веймарська республіка та Третій Рейх
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV4TDBoaGJXSjFjbWRmUW1semJXRnlZMnN0UkdWdWEyMWhiRjh3TVY5TFRVb3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVWhoYldKMWNtZGZRbWx6YldGeVkyc3RSR1Z1YTIxaGJGOHdNVjlMVFVvdWFuQm4uanBn.jpg)
Поразка Німеччини у війні та встановлення Веймарської республіки не змінили націоналістичного образу Бісмарка, оскільки еліта істориків залишилась вірна монархові. У такому безпорадному та хаотичному становищі Бісмарка змальовували як орієнтир, батька, на геній якого слід рівнятись, аби подолати «Версальське приниження». Якщо і висловлювалась якась критика його ролі в історії, то вона стосувалась малонімецькому шляху розв'язання німецького питання, а не військове або нав'язане «з гори» об'єднання держави. Традиціоналізм уберігав від появи інноваційних біографій Бісмарка. Оприлюднення чергових документів в 1920-ті роки вкотре допомогла підкреслити дипломатичну вправність Бісмарка. У пророчницькій монографії 1921 року Отто Йолінґер вперше проаналізував антисемітизм Бісмарка. Історик наголошував, хоча в реакційних колах канцлер припускався недоброзичливих висловів, але в його особистому ставленні до євреїв домінував прагматизм. Найпопулярнішу на той час біографію Бісмарка написав 1926 р. , в якій було представлено критично-психологічний аналіз за яким Бісмарк був змальований фаустівським героєм в історичній драмі XIX століття.
За нацизму частіше зображалась історична спадковість між Бісмарком та Адольфом Гітлером аби закріпити за Третім Райхом провідну роль в русі німецької єдності. Еріх Маркс, піонер дослідження Бісмарка підкреслив це ідеологізовані історичні інтерпретації. У Великій Британії також змальовували Бісмарка як попередника Гітлера, який стояв на початку особливого шляху Німеччини. Протягом Другої світової війни вага Бісмарка у пропаганді дещо зменшилась; з 1941 р. вже не згадувалось його попередження про неприпустимість війни з Росією. Натомість консервативні представники побачили в Бісмарку свого провідника.
1944 року була надрукована праця Арнольда Оскара Майерса Бісмарк. Людина та державний діяч. (нім. Bismarck der Mann und der Staatsmann), в якій Бісмарк був змальований в національних та народницьких фарбах. В цій книжці традиція возвеличення Бісмарка в імперському стилі досягла найвищої точки. Через поразку у Другій світовій війні та подальший поділ Німеччини, політизована інтерпретація Майерса вже не мала великого впливу на переоцінку Бісмарка в професійній історичній науці.
Важливу критичну працю оприлюднив німецький юрист в еміграції Еріх Ейк, написавши біографію Бісмарка в трьох томах. Він закидав Бісмарку макіавельські методи роботи та зневагу до права, засудив цинічне ставлення до демократичних, ліберальних та гуманістичних цінностей та поклав відповідальність за руйнацію демократії в Німеччині. Система союзів була дуже вправно побудована, але через свою штучність була приречена на розпад від народження. Однак і Ейк не міг не втриматись від захоплення постаттю Бісмарка: «але ніхто, де б не стояв, не може не погодитись з тим, що він [Бісмарк] був головною постаттю свого часу, своєю неприборканою енергією та силою вказав шлях. Ніхто не може не втриматись від захоплення силою приваблювати цих людей, які завжди унікальні та важливі.»
Повоєнні часи і до 1990 р.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF6TDBSQ1VGOHhOVEF1WDBkbFluVnlkSE4wWVdkZlQzUjBiMTkyYjI1ZlFtbHpiV0Z5WTJ0Zk1qQmZVR1psYm01cFoxOHhPVFkxTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxRVFsQmZNVFV3TGw5SFpXSjFjblJ6ZEdGblgwOTBkRzlmZG05dVgwSnBjMjFoY21Oclh6SXdYMUJtWlc1dWFXZGZNVGsyTlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Після Другої світової війни, впливові німецькі історики, зокрема та , дотримувались хоч і різнопланового, але все ж таки позитивного погляду на Бісмарка. Багато фахових рецензій на біографію авторства Ейка, які стали з'являтись в 1950-ті роки, відповідно, були вкрай критичними. закидав Ейку, серед іншого, використання антинімецьких кліше. Крім того, Фрідріх Майнеке, колишній прибічник Бісмарка, доводив 1946 році в книзі «Німецька катастрофа» (нім. Die deutsche Katastrophe), що болюча поразка німецької національної держави перекреслила всі возвеличення Бісмарка в осяжному майбутньому.
Британець Алан Дж. П. Тейлор оприлюднив 1955 року психологічну, і не в останню чергу через це обмежену, біографію Бісмарка, в які він намагався показати боротьбу між батьківським та материнським началами в душі свого героя. Тейлор позитивно охарактеризував інстинктивну боротьбу Бісмарка за порядок Європі з агресивною зовнішньою політикою Вільгельмівської ери. Перша повоєнна біографія Бісмарка, написана відрізнялась від праць попередників стилем, який претендує на тверезість та об'єктивність. Момсен підкреслював політичну гнучкість Бісмарка, та вважав, що його невдачі не можуть затьмарити успіхів державницької діяльності.
У 1960-ті та 1970-ті роки інтерес західнонімецьких істориків до «великих постатей» сильно впав. Натомість більше уваги приділялось дослідженню політичних, соціальних та культурних структур, в які він був вбудований, та на роботу яких він мав вплив. У , яка утворилась навколо критичного до Бісмарка як проблему розглядали практику Бісмарка кампаній проти удаваних ворогів держави (соціал-демократи, єзуїти тощо). У вигляді «інтеграції від зворотного» посилення страхів було використано канцлером для того, аби об'єднати суспільство в нову імперію. Бісмарку вдалося, починаючи з 1878 року «політикою збирання земель» задовільнити інтереси двох найвпливовіших груп: основних землевласників (юнкерів) та великих промисловців, та об'єднати їх в «союз проти поступу». Велер охарактеризував 1973 року систему правління Бісмарка як бонапартистську диктатуру, через наявність елементів харизматизму, популізму та традиціоналізму. Згодом Велер спробував проаналізувати стан Бісмарка із застосуванням поняття «харизматичного повелителя» Макса Вебера.
Наприкінці 1970-х утворився рух соціальних істориків проти біографічних досліджень. Відтоді стали виходити біографії Бісмарка в яких він змальований або у вкрай світлих, або темних фарбах. Спільною рисою більшості нових біографій Бісмарка є спроба синтезу впливу Бісмарка та описання його положення в соціальних структурах та політичних процесах того часу.
Незвичним шляхом пішов , який написав 1978 року подвійну біографію: Бісмарка, та наближеного до нього банкіра Герсона Бляйхредера. Лотар Гал описав 1980 р. на прикладі Бісмарка образ «білого революціонера», яким згодом користувались Людвіг Бамбергер та Генрі Кіссинджер. За цим образом, Бісмарк, бувши затятим прибічником монархії, заради збереження консервативних структур, був вимушений зруйнувати наявний суспільний лад та мав вплив модернізатора. Нарешті, він вивільнив сили, які не зміг втримати під своїм контролем, і які діяли всупереч сучасним тенденціям.
Американський історик Отто Пфланце випустив між 1963 та 1990 роками багатотомну біографію Бісмарка, в якій, на відміну від інших, на перший план була поставлена особистість Бісмарка та досліджена засобами психоаналізу. Пфланце піддав Бісмарка критиці за його поводження з політичними партіями та підпорядкування конституції власним цілям, що створило негативний прецедент для наслідування. Згідно з Пфланце, образ Бісмарка як об'єднувача німецької нації походить від самого Бісмарка, який від початку прагнув лише посилення влади Пруссії серед основних держав Європи.
Східнонімецький історик Ернст Енгельберг випустив 1985 року біографію Бісмарка, яка викликала здивування в Західній Німеччині, оскільки з огляду на переслідування соціалістів, вона розглядала канцлера в дуже привітному світлі. Енгельберг, як і решта східноєвропейських істориків того часу, вважали, що створення імперії було кроком на шляху прогресу, який дав робітничому класу національну єдність. Енгельберг розглядав Бісмарка не як авантюриста, а як цілеспрямованого політика, вади характеру якого можна пояснити соціальними підвалинами юнкерства. Відповідальність за Першу світову війну лежить не на Бісмарку, а на його наступниках.
Нагороди
Німецька імперія
Королівство Пруссія
- Орден Чорного орла
- Орден Червоного орла, великий хрест
- Pour le Mérite з дубовим листям (1884)
- Pour le Mérite за науку і мистецтво (1896) — Бісмарк був одним із чотирьох людей, нагороджених цивільною і військовою версіями ордена.
- Орден дому Гогенцоллернів, великий командор
- Залізний хрест
- 2-го класу (1870)
- 1-го класу (1871)
- Дубове листя до Залізного хреста (1895)
- Орден Корони 1-го класу
- , почесний командор
- Рятувальна медаль
- 1-го класу
Герцогства Ангальт-Бернбург, Ангальт-Дессау, Ангальт-Кьотен
- Династичний
Королівство Баварія
Велике герцогство Баден
- Орден Вірності, великий хрест із золотим ланцюгом (1871)
герцогство Брауншвейг
- , великий хрест
Королівство Вюртемберг
- Орден Вюртемберзької корони, великий хрест
Велике герцогство Гессен
- , великий хрест
- , великий хрест
Велике герцогство Мекленбург-Шверін
- Орден Вендської корони, великий хрест з короною в золоті
Велике герцогство Ольденбург
- , великий хрест
Герцогства Саксен-Альтенбург, Саксен-Кобург-Гота, Саксен-Мейнінген
- Орден дому Саксен-Ернестіне, великий хрест
Велике герцогство Саксен-Веймар-Ейзенах
- Орден Білого Сокола, великий хрест
Королівство Саксонія
Іноземні нагороди
Австрійська імперія, Австро-Угорщина
- Королівський угорський орден Святого Стефана, великий хрест (1864)
- Орден Залізної Корони 1-го ступеня
Бельгія
- Орден Леопольда I, великий хрест
Королівство Ганновер
- Королівський гвельфський орден, великий хрест
Ландграфство Гессен-Кассель
Королівство Греція
- Орден Спасителя, великий хрест
Данія
- Орден Данеброг, великий командор
Султанат Занзібар
- , великий хрест
Іспанія
- Орден Золотого руна (1875)
Королівство Італія
Люксембург
- Орден Дубового вінця, великий хрест
Нідерланди
- Орден Нідерландського лева, великий хрест
Османська імперія
- Орден «Османіє» 1-го ступеня
- Золота медаль «Імтияз»
Персія
- Портрет шаха з діамантами
- Орден Лева і Сонця 1-го ступеня
Королівство Португалія
- Орден Вежі й Меча, великий хрест
Святий Престол
Російська імперія
- Орден Андрія Первозванного (5 червня 1867)
- Орден Святого Олександра Невського (13 березня 1862)
- Орден Білого Орла
- Орден Святої Анни 1-го ступеня
- Орден Святого Станіслава 1-го ступеня
Королівство Румунія
- Орден Зірки Румунії, великий хрест
Сан-Марино
- , великий хрест
Королівство Сербія
- , великий хрест
Сіам
- Орден Білого слона, великий хрест
Туніс
- Орден Слави, великий хрест
Французька імперія
- Орден Почесного легіону, великий хрест (28.04.1865)
Шведсько-норвезька унія
- Орден Серафимів (31 травня 1875)
Японська імперія
Бібліографія
Праці та тексти промов Бісмарка
- Gedanken und Erinnerungen. Herbig, München 2007 (1898—1919), .
- Die politischen Reden des Fürsten Bismarck. Historisch-kritische Gesamtausgabe besorgt von Horst Kohl. 14 Bände. Cotta, Stuttgart 1892—1905.
- Bismarckbriefe 1836—1872. 6., stark verm. Auflage. Hrsg. von Horst Kohl. Velhagen & Klasing, Bielefeld und Leipzig 1897.
- Gesammelte Werke. Briefe, Reden und Aktenstücke. Ges. und hrsg. von Bruno Walden. 4 Bd. Fried, Berlin 1890.
- Die politischen Berichte des Fürsten Bismarck aus Petersburg und Paris (1859—1862). Hrsg. von Ludwig Raschdau. Bd. 1: 1859-1860. Bd. 2: 1861-1862. Hobbing, Berlin 1920.
- Bismarcks Briefwechsel mit dem Minister Freiherrn von Schleinitz. 1858—1861. Cotta, Stuttgart und Berlin 1905.
- Bismarck und der Staat. Ausgewählte Dokumente. 2. Aufl. Eingeleitet von Hans Rothfels. Wiss. Buchgesellschaft, Darmstadt 1953 (1925).
- Die Ansprachen des Fürsten Bismarck 1848—1894. Hrsg. von Heinrich von Poschinger. Dt. Verlags-Anstalt, Stuttgart [u. a.] 1895.
- Fürst Bismarcks Briefe an seine Braut und Gattin. Hrsg. von Fürst Herbert von Bismarck. Cotta, Stuttgart 1900.
- Bismarcks Briefe an seine Gattin aus dem Kriege 1870/71. Cotta, Stuttgart und Berlin 1903.
- Briefe Ottos von Bismarck an Schwester und Schwager Malwine von Arnim geb. v. Bismarck u. Oskar von Arnim-Kröchlendorff 1843—1897. Hrsg. von Horst Kohl. Dieterich, Leipzig 1915.
- Bismarck. Briefe, Berichte, Denkschriften, Erlasse, Gespräche, Reden, Verträge. Hrsg. von Karl Mielcke. Limbach, Braunschweig 1954.
- Bismarcks spanische «Diversion» 1870 und der preußisch-deutsche Reichsgründungskrieg. Quellen zur Vor- und Nachgeschichte der Hohenzollern-Kandidatur für den Thron in Madrid 1866—1932. 3 Bd. Hrsg. von Josef Becker unter Mitarbeit von Michael Schmid. Schöningh, Paderborn [u. a.] 2003—2007.
- Otto von Bismarck — Werke in Auswahl. Hrsg. von Alfred Milatz. Wissenschaftliche Buchgesellschaft, Darmstadt 1981.
Фільми
- Bismarck 1862—1898. Художній фільм.
Німеччина 1927. Режисер: Curt Blachnitzky.
- . Художній фільм.
Німеччина 1940. Режисер: .
- . Художній фільм.
Німеччина 1942. Режисер: Wolfgang Liebeneiner.
- «Preußen über alles …». Художній телевізійний фільм (ZDF) про Бісмарка та створення імперії.
Німеччина 1971. Режисер: Rudolf Jugert. (картка на IMDB)
- Bismarck. Телевізійна драма в трьох частинах. Частина 1: Ich bin ein Preuße. Частина 2: Eisen und Blut. Частина 3: Virtuose der Macht.
Німеччина 1989/1990. Режисер: Tom Toelle.
- Bismarck — Kanzler und Dämon. телевізійна документальна драма в двох частинах. Частина 1: Vom Landjunker zum Reichsgründer. Частина 2: Regierungsgewalt und Machtverlust. Deutschland 2007. Автор та режисер: Christoph Weinert.
- — Bismarck und das Deutsche Reich (Німці — Бісмарк та Німецька імперія), Серія 9 документального телесеріалу (ZDF),
Німеччина 2008.
Примітки
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Bismark znachennya O tto Edua rd Leopo ld fon Bi smark Shenga uzen z 1865 graf z 1871 knyaz fon Bismark z 1890 gercog Lauenburzkij nim Otto Eduard Leopold von Bismarck Schonhausen 1 kvitnya 1815 30 lipnya 1898 nimeckij derzhavnij i politichnij diyach Prem yer ministr Prussiyi 1862 1890 bundeskancler Pivnichnonimeckogo soyuzu 1867 1871 pershij rajhskancler Nimeckoyi imperiyi 1871 1890 Za diplomatiyu realnoyi politiki ta silne uryaduvannya otrimav prizvisko zaliznij kancler Jogo vvazhayut nacionalnim geroyem Nimechchini Otto Edua rd Leopo ld fon Bi smark Shenga uzen nim Otto von BismarckOtto Edua rd Leopo ld fon Bi smark Shenga uzenOtto fon Bismark v serpni 18901 ij Rajhskancler Nimeckoyi imperiyiMonarh Vilgelm I 1871 1888 Fridrih III 1888 Vilgelm II 1888 1890 Spadkoyemec Leo fon Kaprivi9 ij prem yer ministr Korolivstva Prussiya23 veresnya 1862 1 sichnya 1873Monarh Vilgelm IPoperednik Spadkoyemec Albreht fon Roon11 ij prem yer ministr Korolivstva Prussiya9 listopada 1873 20 bereznya 1890Monarh Vilgelm I 1873 1888 Fridrih III 1888 Vilgelm II 1888 1890 Poperednik Albreht fon RoonSpadkoyemec Leo fon KapriviBundeskancler Pivnichnonimeckogo soyuzu1867 1871Monarh Vilgelm IPoperednik Konfederaciya shojno stvorenaSpadkoyemec Nimecka imperiya23 ij Ministr zovnishnih sprav Prussiyi1862 1890Monarh Vilgelm I 1862 1888 Fridrih III 1888 Vilgelm II 1888 1890 Poperednik Spadkoyemec Leo fon Kaprivi Im ya pri narodzhenni nim Otto Eduard Leopold von Bismarck 1 Narodzhennya 1 kvitnya 1815 1815 04 01 Shenhauzen PrussiyaSmert 30 lipnya 1898 1898 07 30 83 roki Fridrihsru Nimecka imperiyaPrichina smerti d 2 Pohovannya d 3 Krayina Korolivstvo Prussiya 2 i Nimeckij Rajh 2 Religiya LyuteranecOsvita d 1827 2 d 2 d 1832 2 Gettingenskij universitet 11 veresnya 1833 4 2 Universitet Fridriha Vilgelma d 25 bereznya 1835 2 i d 1839 5 2 Partiya nezalezhnij politikRid BismarkiBatko d 6 2 1 Mati d 6 2 1 Shlyub Joganna fon Puttkamer 2 1 Diti d 7 2 1 d 7 8 i d 7 8 Avtograf Nagorodi Orden Chornogo orla Velikij Hrest ordena Chervonogo orla Orden Pour le Merite z dubovim listyam Prussiya Velikij komandor ordena domu Gogencollerniv Zaliznij hrest 1 go klasu Zaliznij hrest 2 go klasuOrden Vilgelma Pochesnij komandor ordena Svyatogo Joanna Brandenburg Ryatuvalna medal Vijskova Pochesna medal Orden Alberta Vedmedya Angalt Orden Svyatogo Guberta Orden Virnosti Baden Velikij hrest ordena Koroni Vyurtemberg Orden Lyudviga Gessenskogo Orden Filippa VelikodushnogoOrden Vendskoyi koroni Orden Zaslug doma gercoga Pitera Fridriha Lyudviga Velike gercogstvo Oldenburg Velikij hrest ordena domu Saksen ErnestineVelikij hrest ordena Bilogo Sokola Orden Rutovoyi koroni Kavaler Velikogo hresta Korolivskogo ugorskogo ordena Svyatogo StefanaKavaler 1 klasu ordena Zaliznoyi KoroniVelikij hrest Ordenu SpasitelyaKavaler ordena Zolotogo runa Vishij orden Svyatogo BlagovishennyaVelikij hrest ordena Dubovogo vincya Licar Velikogo hresta ordena Niderlandskogo leva Orden Osmanie 1 stupenyaMedal Imtiyaz Leva i Soncya 1 stupenyaVerhovnij orden Hrista Kavaler Velikogo hresta ordena Zirki RumuniyiOrden Bilogo orla Serbiya Velikij Hrest ordena Pochesnogo legionu Pour le Merite za nauku i mistectvoOrden Svyatogo Oleksandra Nevskogo Orden Bilogo Orla Rosijska Imperiya Orden Svyatoyi Anni 1 stupenya Orden Svyatogo Andriya PervozvannogoOrden Svyatogo Stanislava 1 stupenya Mediafajli b u VikishovishiVislovlyuvannya u VikicitatahRoboti u VikidzherelahZapis golosu Otto fon Bismarka source source track 7 zhovtnya 1889 roku Pri problemah glyante v dovidku U Prusskomu korolivstvi Bismark zasluzhiv sered konservatoriv slavu predstavnika interesiv yunkeriv sluzhiv diplomatom 1851 1862 roki v chasi reakciyi 1862 roku priznachenij prem yer ministrom Prussiyi Pid chas konstitucijnoyi krizi v Prussiyi vistupav proti liberaliv na zahist monarhiyi Buduchi ministrom zovnishnih sprav peretvoriv Prussiyu na panivnu silu v Nimechchini pislya nimecko danskoyi vijni 1864 1866 rokiv U franko pruskij vijni 1870 1871 rokiv vistupav rushijnoyu siloyu rozv yazannya nimeckogo pitannya v malonimeckomu sensi ta brav uchast u stvorenni Drugogo Rajhu Perebuvayuchi na posadi rajhskanclera ta za vinyatkom korotkoyi perervi prusskogo prem yer ministra vin mav vagomij vpliv na politiku shojno stvorenogo Rajhu azh do svoyeyi vidstavki 1890 roku U zovnishnij politici Bismark dotrimuvavsya principu balansu sil abo yevropejskoyi rivnovagi div Sistema soyuziv Bismarka U vnutrishnij politici chas jogo pravlinnya z 1866 roku mozhna rozbiti na dvi fazi Spochatku vin uklav soyuz z pomirkovanimi liberalami U cej period vidbulis chislenni vnutrishni reformi napriklad vprovadzhennya civilnogo shlyubu yakij buv vikoristanij Bismarkom dlya poslablennya vplivu katolickoyi cerkvi Pochinayuchi z kincya 1870 h rokiv Bismark viddalyayetsya vid liberaliv Protyagom ciyeyi fazi vin vdayetsya do politiki protekcionizmu ta derzhavnogo vtruchannya v ekonomiku 1880 ti roki stali svidkom vprovadzhennya antisocialistichnogo zakonu Rozbizhnosti z togochasnim kajzerom Vilgelmom II prizveli do vidstavki Bismarka U nastupni roki Bismark vidigravav pomitnu politichnu rol cherez kritiku svoyih nastupnikiv Zavdyaki populyarnosti memuariv Gedanken und Erinnerungen Bismarku vdavalos trivalij chas vplivati na formuvannya vlasnogo obrazu v suspilnij dumci Do seredini XX stolittya v nimeckij istorichnij literaturi dominuvala bezperechno pozitivna ocinka roli Bismarka politika vidpovidalnogo za ob yednannya nimeckih knyazivstv u yedinu nacionalnu derzhavu sho chastkovo zadovolnyalo nacionalistichnim cilyam Pislya smerti zvodilis chislenni pam yatniki na jogo chest yak simvoli silnoyi osobistoyi vladi Buli perekonannya sho nim bula stvorena nova naciya ta vtileni progresivni sistemi socialnogo zabezpechennya Bismark buduchi virnim korolyu posiliv derzhavu silnoyu dobre pidgotovlenoyu byurokratiyeyu ocholyuvanoyu spadkovoyu monarhiyeyu Pislya Drugoyi svitovoyi vijni stali golosnishe zvuchati kritichni golosi yaki zvinuvachuvali Bismarka zokrema u zgortanni demokratiyi v Nimechchini Bilshe uvagi privertalos do nedolikiv jogo politiki a diyalnist rozglyadalas v togochasnomu konteksti Ranni rokiMolodist Bismark u vici 11 rokiv Otto fon Bismark narodivsya 1 kvitnya 1815 roku v Shenhauzeni na Elbi nini Saksoniya Angalt buv drugim sinom u rodini yaka nalezhala do dinastiyi Bismarkiv Jogo batko Karl Vilgelm Ferdinand fon Bismark nim Karl Wilhelm Ferdinand von Bismarck 1771 1845 buv rotmistrom ta pohodiv iz rodini yunkeriv z Altmarku Mati Luyiza Vilgelmina narodzhena Menken nim Luise Wilhelmine geb Mencken 1790 1839 bula donkoyu visokoposadovcya z Berlina ta mala garnu osvitu 1816 roku moloda rodina pereyihala z mayetku v Shenhauzeni do mayetku Nifof v okruzi Naugard Novogard u shidnij Pomeraniyi de Otto fon Bismark proviv pershi roki svogo ditinstva Vidminnist socialnogo pohodzhennya batkiv mala viznachni naslidki dlya podalshogo zhittya Bismarka Batko vihovav u nomu gordist za batkivshinu a mati pragnennya do uspihu Mati hotila abi yiyi sini ne prosto stali yunkerami a pishli na derzhavnu sluzhbu Yak zgodom pisav Bismark same cherez racionalno cilespryamovane navchannya jogo materi vin nikoli ne vidchuvav sebe vdoma v batkivskomu budinku I hocha jogo stosunki z matir yu buli proholodnimi do batka vin stavivsya z lyubov yu Utim Bismark buv vdyachnij materi za te sho mig zdobuti osvitu sho bulo netipovo dlya vihidcya z sela Pochatkova osvita Na vidminnu vid obov yazkovogo dlya silskoyi znati navchannya v kadetskomu korpusi 1821 roku za napolyagannyam materi shestirichnogo Bismarka bulo vidpravleno do internatu v Berlin Cej internat do yakogo pragnuli vidpraviti svoyih ditej visokoposadovci bulo zasnovano v dusi Joganna Genriha Pestalocci Na chas navchannya Bismarka epoha reform vzhe davno zavershilas a vihovannya spiralos na mushtruvanni ta nimeckomu nacionalizmi Perehid vid dityachih igor u ridnomu seli do zhittya v internati iz suvoroyu disciplinoyu ta primusom davsya Bismarku nadzvichajno vazhko U cej chas chitko viyavilos jogo nebazhannya pidkoryatis avtoritetu 1827 roku Bismark perejshov do z 1830 roku i do vipusku 1832 roku navchavsya v berlinskij gimnaziyi Okrim davnogreckoyi yaku Bismark vvazhav zanadto skladnoyu u navchanni vin viyaviv zdibnosti do vivchennya mov hoch i ne zavzhdi buv starannim Religijne vihovannya Bismark nalezhav do lyuteranskoyi konfesiyi Religijne vihovannya vin otrimav vid yakij konfirmuvav shistnadcyatirichnogo Bismarka v berlinskij Na toj chas Bismark majzhe ne perejmavsya pitannyami religiyi ta vvazhav sho na jogo poglyadi vplinuli Gegel ta Spinoza a v spogadah bachiv sebe shvidshe deyistom abo panteyistom anizh viruyuchim hristiyaninom Odnak vin nikoli ne buv ateyistom navit todi koli otochennya jogo vvazhalo za bezbozhnogo gluzivnika Pid chas svogo stazhuvannya 1836 roku v listi svoyemu bratu Bernardu vin pisav meni zdayetsya sho ti vvazhayesh mene ne duzhe rozvazhlivim koli nazivayesh ateyistom Vira uvijshla v jogo zhittya pislya nespodivanoyi smerti podrugi Mariyi fon Taden Triglaf Visha osvita 19 richnij student Otto v Gettingeni 10 travnya 1832 roku pislya zavershennya navchannya v gimnaziyi u vici 16 rokiv Bismark postupiv do Gettingenskogo universitetu de vivchav yurisprudenciyu 1832 1833 Vin poslidovno unikav politichnih neporozumin cherez Lipnevu revolyuciyu 1830 roku tomu ne vipadkovo sho Otto priyednavsya ne do opozicijnogo na toj chas studentskogo bratstva nim Burschenschaften a do Zgodom analizuyuchi vlasni sposterezhennya vin dijshov visnovku sho tut jshlosya pro poyednannya utopichnosti ta braku vihovannya Z inshogo boku vin vidkidav vpliv na sebe idej prusskogo monarhizmu Vin iz zahoplennyam vivchav istoriyu ta literaturu yurisprudenciya cikavila jogo menshe Yedinim akademichnim vikladachem yakij mav na nogo vpliv buv istorik Arnold German Lyudvig Geeren nim Arnold Hermann Ludwig Heeren kotrij v svoyih lekciyah okresliv shemu mizhnarodnih vidnosin Blizki stosunki sklalis u Bismarka z Dzhonom Motli angl John Lothrop Motley yakij stav amerikanskim diplomatom ta zalishivsya blizkim drugom majbutnogo nimeckogo kanclera na vse zhittya Pam yatnik molodomu Bismarku v Rudelzburzi 1896 U listopadi 1833 roku Bismark prodovzhiv navchannya v Berlinskomu Universiteti Fridriha Vilgelma 1835 roku vin sklav pershi derzhavni ispiti Potim vlashtovuvavsya u Berlinskij miskij sud Za vlasnim bazhannyam perejshov iz yuridichnoyi roboti na derzhavnu sluzhbu Prohodyachi praktiku nim Referendariat v Aaheni 1836 roku vin nalezhav do kompaniyi yaka zbiralas navkolo novelista Karla Boremau Kyuncera nim Carl Borromaus Cunzer v pivnij Kaiserlichen Krone Bismark nudguvav cherez ofisnu budennist pid chas praktiki v Aaheni v ti chasi vishukanij mizhnarodnij kurort v serpni 1836 roku vin zakohavsya v Lauru Rassel pleminnicyu gercoga Kamberlenzkogo Pislya romanu z francuzhenkoyu pohilogo viku vlitku 1837 roku Bismark podorozhuvav Nimechchinoyu z molodenkoyu anglijkoyu podrugoyu Lauri Cherez podorozh vin propustiv robotu na dekilka tizhniv bilshe vstanovlenoyi 14 dennoyi vidpustki i buv zvilnenij z praktiki Bismark buv zasmuchenij vitratami na zhinok ta na dodachu potrapiv u borgi cherez gru v kazino Na dekilka misyaciv vin oblishiv svoyi sluzhbovi spravi Zgodom sprobuvav prodovzhiti praktiku v Potsdami ale cherez dekilka misyaciv zvilnivsya z derzhavnoyi sluzhbi Cej epizod zi svogo zhittya Bismark poyasniv tim sho ne hotiv buti gvintikom u velikij byurokratichnij mashini ya hotiv bi zajmatis abo muzikoyu yaku ya dobre znayu abo vzagali nichim 1838 roku yak nim Einjahrig Freiwilliger Bismark postupiv na vijskovu sluzhbu spochatku do yegerskogo bataljonu Garde Jager Bataillon a navesni perevivsya do yegerskogo bataljonu Jager Bataillon Nr 2 v Grajfsvaldi u zahidnij Pomeraniyi Spravnij gospodar Pislya smerti materi v 1839 roci Bismark pereyihav do mayetku v ta pochav zajmatis silskim gospodarstvom Razom zi starshim na p yat rokiv bratom vin keruvav batkivskimi mayetkami Nifof Kyulc ta Yarhlin v okruzi Naugard Pislya obrannya Bernarda fon Bismarka do radi okrugu v 1841 roci brati podilili gospodarstvo Bernard pracyuvav lishe v Yarhlini Otto v Kyulce ta Nifofi Pislya smerti batka v 1845 roci Otto stav vesti gospodarstvo v rodinnomu mayetku Shenhauzen poblizu Shtendalya Bismark shvidko navchivsya vpravno gospodaryuvati Za desyat rokiv koli vin keruvav batkivskimi mayetkami jomu vdalosya ne lishe privesti yih do ladu a j rozplatitis za vlasni borgi yaki vin nakopichiv za poperedni roki Z odnogo boku jomu spodobalos ni vid kogo ne zalezhati a z inshogo silske gospodarstvo ta zhittya v seli jomu buli ne do vpodobi U vilnij chas vin intensivno ale nesistematichno vivchav filosofiyu mistectvo religiyu ta literaturu 1842 roku Bismark zdijsniv podorozh iz navchalnimi cilyami do Franciyi Angliyi ta Shvejcariyi Pragnennya povernutis na derzhavnu sluzhbu vin oblishiv 1844 roku i znovu cherez vidrazu do vsogo pov yazanogo z byurokratiyeyu U cej chas vin buv bazhanim gostem na vsih gromadskih zahodah u svoyemu okruzi Vin brav uchast v nezlichennih polyuvannyah ta v rozpusnih piyatikah Za vlasnimi sposterezhennyami v nogo navit rozvinulos shos podibne do oporu sp yaninnyu Ce ta shilnist na kulturnih zahodah potraplyati v centr uvagi dalo jomu slavu shalenogo Bismarka Cholovik ta batko Joganna fon Bismark narodzhena fon Puttkamer 1857 r Zavdyaki Moricu fon Blankenburgu shkilnomu drugu z Berlina Bismark poznajomivsya z Adolfom fon Tadden Triglafom v donku yakogo Mariyu zakohavsya Moric Mariya fon Tadden ta Bismark vidchuvali sebe sporidnenimi dushami Ta moloda divchina i pripustiti ne mogla rozirvannya zaruchin i v zhovtni 1844 roku vona odruzhilasya z Moricom fon Blankenburgom Na vesilli Mariya posadila 20 richnu Jogannu fon Puttkamer za odin stil iz Bismarkom Vlitku 1846 roku podruzhzhya Blankenburgiv Bismark ta Joganna razom podorozhuvali do Garcu Pislya nespodivanoyi smerti Mariyi 10 listopada 1846 roku v teper vidomomu listi Bismark prosiv Genriha Putkamera ruki jogo donki ta otrimav vidmovu Bismark poyihav do batkiv Joganni v Rejnfeld poblizu v Dalekij Pomeraniyi ta osobisto perekonav yih dati dozvil Vesillya vidbulos 1847 roku v Rajnfeldi Okrug Rumelsburg i Pom Vidtodi vira v osobistogo Boga grala dlya Bismarka veliku rol U rodini Otto ta Joganni Bismarkiv narodilos tri ditini Mariya 1848 1926 Kuno Graf cu Rantcau 1849 1904 Margarita Grafinya fon Hojo 1852 1901 Sibilya Grafinya fon Arnim Krolendorf Joganna pidkorila svoyi bazhannya sluzhinnyu svoyemu cholovikovi ta vodnochas mizh nimi utvorivsya micnij emocijnij zv yazok yakogo Bismark ne mig dosyagnuti iz matir yu Listuvannya podruzhzhya stalo nadbannyam skarbnici literaturi listuvannya XIX stolittya Pochatok politichnoyi kar yeriPribichnik konservatoriv Bismark rozpochav politichnu kar yeru na miscevomu rivni Prozhivayuchi v mayetku vin buv obranij deputatom vid rajonu Naugard 1845 roku v radi provinciyi Pomeraniya de v poodinokih vipadkah pidtrimuvav svogo brata v Zemelnij radi nim Landrat Zavdyaki svoyim znajomim u 1843 1844 rokah Otto poznajomivsya z vplivovimi konservatorami osoblivo z bratami ta Gerlah Ne v ostannyu chergu cherez bazhannya zmicniti ce znajomstvo 1845 roku vin zdav v orendu mayetok ta pereyihav do Shenhauzena Ce selo mistilosya blizhche do Magdeburgu togochasnogo miscya sluzhbi Lyudviga fon Gerlaha Bismark u 1846 roci otrimav pershu posadu na derzhavnij sluzhbi pislya priznachennya golovnim inspektorom grebel v Golovnoyu metoyu Bismarka v cej chas bulo stoyati na zahisti panivnogo polozhennya zemlevlasnickoyi aristokratiyi v Prussiyi Konservativni politiki vidkidali ideyu absolyutisko byurokratichnoyi derzhavi ta mriyali pro vidrodzhennya spivuryaduvannya klasiv aristokratiyi v pershu chergu Razom z bratami Gerlah Bismark napriklad vistupav za zberezhennya mayetkovih sudiv nim Patrimonialgericht Buvshi nastupnikom u saksonskij provincijnij radi 1847 roku Bismark stav predstavnikom licarstva provinciyi Saksoniya v Ob yednanij zemelnij radi nim Vereinigter Landtag U cij kolegiyi de dominuvala liberalna opoziciya vzhe pislya pershoyi promovi Bismark pokazav sebe suvoro konservativnim politikom koli zaperechiv vprovadzhennya liberalnih reform vnaslidok Vijni shostoyi koaliciyi V Yevrejskomu pitanni nim Judenfrage vin odnoznachno vislovivsya proti politichnogo zrivnyannya v pravah yevreyiv Ci ta podibni zayavi viklikali sered liberaliv silne oburennya Todi Bismark znajshov u politici take pole dlya diyalnosti yake vidpovidalo jogo vpodobannyam Cya sprava zahoplyuye mene nabagato duzhche anizh ya dumav Bismark pravoruch ta korol Fridrih Vilgelm IV 1848 r Malyunok Germana Lyudersa Cherez zahoplennya politichnoyu borotboyu vin ne mav chasu navit na son ta yizhu Po zavershennyu zboriv Bismark zdobuv sobi im ya v konservativnih kolah Takozh na nogo zvernuv uvagu korol I hocha Bismark zatyato vidstoyuvav konservativni principi vin buv pragmatikom gotovim vchitis u svoyih politichnih oponentiv Zokrema v nogo z yavilas ideya stvoriti konservativnu gazetu na protivagu liberalnij Bismark buv kardinalno proti Bereznevoyi revolyuciyi Koli do nogo distalis povidomlennya pro uspih zavorushen v Berlini vin zaproponuvav ozbroyiti selyan Shenhauzena ta vistupiti razom iz nimi na Berlin Odnak komanduvach u Potsdami general Karl fon Pritvic vidkinuv cyu propoziciyu Takozh Bismark sprobuvav perekonati princesu druzhinu majbutnogo korolya Vilgelma I v neobhidnosti kontrrevolyuciyi Avgusta vidkinula ci propoziciyi yak intriganski ta neloyalni Cherez povedinku Bismarka majbutnya koroleva trivalij chas stavilas do nogo z antipatiyeyu Pislya viznannya revolyuciyi Fridrihom Vilgelmom IV kontrrevolyucijni plani Bismarka zaznali porazki Bismark ne buv vibranij do Natomist vin vzyav uchast v pozaparlamentskih zborah konservatoriv Vlitku 1848 roku politik brav uchast v zasnuvanni ta vnutrishnomu ozdobleni gazeti cherez hrest na pershij shpalti takozh nazivali Kreuzzeitung Dlya ciyeyi gazeti vin napisav veliku kilkist statej U serpni 1848 roku Bismark stav odnim zi spiviniciatoriv tak zvanogo Yunkerskoyi radi nim Junkerparlament Na cyu radu zbiralis sotni aristokrativ zemlevlasnikiv abi visloviti protest proti vtruchannya v yihnyu privatnu vlasnist Cya diyalnist prizvela do togo sho konservativne otochennya korolya Fridriha Vilgelma IV stalo vse bilshe povazhati Bismarka Spodivannya Otto otrimati posadu prem yer ministra pislya kontrrevolyuciyi listopada 1848 roku ne spravdilis oskilki navit v konservativnih kolah jogo sprijmali yak nadto radikalnogo Na beregah lista z vidpovidnoyu propoziciyeyu korol zapisav skoristatis lishe tam de bagnet bezmezhno pravit Realna politika Dokladnishe Realna politika Zasidannya erfurtskogo soyuznogo parlamentu v zali Cerkvi Avgusta 1850 r U sichni ta lipni 1849 r Bismark buv obranij v drugu palatu Todi vin virishiv povnistyu prisvyatiti sebe politici ta pereyihati z rodinoyu do Berlina Tak vin stav odnim z pershih profesijnih politikiv Prussiyi U parlamenti vin vistupav ruporom radikalnih konservatoriv Pitannya nacionalizmu buli dlya nogo na drugomu plani na pershomu zberezhennya vladi Prussiyi Jozefa fon Radovica ta pragnennya korolya zdobuti yednist nimciv zgori Bismark sprijmav yak nerealistichni ta bezgluzdi U prusskomu parlamenti vin svoye kritichne stavlennya ne prihovuvav Promova 6 veresnya 1849 roku zminila stavlennya v politichnih kolah do nogo Zavdyaki zvazhenim ta gnuchkim argumentam u ryadah konservatoriv jogo stali sprijmati ne lishe yak gostroslova Takim chinom Bismarku vpershe bulo zaproponovano visoku posadu na derzhavnij abo diplomatichnij sluzhbi Nezvazhayuchi na kritiku proyektu nimeckogo soyuzu Bismark buv obranij do Erfurtskogo soyuznogo parlamentu ta sluzhiv tam sekretarem Hocha Bismark buv protivnikom parlamentarizmu v Erfurti vin stav odnim iz najvplivovishih spikeriv togo chasu do promov yakogo prisluhovuvalis j politichni oponenti Pislya krahu Erfurtskogo soyuzu Bismark vzyav na sebe vazhke zavdannya zahistu v Prusskomu parlamenti Jogo pidhid polyagav u tomu shob zahishati konservativni principi ne zvertayuchis do bud yakih ideologij Yedina zdorova osnova velikoyi derzhavi chim vona vidriznyayetsya vid malenkoyi derzhavi polyagaye v derzhavnomu egoyizmi a ne romantici i velikij derzhavi ne lichit perejmatis spravami yaki ne nalezhat yiyi interesam Nagoloshuyuchi na derzhavnictvi politici vladi ta peresliduvanni interesiv Bismark viddalivsya vid tradicijnogo konservatizmu sho radshe iz zahisnih pozicij vinik yak protest proti suchasnoyi centralizovanoyi byurokratizovanoyi ta absolyutnoyi derzhavi DiplomatPoslanec do Bundestagu Palac Turna ta Taksis u Frankfurti v yakomu zasidav Bundestag priblizno 1900 r 18 serpnya 1851 roku nezvazhayuchi na vidsutnist diplomatichnoyi osviti za napolyagannyam Leopolda fon Gerlaha Bismark buv vidpravlenij Fridrihom Vilgelmom IV yak poslanec vid Prussiyi do Posada u Frankfurti za jogo ocinkoyu bula najvagomishoyu sered diplomatichnih predstavnictv Prussiyi Priznachennya Bismarka bulo sprijnyato gromadskistyu yak oznaka peremogi socialnoyi ta politichnoyi reakciyi ta yak oznaka kapitulyaciyi Prussiyi pered Avstriyeyu U Frankfurti Bismark diyav duzhe samostijno Inkoli vin opinyavsya navit v opoziciyi do politiki kerivnictva v Berlini U pershu chergu Bismark doviv sho buvshi deputatom vin zalishayetsya lyudinoyu vkraj konservativnih poglyadiv Jogo povedinka pid chas debativ 25 bereznya 1852 roku prizvela do dueli na pistoletah iz deputatom liberalom vnaslidok yakoyi obidva lishilis neushkodzhenimi Po zavershennyu diyi Bismark ne bazhav abi avstrijskij prem yer ministr Feliks cu Shvarcenberg staviv Prussiyu yak molodshogo partnera Avstrijskoyi imperiyi Jomu ta kerivnictvu v Berlini bulo vazhlivo domogtisya viznannya Prussiyi rivnopravnim partnerom Tomu Bismark ves chas shukav privodi dlya superechok iz predstavnikom Avstriyi Fridrihom fon Tun Gogenshtajnom nim Friedrich von Thun Hohenstein piddavav Viden gostrij kritici a inkoli zrivav robotu Bundestagu abi pokazati obmezhenist mozhlivostej Avstriyi u Frankfurti Cherez jogo diyalnist Avstriya takozh vidmovilas vid vstupu do Nimeckogo mitnogo soyuzu Rishennya Prusskogo uryadu 1854 r na tli Krimskoyi vijni onoviti oboronnij ta vijskovij soyuz z Avstriyeyu nashtovhnulos na kritiku z boku Bismarka Pislya ogoloshennya vijni Avstriyeyu proti Rosiyi v 1855 roci za dopomogoyu vitonchenih manevriv Bismarku vdalos pereshkoditi mobilizaciyi zbrojnih sil federaciyi proti Rosiyi Cej uspih posiliv jogo reputaciyu diplomata Pislya porazki Rosiyi v Krimskij vijni vin rozpochav agitaciyu v riznomanitnih vidannyah za nadannya dopomogi rosijskomu carevi ta Franciyi v nadiyi poslabiti takim chinom Avstriyu Najpovnishe vin opisav svoye bachennya zovnishnoyi politiki v tak zvanomu listi do visokosti nim Prachtschrift 1856 roku Jogo poglyadi prizveli do glibokogo konfliktu z konservativnim otochennyam brativ Gerlah yaki sprijmali Napoleona III Bonaparta yak predstavnika revolyuciyi ta bachili v nomu prirodnogo voroga U vidpovid Bismark zayaviv sho legitimnist derzhavnogo kerivnictva jogo ne cikavit Natomist u mizhnarodnih vidnosinah jogo cikavlyat ne konservativni principi a interesi derzhavi Taki poglyadi posilili v stani konservatoriv jogo reputaciyu egoyistichnogo oportunista Poslanec do Peterburga j Parizha Katerina Orlova Konflikt iz bratami Gerlah mav i vnutrishnopolitichni prichini Konservatori vtratili vpliv pislya shodzhennya na tron princa Vilgelma v 1857 roci natomist dodalas vaga liberalno konservativnij koaliciyi Na pochatku periodu novoyi eri nim Neuen Ara Bismark sprobuvav zberegti svij vpliv trimayuchis na vidstani vid radikalnih konservatoriv U rozlogih stattyah vin teper rozmirkovuvav pro nacionalnu misiyu Prussiyi ta pro soyuz iz nacionalno liberalnim ruhom Tomu vin vdavsya do pomitnih zmin u politichnomu kursi Zokrema borotba za yednist nimciv ne bula dlya nogo osnovnoyu metoyu a ideyeyu bulo skoristatis nimeckim nacionalizmom dlya posilennya vladi Prussiyi Ne spravdilis ochikuvannya Bismarka yaki toj pokladav na zminu politichnogo klimatu v Prussiyi U sichni 1859 roku vin buv vidpravlenij diplomatom do Sankt Peterburga Sam Bismark kazav pro te sho jogo zamorozili vidpravivshi do Nevi Pereyizd davsya rodini duzhe vazhko oskilki podruzhzhya Bismarkiv perezhilo u Frankfurti najshaslivishij period svogo zhittya Na novij posadi Bismark u pershu chergu vdoskonaliv svoyi diplomatichni navichki ta nasolodzhuvavsya dobrozichlivistyu rosijskogo dvoru j imperatorskogo podruzhzhya Odnak sam vin pragnuv najvishih posad u Prussiyi Vin sposterigav iz nadiyeyu perebig marno spodivayuchis otrimati posadu prem yer ministra v kvitni 1862 roku Natomist Bismark buv vidpravlenij do Parizha ta cyu robotu vin z samogo pochatku sprijmav yak timchasovu U cej chas u Bismarka stavsya roman z knyagineyu Katerinoyu Orlovoyu druzhinoyu rosijskogo posla v Belgiyi Ce bula ostannya legkovazhna vitivka Bismarka pislya yakoyi vin prisvyativ sebe viklyuchno politici Prem yer ministr PrussiyiPriznachennya Otto fon Bismark priblizno 1860 r Tim chasom u Berlini zmicnilos negativne stavlennya liberaliv do zaplanovanoyi vijskovoyi reformi Nihto ne zaperechuvav neobhidnist ciyeyi reformi U porivnyanni z inshimi velikimi derzhavami chiselnist prusskoyi armiyi zalishalas na rivni 1815 roku Navit v porivnyanni z Avstriyeyu vijskovi sili Prussiyi buli nabagato slabshi Oficijno vstanovlena obov yazkova sluzhba v armiyi bula lishe na paperi i vzhe trivalij chas tochilis sprobi priyednati Landver do regulyarnoyi armiyi Zagalom soyuz iz liberalami stosovno vijskovoyi reformi buv mozhlivij odnak Vilgelm I vvazhav sho vimusheni postupki nadto silno poslablyat vladu korolya Yak naslidok liberali zagostrili kritiku a palata deputativ vidmovilas vidilyati neobhidni dlya reformi koshti U berezni 1862 roku parlament buv rozpushenij ta sformovanij novij uryad U comu uryadi najbilshij vpliv mali vzhe ne liberali Novoyi eri a konservatori napriklad ministr vijskovih sprav Albreht fon Roon Na pereviborah peremozhcem viyavilas shojno stvorena Progresivna partiya a konservatori vtratili miscya v parlamenti U takij bezvihidnij situaciyi Vilgelm I rozglyadav mozhlivist zrektis prestolu na korist svogo sina majbutnogo imperatora Fridriha III Pislya naradi z ministrami uryad pidgotuvav proyekt aktu zrechennya prestolu General Roon vbachav u priznachenni Bismarka prem yer ministrom yedinu mozhlivist zavaditi zmini prestolu ta uniknuti prihodu do vladi liberalnogo princa Telegramoyu Periculum in mora Depechez vous Vagannya nebezpechni Pospishajte vin poklikav Bismarka nazad Pislya 25 godinnogo pereyizdu zalizniceyu 20 veresnya 1862 roku Bismark znovu buv u Berlini Cherez dva dni korol zustrivsya z Bismarkom u Pro zmist ta perebig rozmovi vidomo lishe iz spogadiv Bismarka yaki na vidminu vid reshti jogo spogadiv z dosit visokoyu jmovirnistyu pravilni po suti Bismarku vdalos zdobuti pidtrimku korolya pokazavshi sebe jogo virnim pribichnikom Vin obicyav zdijsniti vijskovu reformu ta nagolosiv na fundamentalnij vazhlivosti dosyagnennya zgodi stosovno neyi Jshlosya pro borotbu za pravlinnya korolya chi parlamentarizm Abi zavaditi ostannomu Bimark poprosiv dozvolu na period diktaturi Korol spitav chi gotovij Bismark zdijsniti vijskovu reformu v povnomu obsyazi navit vsuperech rishennyam bilshosti v parlamenti Otrimavshi zgodu korol pid vplivom rishuchosti Bismarka zaznachiv todi mij obov yazok prodovzhiti razom z vami borotbu ya zalishayus na prestoli Bismark buv priznachenij korolem na posadu prem yer ministra ta ministra zovnishnih sprav Spivpracya z korolem Inavguracijna promova lyagla v osnovu nezvichnih stosunkiv mizh Bismarkom ta korolem uprodovzh nastupnih desyatilit Bismarku vdalosya zavoyuvati nadzvichajnu doviru Vilgelma I Popri te sho za nastupni roki traplyalis rozbizhnosti v poglyadah ale voni ne zrujnuvali vzayemnu doviru mizh korolem ta Bismarkom U deyakih vipadkah Bismarku vdalos otrimati nadzvichajni povnovazhennya yakimi vin zgodom skoristavsya Zokrema jomu bulo garantovano sho jogo ministri dopovidatimut korolevi lishe za jogo zgodoyu Bismark zalishavsya konservativnim ta peredusim pragmatichnim politikom ne obmezhenim ideologichnimi doktrinami Ideali teoriyi principi ne vidigravali dlya nogo pershoryadnogo znachennya vse sho malo dlya nogo znachennya ce interesi derzhavi Tomu zmicnennya vladi Prussiyi bulo vazhlivoyu metoyu Z tochki zoru Bismarka status nadderzhavi Prussiya mogla zdobuti lishe zdobuvshi panivne polozhennya v Yevropi za rahunok Avstriyi ta inshi derzhavi z cim musili b zmiritis Dlya nogo jshlosya ne pro nacionalizm u zagalnoviznanomu znachenni a pro realizm u mizhnarodnih vidnosinah Vin zrozumiv sho zovnishnopolitichni uspihi dopomagatimut j u vnutrishnij politici Bismark hotiv zberegti monarhiyu ta avtoritarnu derzhavu tak samo yak i osoblive polozhennya vijskovih ta aristokratiyi Odnak na pershomu misci stoyala sila derzhavi Comu sluzhiv i timchasovij soyuz iz nacionalistichnim ta liberalnim ruhami Konstitucijnij konflikt Bismark na posadi prem yer ministra Spochatku v shirokih politichnih kolah navit sered konservatoriv stavlennya do Bismarka bulo oberezhnim jogo vse she sprijmali yak radikalnogo reakcionera Jomu viyavilos skladno znajti ministriv dlya svogo uryadu nam poshastit yaksho vdastsya znajti ta vtrimati vosmero cholovik skladavsya perevazhno z drugoryadnih postatej zokrema ta U svoyih spogadah Bismark viznav sho deyaki z ministriv jogo kabinetu buli nespromozhni keruvati svoyimi ministerstvami Za vinyatkom Roona voni ne mali rozuminnya zagalnoyi politichnoyi situaciyi deyaki navit buli ledachimi ta shilnimi do rozvag Na comu tli Bismark vistupav tim hto mav virishuvati vsi pitannya Za povidomlennyam odnogo ministra Bismark vidigravav golovnu rol v rozv yazanni superechok iz liberalami Spochatku Bismark sprobuvav poslabiti opoziciyu ne lishe cherez pogrozi a j cherez vrivnovazhennya yiyi vplivu Ci sprobi viyavilis nevdalimi oskilki svoyimi zayavami vin vidnoviv svoyu slavu radikalnogo konservatora Poshirenim stav fragment jogo promovi Nimechchina divitsya ne na prusskij liberalizm a na yiyi silu Veliki pitannya chasu virishuvatimutsya ne rozmovami i rezolyuciyami bilshosti ale zalizom i krov yu Naspravdi promova Zalizom ta krov yu bula zamislena yak propoziciya soyuzu liberalam ta nacionalistam Hocha liberalna bilshist parlamentu bula zgodna z tim sho Nimecke pitannya ne mozhe buti rozv yazane bez nasilstva promova Bismarka bula ocinena yak pryamij zaklik do nasilstva ta zovnishnopolitichna afera Yak naslidok za Bismarkom zakripilas slava shilnogo do diyacha Nadali Bismark vidmovivsya vid kursu na zblizhennya ta borovsya proti liberaliv vsima dostupnimi zasobami Zasidannya parlamentu buli pereneseni Cherez ce voseni 1862 roku Bismark uryaduvav bez oficijnogo byudzhetu Na pochatku 1863 roku buv znovu sklikanij parlament Bismark vipravdovuvavsya populyarnoyu ale duzhe superechlivoyu Zgidno z neyu normalnij politichnij proces u derzhavi gruntuyetsya na poshuku kompromisiv mizh korolem verhnoyu ta nizhnoyu palatoyu Yaksho odna zi storin vidmovlyayetsya vid spivpraci vinikaye konflikt a konflikti oskilki zhittya derzhavi ne mozhna zupinyati peretvoryuyutsya na pitannya vladi toj hto maye v rukah vladu maye robiti svoyu spravu oskilki za zhodnih obstavin zhittya derzhavi ne maye zupinyatis Bismark vvazhav sho bezvihidnij konflikt mizh korolem ta parlamentom ne vregulovano konstituciyeyu I cej probil maye buti zapovneno na korist korolya Takij variant prochitannya konstituciyi na dumku bagatoh suchasnikiv buv ne konstitucijnim Na dumku Maksimilyana fon Shverin Pucara cej variant oznachav sho Vlada ponad zakonom Dosi prusska znat ta korol spiralis na princip Zakon ponad vladu lat Justitia fundamentum regnorum Ce gaslo prusskih monarhiv a vin hoche posunuti yakogo yak mozhna dali Abi zmobilizuvati svoyih pribichnikiv proti liberaliv Bismark vdavsya do vtilennya riznomanitnih planiv Zokrema vin pishov na soyuz z social demokratami 1863 roku vin dekilka raziv zustrichavsya z Ferdinandom Lassalem odnak bez praktichnih naslidkiv Nezvazhayuchi na silnij opir navit vidkritu kritiku z boku nastupnika prestolu ta zagalne ochikuvannya vidstavki uryadu Bismarku vdalos vitrimati krizu Do visokoposadovih liberaliv v tomu chisli deputativ vin zastosuvav represivni zahodi U toj zhe chas vsuperech konstituciyi svoboda presi bula praktichno skasovana 1865 roku Bismark viklikav na duel profesora chlena nizhnoyi palati parlamentu yaku toj proignoruvav oskilki ne vvazhav yiyi suchasnim sposobom z yasuvannya stosunkiv roci ta peretvorilas na zatyazhnu okopnu vijnu Bismark sprobuvav znesiliti opoziciyu Trivalij chas ne vidbuvalis zasidannya parlamentu 9 travnya 1866 roku parlament znovu rozpusheno Spochatku Bismark rozmirkovuvav pro derzhavnij lad bez viboriv ta bez konstituciyi Sho dali to bilshe taki ideyi zdobuvali pidtrimki sered konservatoriv ale ne v Bismarka oskilki takij lad buv ne zdaten garantuvati trivalu stabilnist Sered inshogo Bismark sprobuvav tisnuti na opoziciyu zovnishnopolitichnimi uspihami Spochatku ci plani mali vidnosno slabkij uspih Persha mizhnarodna ugoda konvenciya Alvenslebena vid 8 lyutogo 1863 roku na pidtrimku Rosiyi v pridusheni povstannya v Polshi nashtovhnulas na sprotiv sered konservatoriv u Prussiyi Tisk iz boku Velikoyi Britaniyi ta Napoleona III pozbavili konvenciyu sensu Nimecko danska vijna Dokladnishe Danska vijna 1864 roku Pitannya federalnoyi reformi vidijshlo na drugij plan cherez krizu svitovogo poryadku Pislya smerti korolya Daniyi Frederika VII rozgorilas superechka navkolo majbutnogo oboh grafstv Shlezviga ta vimagav yih sobi Nimecki nacionalni ugrupuvannya pidtrimali jogo ta zaproponuvali vstup ob yednanih grafstv yak okremoyi derzhavi do Nimeckogo soyuzu Novij danskij korol Kristian IX yakij vidchuvav tisk nimeckih nacionalnih ruhiv u sebe v krayini vistupav proti togo shob integruvati Shlezvig do derzhavnogo soyuzu Na zdivuvannya nacionalnogo ta liberalnogo ruhiv Bismark ne stav pidtrimuvati Fridriha VIII Vodnochas vin buv i proti danskoyi propoziciyi ta namagavsya domogtisya priyednannya oboh grafstv do Prusskoyi sferi vplivu U cej chas krizu bulo nemozhlivo rozv yazati zasobami mizhnarodnoyi politiki Tomu Bismark yak i Avstriya buv zacikavlenij u stvorenni novoyi derzhavi Avstrijci vbachali v nacionalnomu rozv yazanni pitannya Shlezvig Golshtejnu zagrozu vlasnij bagatonacionalnij derzhavi Na comu tli spivpracya dvoh velikih derzhav bula she mozhliva Politika Bismarka stosovno krizi Shlezvig Golshtejnu yak i v bagatoh inshih vipadkah ne spiralas na yakijs chitkij plan Vin vihodiv iz togo sho obstavini spriyatimut najbilshe tomu hto dozvoliv yim vesti sebe i shukav rishennya zamist sprob pidkoriti yih sobi Bismark vistupiv yak zahisnik narodnih prav ta stav vimagati vid Daniyi povernutis do Cim vin zaspokoyiv yevropejski nadpotugi Avstriya stala na bik Prussiyi Reshta nimeckih derzhav Nimeckogo soyuzu ta Bundestag tim samim bulo vidkinuto na uzbichchya Bismark ta poslanec vid Avstriyi spilno zayavili v Berlini sho obidvi nadderzhavi zalishayut za soboyu pravo ignoruvati postanovi Bundestagu Tim samim bulo postavlene pid pitannya podalshe isnuvannya Soyuzu Prussiyi ta Avstriyi Shturm Dyubbolya Konflikt navkolo Shlezviga ta Golshtejna v lyutomu 1864 roku pereris u vijnu mizh Daniyeyu ta Nimeckim soyuzom Na vidminu vid poperednih voyen keruvav armiyeyu ne korol a prem yer ministr politichnim rozrahunkam yakogo bula pidporyadkovana diyalnist vijskovih Golovnokomanduvach buv zvilnenij za napolyagannyam Bismarka pislya togo yak vdavsya do samovilnoyi diyalnosti 18 kvitnya 1864 roku pislya peremogi Prussiyi v u Londoni rozpochalis pershi peregovori stosovno vregulyuvannya konfliktu sho superechilo planam Bismarka Vijna trivala dali i soyuzni sili Prussiyi ta Avstriyi zahopili Yutlandiyu Daniya zaznala porazki Vijna bula zavershena pidpisannyam vid 30 zhovtnya 1864 roku Daniya vidmovilas vid grafstv Shlezvig ta Golshtejn Netrivali sprobi stvoriti vlasnu federalnu derzhavu pid vladoyu Augsburgiv zaznali porazki oskilki Bismark namagavsya cyu derzhavu peretvoriti na shos podibne do prusskogo protektoratu Natomist obidva grafstva buli pidporyadkovani spilnomu kerivnictvu Avstriyi ta Prussiyi Dlya Bismarka taka konstrukciya bula lishe timchasovim rozv yazkom Ne v ostannyu chergu cherez vlasne pragnennya otrimati kontrol nad oboma grafstvami vin znovu sprovokuvav prussko avstrijske protistoyannya U vnutrishnij politici uspih v Daniyi zhodnim chinom ne posiliv liberalni partiyi v Prusskomu parlamenti Liberali opinilis v oboroni napriklad vistupayuchi proti rozbudovi VMS vsuperech pobazhannyam bilshosti U liberalnomu rusi kolishni kritiki prem yer ministra napriklad stali minyati svoye stavlennya do nogo Liberali rozpalis na dva tabori tih hto viriv v mozhlivist ob yednannya Nimechchini lishe za progresivnogo uryadu ta tih hto pripuskav ob yednannya za uryaduvannya konservatoriv Avstriya pobachila slabkist u stanovishi Bismarka ta sprobuvala provesti reformu Nimeckogo soyuzu na korist Gabsburgiv Lishe z velikimi zusillyami Bismarku vdalos vmoviti korolya vzyati jogo na zaplanovanij z yizd u Frankfurti Prem yer ministr zaproponuvav u vidpovid na propoziciyi Avstriyi bachennya soyuznoyi reformi z boku Prussiyi Yak i ranishe vin proponuvav zrivnyati v pravah Avstriyu ta Prussiyu Novinoyu bula propoziciya nacionalnogo predstavnictva Ce bulo nisho inshe yak ideya pov yazana z nacionalizmom yakij buv pov yazanij v toj chas iz liberalizmom Cherez konstitucijnu krizu Bismarku ne vdalos skoristatis cim momentom oskilki vin ne buv soyuznikom liberaliv Na nastupnih viborah naprikinci zhovtnya 1863 r opoziciyi vdalos zberegti svoyi poziciyi Avstro Prusska vijna Dokladnishe Avstro Prusska vijna Po zavershennyu nimecko danskoyi vijni Bismark she pevnij chas shiro viriv u mozhlivist prussko avstrijskogo soyuzu pid konservativnimi gaslami Koli stalo zrozumilo sho zatverdzhena politika Avstriyi stosovno Prussiyi ne peredbachaye posilennya ostannoyi Bismark povernuvsya do ideyi soyuzu z liberalami ta nacionalistami zaradi rozv yazku v malonimeckomu sensi Slid zaznachiti sho z samogo pochatku vin ne vidkidav mozhlivist vijskovoyi rozv yazki konfliktu Vin zbiravsya rozkriti karti pragnennyam zdobuti povnij kontrol nad Shlezvigom ta Golshtejnom Podil vidbuvsya zgidno z v serpni 1865 r Golshtejn buv viddanij Avstriyi a Shlezvig Prussiyi Gercogstvo Lauenburg bulo pidporyadkovane Prussiyi U vinagorodu Bismark otrimav titul grafa Dlya nogo superechka z Avstriyeyu lishilas vidkladenoyu na majbutnye Zamah na Otto fon Bismarka Bismark pogodivsya na vijnu oskilki spodivavsya z yiyi dopomogoyu podolati konstitucijnu krizu ta posiliti rozkol sered opozicioneriv Osnovnij povorotnij moment pripav na zasidannya Korolivskoyi radi 28 lyutogo 1866 roku Bismarku vdalos perekonati korolya u neobhidnosti rozv yazannya vijni a takozh zapobigti korolevi Vilgelmu I zminiti svoye stavlennya do vijni v nastupni misyaci Bismark vdavsya do vsih mozhlivih zasobiv izolyuvati ta provokuvati Avstriyu Odnak vin zalishav vidkritoyu mozhlivist vidstupu na vipadok yaksho takij kurs prizvede do sprotivu z boku nadderzhav Velikim uspihom dlya Bismarka bula nejtralnist Napoleona III Pidtrimku Italiyi vdalos dosyagti iz dopomogoyu obmezhenogo soyuznogo dogovoru Vin potrapiv pid kritiku z boku konservatoriv koli zaradi provokaciyi Avstriyi zapustiv u gru nimeckij parlament yakij obiravsya na pryamih viborah Navit viddalivsya vid nogo Liberali vse she vvazhali Bismarka nenadijnim ta vidmovilis vid soyuzu z nim Takozh u gromadskij dumci bratovbivcha vijna sered nimeckih derzhav bula vkraj nepopulyarnoyu 7 travnya 1866 navit vchiniv zamah na Bismarka abi tilki poperediti vijnu Koli 1 chervnya 1866 roku Avstriya virishila peredati pitannya pro majbutnye Shlezvig Golshtejnu na rozglyad Bundestagu stalo yasno sho vvedennya prusskoyi armiyi do Golshtejnu porushuye U vidpovid Bundestag na vimogu Avstriyi ogolosiv mobilizaciyu federalnoyi armiyi Prussiya nazvala soyuznu ugodu nechinnoyu i 16 chervnya 1866 roku rozpochala vijskovu operaciyu proti korolivstv Gannover Saksoniya ta Gessen Kassel Peremoga Prussiyi bula pid velikim sumnivom Bagato suchasnikiv zokrema Napoleon III rozrahovuvali na peremogu Avstriyi Tobto Bismark postaviv vse na odnu kartu Yaksho mi prograyemo ya syudi ne povernusya Ya zaginu v ostannij bitvi Otto fon Bismark vijskovij ministr Albreht fon Roon ta golova generalnogo shtabu Bismark pragnuv trimati vijskovu kampaniyu pid vlasnim kontrolem Ce superechilo planam golovi generalnogo shtabu yakij zbiravsya peretvoriti kampaniyu na neobmezhenu vijnu Zagroza togo sho armiya mozhe vijti z pid politichnogo kontrolyu cherez korotku trivalist kampaniyi bula nevelikoyu Cherez rizni prichini zokrema cherez rozporoshenist vijska Nimeckogo soyuzu strategichne zastosuvannya zaliznici ta novoyi taktiki na poli boyu Prusska armiya 3 lipnya 1866 roku zdobula perekonlivu peremogu v bitvi pid Sadovoyu Na vidminu vin Vilgelma I ta vijskovih yaki bazhali rozgrabuvati Viden j naklasti na Avstriyu zhorstki reparaciyi Bismark napolig na pomirkovanih reparaciyah oskilki rozrahovuvav u majbutnomu na pidtrimku Gabsburgiv Tak Prazkij mirnij dogovir vid 23 serpnya 1866 roku ne vimagav vid Avstriyi zhodnih teritorialnih postupok natomist Avstriya mala pogoditis na rozpusk Nimeckogo soyuzu ta stvorennya Pivnichnonimeckogo soyuzu v yakomu mala dominuvati Prussiya Shlezvig Golshtejn tak samo yak Gannover Gessen Kassel Nassau ta Vilne misto Frankfurt buli aneksovani Prussiyeyu Pivdenni nimecki derzhavi zalishilis nezalezhnimi U vinagorodu za uspih na vijni Bismark otrimav 1867 roku dotaciyu v rozmiri 400 000 taleriv dlya mayetku u Na vidznaku Bismark nakazav pobuduvati paperovu fabriku u Kempice yaka zgodom stala najbilshim pidpriyemstvom ta inshi paperovi fabriki Tim samim buv zakladenij fundament obshini Gamermyulye nim Hammermuhle suchasnogo polskogo mista Kempice Zavershennya konstitucijnoyi krizi Vijna prizvela do togo sho zokrema konservatoram vdalos posiliti svoyi poziciyi v prusskomu Landtazi Abi nareshti rozv yazati konflikt iz liberalami Bismark ogolosiv pro namir klopotati v Landtazi pro indemnitet ta pogoditis na nalezhne zatverdzhennya majbutnih vidatkiv Cim vin viznav te sho pochinayuchi z 1862 roku uryad diyav bez zatverdzhenogo byudzhetu Odnak Bismark zbiravsya ne dopustiti peretvorennya cogo viznannya na viznannya provini Z poglyadu konstitucijnogo prava na dumku istorika poziciyi uryadu buli duzhe slabkimi Ta stalis nikim ne ochikuvani zmini v politichnih partiyah Pitannya pogodzhennya na propoziciyu Bismarka prizvelo do rozkolu liberaliv Odni proponuvali spivpracyuvati z Bismarkom zaradi nacionalnoyi yednosti natomist inshi vvazhali sho prava i svobodi mayut perevazhati nad problemoyu nacionalnoyi yednosti Cej konflikt prizviv do vihodu pomirkovanih ta nacionalistichno nalashtovanih liberaliv iz Progresivnoyi partiyi ta stvorennya Podibni zmini vidbuvalis i v tabori konservatoriv Vid viddanih ideologiyi starih konservatoriv takih yak Leopold fon Gerlah yaki viddalilis vid Bismarka naperedodni vijni 1866 roku vidkololis realistichno nalashtovani pribichniki Bismarka ta utvorili U nastupni roki Bismark mig spiratis na Nacional liberaliv ta Vilnih konservatoriv Revolyuciya zgori Ustanovche zasidannya Pivnichnonimeckogo Rajhstagu 24 lyutogo 1867 roku Bismark stoyit pryamo pid kafedroyu golovi Radi Peremoga v Avstro Prusskij vijni zminila stavlennya v prusskomu suspilstvi do Bismarka Suchasniki nazvali taki zmini Revolyuciyeyu zgori Sam Bismark pisav Yaksho revolyuciya maye statis krashe zrobiti yiyi nam anizh perezhiti She ranishe vin skazav Revolyuciyi v Prussiyi sprava Koroliv Pid chas aneksiyi Bismark vzagali ne zvernuv uvagu na osnovnij princip konservatoriv legitimnist monarhichnoyi vladi novostvorenogo Pivnichnonimeckogo soyuzu obiravsya na demokratichnih zasadah Osnovni aspekti Soyuznoyi konstituciyi buli zatverdzheni osobisto Bismarkom hocha na konsultaciyah v parlamenti vin musiv jti na deyaki postupki Tomu konstituciyu veliki chastini yakoyi zalishilis i v Nimeckij imperiyi nazivayut takozh Imperskoyu konstituciyeyu Bismarka Osnovnim zavdannyam bulo zakripiti providnu rol Prussiyi na trivalij chas Vprovadzhenu konstituciyeyu posadu federalnogo kanclera a v chasi Imperiyi rajhskanclera Bismark zazdalegid gotuvav dlya sebe Obijmayuchi posadu golovi prusskogo uryadu ta ministra zovnishnih sprav Bismark buv odnim iz najvplivovishih politikiv U parlamentskih naradah pislya zavershennya pershih viboriv do Rajhstagu Nacional liberalam vdalos nav yazati Bismarku dodatkovi umovi Odnak armiya bula vivedena z pid parlamentskogo kontrolyu yak i reshta ministerstv Parlament ne mav povnovazhen vidpraviti u vidstavku ani kanclera ani reshtu chleniv uryadu U pidsumku Bismark zrobiv bagato postupok liberalnim principam odnak vin zrobiv vse vid nogo zalezhne zaradi togo abi ne dopustiti stvorennya parlamentskoyi sistemi v konstituciyi Vnutrishnopolitichni zmini vijshli daleko za mezhi konstituciyi Voni torknulis zagalnogo pravoporyadku ekonomichnogo ta socialnogo zakonodavstva azh do vladnih struktur Slid zaznachiti sho pri vsih nedolikah za korotkij chas pid kerivnictvom Bismarka yakogo vvazhali radikalnim konservatorom buv stvorenij suchasnij na toj chas derzhavnij aparat V bagatoh aspektah vin vidpovidav liberalnim principam Odnak vazhlivi vazheli vplivu znahodilis v inshih rukah zokrema buv odnim z vplivovih politikiv Ale vnesok Bismarka ne slid nedoocinyuvati Istorik Lotar Gal vvazhaye stvorennya suchasnoyi byurokratichno centralizovanoyi derzhavi v seredini Yevropi z vazhlivimi dlya rozvitku industrialnogo suspilstva pravovimi normami ta ustanovami zaslugoyu Bismarka Francuzko Nimecka vijna ta stvorennya Imperiyi Shlyah do vijni Na protivagu poperednomu funkcionalnomu stavlennyu do nacionalnih pitan pochinayuchi z 1866 roku ponyattya naciyi peretvoryuyetsya dlya Bismarka na osnovnij chinnik integraciyi Bismark dijshov visnovku sho monarhiya ta pov yazana z neyu derzhava mozhe vizhiti u viddalenij perspektivi lishe todi koli Prussiya opinitsya na choli nacionalnogo ruhu Vodnochas na osnovi politichnoyi borotbi za vladu vin buv zacikavlenij u priyednanni pivdennonimeckih derzhav do Pivnichnonimeckogo soyuzu Na meti stoyav malonimeckij rozv yazok nimeckogo pitannya pid prusskim kerivnictvom Bismark ta jogo shtab u Versali 1871 roku sprava vid Bismarka sidit Graf Hatcfeld ta fon Kojdel stoyat z liva na pravo Graf Vartensleben Velman Graf Bismark Bolen Blankart Delbryuk v cilindri Ceculke Buher Viyer Abeken Vilish Dr Bush Taglioni Vagner ta fon Golshtejn Hocha z pivdennonimeckimi derzhavami buli ukladeni oboronni ta vijskovi soyuzi odnak Pivnichnonimeckij soyuz ne stav tim magnitom yakij bi prityagnuv do sebe yak spodivavsya Bismark inshi nimecki derzhavi Peremogu na viborah 1868 roku do radi mitnogo soyuzu v Bavariyi ta Vyurtemberzi zdobuli protivniki anshlyusu Bismark vvazhav sho lishe zovnishnya zagroza zdatna zminiti stavlennya do anshlyusu na jogo korist Vzagali vin ne namagavsya vlasnoruch stvoriti taku situaciyu Odnak vin vvazhav imovirnim sho yednist nimciv maye buti dosyagnuta shlyahom zastosuvannya nasilstva ale naslidkom neobgruntovanogo zasnovanogo na sub yektivnih sudzhennyah vtruchannya v perebig istoriyi zavzhdi prizvodit do nezrilih plodiv a te sho yednist nimeckogo narodu narazi she ne vizrila vidno neozbroyenim okom U zovnishnij politici Bismark rozrahovuvav na potuzhnij sprotiv vid Franciyi stvorennyu nacionalnoyi nimeckoyi derzhavi Z boku Franciyi pid gaslom Pomsta za Sadovu buli visunuti teritorialni pretenziyi yaki prizveli do Lyuksemburzkoyi krizi Nejtralizaciya Lyuksemburga rozv yazala problemu v travni 1867 roku Bismark skoristavsya nagodoyu abi posiliti antifrancuzki nastroyi promovami v parlamenti ta stattyami v presi Napoleon III rozglyadav rezultat konfliktu yak porazku i robiv vse vid nogo zalezhne dlya poslablennya prusskih ambicij Ne yasno chi vzagali buv Bismark gotovij prijnyati pridbannya Lyuksemburgu Franciyeyu ale zavadili obstavini chi rozv yazok krizi vidpovidav jogo rozrahunkam Nezalezhno vid cogo vidnosini mizh Pivnichnonimeckim soyuzom ta Franciyeyu opinilis v glibokij krizi Nagoda rozv yazati vnutrishnopolitichnij zastij zavdyaki zovnishnopolitichnij krizi stalas u 1869 1870 rokiv cherez kandidaturu predstavnika katolickoyi gilki pravlyachoyi v Prussiyi rodini Gogencollerniv na tron korolya Ispaniyi Bismark skoristavsya kandidatom na prestol yak podraznikom dlya Franciyi jogo metoyu bulo zrobiti tak abi u majbutnij vijni Franciya obov yazkovo bula agresorom Lishe v comu vipadku Bismark mig spodivatis na zagalnonimecku vijnu V tomu sho prem yer ministr rozrahovuvav na vijnu v comu vipadku nemaye zhodnih sumniviv odnak yak i ranishe vin mav ryad zapasnih variantiv Napoleon III ta Otto fon Bismark pislya bitvi pid Sedanom U Franciyi kandidatura Gogencollerna ta strah potrapiti v otochennya krayin pid vladoyu Gogencollerniv spravila neobhidnij dlya Bismarka efekt Kriza lishe posililas cherez zrechennya princa Vilgelma I odnak vidkinuv vimogi Franciyi vidmovitis vid visunennya podibnih kandidatur v majbutnomu Korol povidomiv pro ce Bismarka v tak zvanij Emskij depeshi Bismark vidredaguvav depeshu tak abi perekrutiti zmist ta she bilshe zagostriti yiyi i peredav presi Napoleon III buv prinizhenij na ves svit Cherez reakciyu francuzkogo suspilstva jomu ne zalishilos inshogo viboru anizh ogolositi vijnu Prussiyi Takim chinom yak i spodivavsya Bismark Franciya viyavilas agresorom V Nimechchini gromadska dumka sucilno bula na boci Prussiyi a pivdennonimecki derzhavi zazhadali priyednatis do soyuzu Natomist Franciya opinilas v mizhnarodnij izolyaciyi Vijna ta stvorennya Imperiyi Dokladnishe Francuzko prusska vijna ta Zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi Spochatku zdavalos sho vijna trivatime ne dovgo i nevdovzi zavershitsya Pislya vzyattya v polon Napoleona III v bitvi pid Sedanom Druga francuzka imperiya rozpalas Odnak shvidko uklasti mirnu ugodu ne vdalos oskilki Nimechchina z Bismarkom na choli zazhadala vidokremlennya Elzasa Lotaringiyi Ci teritorialni vimogi buli visunuti j cherez tisk gromadskoyi dumki v Nimechchini V korotkij perspektivi ce prizvelo do togo sho novostvorenij francuzkij uryad ne prosto prodovzhiv vijnu a peretvoriv yiyi na zagalnonacionalnij opir U viddalenij perspektivi nimecko francuzki vidnosini silno pogirshilis cherez Elzas Lotaringiyu Poslablennya Franciyi stalo osnovnoyu metoyu zovnishnoyi politiki Bismarka Malyunok proklamaciya Imperatora Vilgelma I zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi 18 sichnya 1871 roku ta inshi z Bismarkom v bilij formi v dzerkalnij zali Versalya Protyagom vijni prem yer ministr neodnorazovo vtruchavsya v rishennya vijskovih Ce prizvodilo do zapeklih konfliktiv z vijskovim kerivnictvom yaki dosyagli piku pri rozglyadi pitannya docilnosti oblogi abo obstrilu Parizha Bismark napolyagav na obstrili mista Vijna primusila perejti do oboroni protivnikiv ob yednannya Nimechchini v pivdennonimeckih derzhavah Pochinayuchi z seredini zhovtnya 1870 roku u Versali rozpochalis peregovori mizh Bismarkom ta delegaciyami pivdennonimeckih krayin Pid chas peregovoriv Bismark vidmovivsya vid pryamogo tisku natomist nagolosiv na perevagah ob yednannya U pidsumku jomu vdalos vtiliti svoyi plani Pershimi pro priyednannya do Pivnichnonimeckogo soyuzu ogolosili Baden ta Gessen Darmshtadt Vyurtemberg ta Bavariya vidkrili shlyah do stvorennya Nimeckoyi imperiyi koli yim buli garantovani osoblivi prava Bismark vlasnoruch napisav Imperatorskij list v yakomu Lyudvig II fon Bajern prosiv Vilgelma I pogoditis stati imperatorom Na viddyaku Bismark zaplativ Lyudvigu groshima z Velfskogo fondu Z velikimi zusillyami vdalos Bismarku perekonati Vilgelma I yakij poboyuvavsya vtrati vagi Prusskogo korolivstva stati imperatorom 18 sichnya 1871 roku v vidbulos progoloshennya imperatora Cim bulo zafiksovano zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi Cherez dekilka dniv Parizh ogolosiv kapitulyaciyu Francuzko prusska vijna zavershilas 10 travnya 1871 roku pidpisannyam Bismark opinivsya na vershini svoyeyi politichnoyi kar yeri Jomu buv podarovanij titul gercoga takozh Vilgelm I podaruvav nepodalik Gamburga Bismark stav odnim z najbilshih zemlevlasnikiv Imperiyi i zamozhnim zavdyaki vpravnomu rozporyadzhennyu jogo groshima Bismark pridbav kolishnij gotel v Fridrihsru v Saksonskomu lisi ta nakazav jogo perebuduvati Pislya 1871 r Fridrihsru peretvorivsya na centr jogo osobistogo zhittya RajhskanclerNovostvorena Imperiya uspadkuvala veliku chastinu Konstituciyi Pivnichnonimeckogo soyuzu Obijmayuchi posadi rajhskanclera golovi Federalnoyi radi Bundesratu prem yer ministra Prussiyi ta ministra zovnishnih sprav Bismark zalishivsya najvplivovishim politikom Do togo zh vin mig spiratis na svij avtoritet zasnovnika Imperiyi Jogo avtoritet viznavav i Vilgelm I zavdyaki chomu Bismarku zazvichaj vdavalos otrimati zgodu na svoyi vid Nimeckogo imperatora Vilgelm skarzhivsya sho get ne prosto zhiti pid pravlinnyam takogo kanclera Rodina ta simejni spravi Cherez pristrast do politiki ta postijnu borotbu za vladu Bismark buv radij inkoli skinuti z sebe vagu cih obov yazkiv Vzhe 1872 vin skarzhivsya moyi sili vicherpano ya bilshe ne mozhu Za chasi perebuvannya na posadi kanclera Bismark ne lishe fizichno visnazhivsya jogo zdorov ya takozh pogirshilos Use chastishe vin musiv zalishatis v svoyih mayetkah misyacyami Vin piv ta yiv ponad miru Jogo vaga ves chas zbilshuvalas i 1879 roku vin vzhe vazhiv 247 funtiv 112 kg U nogo z yavilos bagato hvorob deyaki z nih stali hronichnimi zokrema revmatizm zapalennya ven porushennya travlennya gemoroj ta persh za vse bezsonnya viklikane nestrimanistyu Okrim zlovzhivannya alkogolnimi napoyami ta palinnya tyutyunu suchasniki rozpovidali pro vzhivannya morfiyu Lishe vdalos perekonati Bismarka v 1880 ti dotrimuvatis zdorovogo sposobu zhittya V osobistomu zhitti Bismarka rodina mala duzhe veliku vagu Ale i tut vin diktuvav svoyi umovi Jomu vdalos zavaditi sinu 1881 roku odruzhitis na grafini Elizabeti cu Karolas Bojsen katolichci yaka tovarishuvala ta bula rodichkoyu bagatoh protivnikiv Bismarka napriklad spochatku prigrozivshi viklyuchiti sina iz zapovitu a potim poobicyavshi naklasti na sebe ruki Gerbertu dovelos primiritis ale vidtodi vin zalishavsya duzhe sumnim Otto fon Bismark v uniformi kirasiriv priblizno 1880 roku Inkoli vin z yavlyavsya v uniformi j na publici zokrema v ParlamentiZovnishnya politika Zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi istotnim chinom zminilo balans sil v Yevropi Novostvorena imperiya znahodilas za mezhami pentarhiyi yaka sklalas v ostanni sto rokiv ta mala vkraj vidminni vid menshoyi Prussiyi vijskovo politichni vlastivosti Tomu Imperiya stala podraznikom Pislya trivalogo navchannya Bismark zrozumiv sho nedovira reshti derzhav do Nimechchini mozhe buti podolana lishe samoobmezhennyam ta vidmovoyu vid podalshogo teritorialnogo rozshirennya Tomu vin vistupiv iz zapevnennyam sho Imperiya vzhe dostatno napovnena Mi peresliduyemo ne politiku zdobuttya vladi a bezpeki vin poyasniv 1874 roku Osnovnoyu metoyu zovnishnoyi politiki dlya Bismarka zalishilos poslablennya Franciyi Dlya cogo vin virishiv pidtrimuvati garni vidnosini z Avstriyeyu ta Rosiyeyu ale ne nadayuchi perevagi zhodnij z nih Vnaslidok ciyeyi politiki bulo stvoreno Soyuz troh imperatoriv 1873 r Te yak skladno bulo dlya Nimeckoyi imperiyi utrimuvati svoye polozhennya za rahunok Franciyi pokazala sprovokovana 1875 r Sproba pobuduvati nimecku gegemoniyu stosovno Franciyi zaznala nevdachi Hocha Bismark hotiv lishe pogrozhuvati Franciyi vijna viyavilas dlya nogo duzhe povchalnoyu Vijna pokazala sho ne mozhna viklyuchati mozhlivosti zblizhennya Franciyi ta Rosiyi Mozhlivist stvorennya soyuzu mizh oboma krayinami dodala klopotu na reshtu jogo perebuvannya pri vladi Odnak i Angliya dala zrozumiti sho podalshe posilennya Nimechchini dlya neyi neprijnyatne U vipadkah nevpevnenosti osnovni yevropejski derzhavi namagalis vsima silami poperediti porushennya vijskovo politichnoyi rivnovagi Sistema soyuziv Dokladnishe Sistema soyuziv Bismarka Berlinskij kongres malyunok v seredini poperedu Otto fon Bismark Iz dosvidu Bismark zrobiv visnovok sho oborona ce yedina realistichna politika dlya Nimechchini Cherez znahodzhennya v seredini Yevropi Imperiya mozhe buti vtyagnena u velikij zbrojnij konflikt yevropejskih krayin Na osnovi cogo visnovku Bismark rozrobiv diplomatichnu koncepciyu zgidno z yakoyu konflikti mizh osnovnimi yevropejskimi krayinami mayut rozv yazuvatis na periferiyi abi uniknuti zbrojnih konfliktiv v seredini Yevropi Vpershe cyu koncepciyu bulo vtileno v zhittya pid chas Z odnogo boku Bismark provokuvav protistoyannya mizh derzhavami a z inshogo utrimuvav konflikt pid kontrolem Vidpovidna zovnishnopolitichna strategiya bula sformulovana nim 1877 roku v Zokrema vin pragnuv zagalnopolitichnoyi situaciyi koli vsi derzhavi okrim Franciyi zavdyaki yihnim vzayemovidnosinam po mozhlivosti utrimuyutsya vid koalicij proti nas Na Berlinskomu kongresi po zavershennyu roci Bismark zigrav rol chesnogo poserednika Ce pidnyalo jogo zovnishnopolitichnij prestizh zakordonom ale takozh i pokazalo obmezhennya jogo koncepciyi Car Oleksandr II poklav na Bismarka vidpovidalnist za te sho zdobutki Rosiyi viyavilis neznachnimi Ce sponukalo Bismarka posiliti spivpracyu z Avstriyeyu Sho prizvelo do pidpisannya Avstro Nimeckogo dogovoru 1879 roku Na osnovi cogo dogovoru buv stvorenij oboronnij soyuz proti Rosiyi yakij vplinuv na zovnishnyu politiku imperiyi Bismark vlasnoruch predstaviv soyuz yak shos shozhe na vidrodzhennya Nimeckogo soyuzu ta yak garantiyu miru na dovgi roki Populyarnij sered vsih partij okrim socialistiv ta nigilistiv Bismarku takozh vdalos podolati rozbizhnosti mizh Rosiyeyu ta Nimechchinoyu zavdyaki chomu 1881 roku buv stvorenij Soyuz troh imperatoriv Cej soyuz mav zavaditi stvorennyu soyuzu mizh Rosiyeyu ta Franciyeyu Sistema soyuziv bula rozshirena 1882 roku zavdyaki Troyistomu soyuzu mizh Nimechchinoyu Avstro Ugorshinoyu ta Italiyeyu a takozh priyednannya 1883 roku Rumuniyi do 1883 roku Proyavi imperializmu Novij krinolin Bismark vidrizaye zasmuchenij Nimechchini shmatok kolonij Gravyura na derevi Gustava Hajlya dlya satirichnoyi gazeti vid 13 bereznya 1885 roku Do seredini 1880 h rokiv Bismarku vdalos zabezpechiti bezpeku imperiyi diplomatichnimi zasobami Odnak ponyattya napovnenosti imperiyi stavilos pid sumniv imperialistichnimi ruhami togo chasu Sam Bismark vistupav proti zdobuttya kolonij Odnak v Nimechchini posilivsya imperskij ruh predstavniki yakogo pragnuli zdobuttya kolonij Bismark ne mig ves chas opiratis tiskovi z boku cogo ruhu Riznomanitni vnutrishno i zovnishnopolitichni chinniki prizveli do zmini dumki rejhskanclera Do cogo dodavsya ostrah pered shodzhennyam na tron liberalnogo druzhnogo do Velikoyi Britaniyi majbutnogo imperatora Fridriha III Oskilki kolonizaciya mala pogirshiti vidnosini z Velikoyu Britaniyeyu kolonialiyi buli poklikani lishe vbiti klin mizh kronprincem ta Angliyeyu 1884 ta 1885 roku rozpochalas ekspansiya u Afriku ta na Tihij okean Pislya togo yak vnutrishnopolitichni obstavini u Franciyi ta Angliyi zminilis Bismark vtrativ interes do nimeckoyi kolonialnoyi politiki Vona lishilas lishe epizodom v istoriyi 1888 roku skazav pribichnikovi kolonizaciyi Vasha karta Afriki duzhe chudova ale moya karta Afriki v Yevropi Franciya znahoditsya livoruch Rosiya pravoruch a po seredini znahodimos mi Ce moya karta Afriki Originalnij tekst nim Ihre Karte von Afrika ist ja sehr schon aber meine Karte von Afrika liegt in Europa Frankreich liegt links Russland liegt rechts in der Mitte liegen wir Das ist meine Karte von Afrika Odnak mimovoli Bismark vivilniv sili yaki v chasi Vilgelma vzhe ne dozvolyali vzyati sebe pid kontrol Kriza soyuzu U drugij polovini 1880 h rokiv zovnishnopolitichna sistema soyuziv Bismarka opinilas pid zagrozoyu Pochinayuchi z 1886 roku u Franciyi posililis ideyi revanshizmu Timchasovo navit vinikla zagroza francuzko rosijskogo soyuzu ta rizik dlya Nimeckoyi imperiyi Bismark skoristavsya krizoyu u vidnoshennyah z Franciyeyu dlya vtilennya svoyih planiv posilennya armiyi Majzhe vodnochas vinikla nova kriza na Balkanah Bismark robiv marni sprobi vregulyuvati superechku mizh Avstriyeyu ta Rosiyeyu Soyuz troh imperatoriv rozpavsya U Rosiyi posililis golosi za soyuz z Franciyeyu Protekcionistska politika Bismarka she bilshe zagostrila situaciyu U Nimechchini zalunali zakliki vplivovih predstavnikiv armiyi ta diplomativ takih yak ta Alfred fon Valderzee rozpochati preventivnu vijnu proti Rosiyi Bismark rishuche vidkidav taki ideyi Vin j nadali vvazhav sho vijni mozhna uniknuti Yak politik realist nacionalistichni ta social darvinistichni ideyi ne mali dlya nogo zhodnoyi vagi I hocha stara sistema soyuziv Bismarka rozpalas jomu vse zh taki vdalos podolati krizu Na Balkanah vin vidmovivsya vityagati kashtani z vognyu dlya Angliyi ta Avstriyi Hocha i cinoyu rozrivu z Avstriyeyu jomu vdalos zapobigti vidkritoyi vijni V lyutomu 1887 r Bismark buv za kulisami stvorennya mizh Angliyeyu Avstriyeyu ta Italiyeyu Meta soyuzu polyagala v obmezhenni poshirennya rosijskogo vplivu Nevdovzi Bismark uklav z Rosiyeyu dogovir perestrahovki abi znov priyednati yiyi do Nimechchini Vnutrishnya politika Liberalna era ta kulturkampf Bismark v uniformi kirasiriv blizko 1875 roku Yak i v chasi Pivnichnonimeckogo soyuzu v provadzhenni vnutrishnoyi politiki Bismark spiravsya v pershi roki isnuvannya Nimeckoyi imperiyi na soyuz mizh vilnimi konservatorami ta nacional liberalami Ce dalo istotnij poshtovh unifikaciyi stvorennyu ta modernizaciyi ekonomichnogo ta pravovogo poryadku yak v imperiyi tak chastkovo i v Prussiyi Bismark ne poboyuvavsya povtorennya konfliktu z konservatorami Koli Prusska palata deputativ 1872 roci vidmovilas pidtrimati zemelnu reformu Bismark zaproponuvav Vilgelmu I nadislati novih deputativ do parlamentu skoristavshis vidpovidnim povnovazhennyam nim Pairsschub Oburennya sered konservatoriv bulo duzhe silnim i Roon navit zaklikav do zagalnoderzhavnogo strajku Cherez vimogi Roona Bismarku dovelos piti z posadi prem yer ministra Prussiyi Oskilki Roon viyavivsya nedostatno dosvidchenim dlya ciyeyi posadi Bismark nevdovzi povernuvsya na posadu prem yer ministra U bagatoh vipadkah stali proyavlyati sebe mezhi spivpraci Bismarka z liberalami Najbilshe superechok sprichinilo z 1873 roku pitannya reorganizaciyi armiyi Nacional liberali ne mogli pogoditis na zaproponovane Bismarkom faktichne usunennya parlamentu vid kontrolyu vidatkiv armiyi Rozv yazok buv znajdenij v 1874 roci cherez kompromisnu propoziciyu Vidteper vidatki mali buti zatverdzheni raz na sim rokiv Popri cej vidnosnij uspih Bismark okresliv liberalam mezhi svogo bazhannya do spivpraci hocha voni j dali jomu faktichno visim rokiv svobodi diyalnosti Vodnochas posililas pidtrimka stavlennya Bismarka do armiyi v Parlamenti Karikatura Vilgelma Sholca pro zavershennya Kulturkampfu Papa Lev XIII ta Rejhskancler vodnochas shililis dlya pocilunku stopi Pidpis Pontifik Bud laska ne varto soromitis Kancler Bismark Bud laska navzayem Vzyato z 14 15 18 bereznya 1878 roku Nacional liberali ta Bismark buli yedini u vorozhomu stavlenni do katolickoyi partiyi Dlya Bismarka takozh malo znachennya te sho zasnovana 1870 r partiya Centru bula novoyu nepidkontrolnoyu jomu konservativnoyu katolickoyu partiyeyu Centru vdalos ob yednati pracivnikiv katolikiv panstvo ta Cerkvu Dlya Bismarka ce zvelos do zagrozi ultramontanstva Za rezultatami Centr posiv druge misce Natomist rezultati Nacional liberaliv istotno pogirshilis osoblivo sered katolikiv Kulturkampf mav dlya Bismarka v pershu chergu politichni cili hocha providnogo predstavnika Centru vin vvazhav osobistim vorogom moye zhittya pidtrimuyut ta prikrashayut dvi rechi moya druzhina ta Vindhorst Persha dlya kohannya a drugij dlya nenavisti Bismark zmalyuvav katolikiv yak vorogiv Imperiyi takozh dlya poslablennya kritiki jogo uryaduvannya Pochinayuchi z 1872 roku v ramcyah tak zvanogo Kulturkampfa buli uhvaleni a potim posileni riznomanitni zakoni proti katolikiv U rozpali konfliktu prava ta polozhennya Cerkvi bulo poslableno imperskimi ta miscevimi zakonami a takozh buv vprovadzhenij civilnij shlyub U zv yazku iz cim v odnij z promov u Rejhstazi prolunali vidomi slova Bismarka Ne bijtesya mi ne pidemo do ani tilom ani dusheyu Pershij najzapeklishij etap kulturkampfa zavershivsya 1878 roku Cogo roku pomer Papa Pij IX jogo nastupnik Lev XIII dav znati Bismarku pro gotovnist vidmovitis vid pidtrimki Centru Pryamij zv yazok zi Svyatim Prestolom shkodiv partiyi ta pogirshiv yiyi obraz sered katolickogo naselennya Odnak kanclerovi ne vdalos dosyagti postavlenih cilej Katolichna osnova ta katolichna partiya ne rozpalis navpaki agresivne stavlennya derzhavi do nih spriyalo zmicnennyu yednosti ta stvorennyu katolickogo seredovisha nim katholischen Milieus Krim togo katolichna presa pidtrimuvala partiyu zavdyaki chomu vona zdobula she dekilka krisel v Rejhstazi Ostannoyu krapleyu dlya Bismarka buv ostatochnij rozriv z nacional liberalami U nogo z yavilas ideya zaluchiti Centr do svoyeyi politiki ta stvoriti sino chornu koaliciyu z konservatorami Kulturkampf zavershivsya v kvitni 1887 roku uhvalennyam drugogo zakonu pro primirennya nim Friedensgesetz Obidvi storoni zrobili svij vnesok dlya primirennya Sered naslidkiv Kulturkampfu yaki isnuyut j donini ye civilnij shlyub ta derzhavni shkoli Dlya majbutnoyi politichnoyi diyalnosti Bismarka bulo vazhlivim te sho Vindhorst ne buv palkim pribichnikom ultramontanstva Vin kritichno stavivsya do Prussiyi ale buv pragmatikom ta pribichnikom konstitucionalizmu sho vidkrilo Bismarkovi novi mozhlivosti Ministerska kriza ta zmina kursu Osnova dlya spivpraci Bismarka z liberalami stavala dedali slabshoyu Z pochatkom nim Grunderkrise bagato velikih zemlevlasnikiv ta promislovciv vimagali vstanoviti zahisni mita Bismark spodivavsya sho pitannya ekonomichnoyi politiki prizvedut do rozkolu sered liberaliv Hocha vidkrito vin na cyu temu vin ne vislovlyuvavsya vin pospriyav vihodu predstavnikiv promislovosti U novostvorenij Nimeckij konservativnij partiyi Bismark bachiv mozhlivogo soyuznika partijna programa bula zatverdzhena samim Bismarkom Oznakoyu majbutnogo konfliktu z liberalami posluzhila vidstavka 1876 r z posadi golovi administraciyi Rejhskanclera Delbryuk buv vtilennyam spivpraci Bismarka z liberalami a takozh osnovnim predstavnikom ekonomichnogo liberalizmu Z oglyadu na ochikuvanu zminu prestolu liberali stanovili dlya Bismarka zagrozu Za caryuvannya imperatora Fridriha III ochikuvalos priznachennya liberalnogo uryadu za zrazkom britanskogo uryadu prem yer ministra Vilyama Gladstona Bismark sprobuvav 1877 roku vivesti z gri golovu VMS oskilki vin mig buti nastupnim kanclerom priznachenim novim imperatorom Koli zrobiti ce ne vdalos Bismark prigroziv vlasnoyu vidstavkoyu ta pereyihav na deyakij chas do mayetku u Sproba otrimati zvidti pidtrimku Nacional liberaliv zavdyaki riznim propoziciyam napriklad obicyankoyu ministerskoyi posadi zaznala nevdachi U vidpovid jomu nadhodili propoziciyi yaki jshli vsuperech sprobam poslabiti parlamentarizm Na osnovi cih mirkuvan vin virishiv pripiniti spivpracyu z Nacional liberalami Propoziciya nacional liberaliv reformuvati konstituciyu z metoyu istotnogo posilennya parlamentarizmu perejshla mezhu yaku Bismark ne buv gotovij perehoditi Z cogo privodu vin vislovivsya v Rejhstazi 1879 roku yakas frakciya mozhe pidtrimuvati uryad i natomist mati pevnij vpliv na nogo ale koli vona hoche keruvati uryadom todi uryad maye diyati u vidpovid Z oglyadu na vzayemnu blokadu Bismark buv vimushenij vdatis do nastupu U promovi v Rejhstazi 22 lyutogo 1878 roku vin vistupiv za zminu vnutrishnopolitichnogo kursu Zaproponovana nim ideya stvorennya derzhavnoyi tyutyunovoyi monopoliyi superechila osnovnim zasadam ekonomichnogo liberalizmu Pribichniki liberalnih idej v uryadi pobachili v comu pershi oznaki dokorinnoyi zmini ekonomichnoyi politiki ta podali u vidstavku Priznacheni zamist nih ministri ne mali partijnih zv yazkiv ta mali duzhe neznachnij politichnij vpliv Vinyatkovij zakon proti socialistiv ta zahisni mita Imperskij visnik zakoniv vid 21 zhovtnya 1878 roku z tekstom Zakonu proti suspilno nebezpechnih techij social demokratiyi Pislya promovi 1871 roku Avgusta Bebelya v Rejhstazi pro Parizku komunu Bismark stav bachiti v social demokratah nebezpechnih revolyucioneriv Vzhe todi okresliv principi majbutnoyi politiki 1 Porozuminnya z bazhannyami robitnichogo klasu 2 Pereshkodzhati nebezpechnij dlya derzhavi agitaciyi zaboronami ta pokarannyami Na dumku Bismarka socialni negarazdi sprichineni krizoyu gryunderstva posilyuvali zagrozu revolyuciyi Dva zamahi na Vilgelma I u 1878 roci posluzhili garnoyu nagodoyu uhvaliti Vinyatkovij zakon proti socialistiv napravlenij proti Vin pragnuv vijni na znishennya cherez uhvalennya zakoniv proti social demokratichnih ob yednan zboriv shlyahom obmezhennya svobodi cherez mozhlivist deportaciyi ta uv yaznennya U borotbi z social demokratiyeyu zamahi dali mozhlivist Bismarku z oglyadu na vidsutnist pidtrimki v parlamenti perejti v nastup zaradi formuvannya novoyi bilshosti Proti pershogo proyektu zakonu vistupila perevazhna bilshist Rejhstagu Pislya drugogo zamahu Bismark rozpustiv parlament Vin spodivavsya takim chinom povernuti pidtrimku nacional liberaliv ta zsunuti bazu uryadu she pravishe Za rezultatami viboriv obidvi konservativni partiyi razom viyavilis silnishimi za nacional liberaliv U novomu Rejhstazi nacional liberali nareshti pidtrimali antisocialistichnij zakon z deyakimi dopovnennyami Termin diyi zakonu dekilka raz podovzhuvavsya vin zalishivsya v sili do 1890 roku Cim zakonom zaboronyalas socialistichna agitaciya hocha politichna diyalnist predstavnikiv social demokrativ v parlamenti nim ne torkalas Zakon ne dosyag postavlenih cilej navpaki vin spriyav formuvannyu socialistichnogo seredovisha ta poshirennyu marksizmu Slid vidznachiti sho v svoyih spogadah Bismark zhodnim slovom ne zgaduye cyu temu Na tli ekonomichnoyi krizi 1878 roku stali golosnishe lunati zakliki velikih zemlevlasnikiv ta promislovciv vprovaditi zahisni mita Koli v Rejhstazi utvorilas bilshist na pidtrimku cih propozicij vislovivsya i Bismark yakij spodivavsya na zbilshennya podatkovih nadhodzhen u vidomomu rizdvyanomu nim Weihnachtsbrief listi 15 grudnya 1878 roku na korist spilnogo provedennya podatkovoyi reformi ta protekcionizmu Jogo ideyu pidtrimali lishe dekilka predstavnikiv nacional liberaliv Natomist Bismark znajshov pidtrimku sered nimeckih konservatoriv centristiv Takim chinom liberalna era bula zavershena Bismark nagoloshuvav na vazhlivosti derzhavi yak garanta nacionalnoyi yednosti ta zrobiv stavku na nacionalno konservativnij ruh razom iz centrom Odnak micnoyi parlamentskoyi pidtrimki takij partijnij soyuz bez uchasti nacional liberaliv zaproponuvati ne mig Bagato politichnih iniciativ Bismarka zalishilis v nastupni roki bezplidnimi Perehid vid vilnoyi torgivli do protekcionizmu vidbuvavsya protyagom nastupnih rokiv v dekilka etapiv Bismark spodivavsya sho pishovshi na zustrich vimogam ob yednannya Hlibu ta zaliza nim Roggen und Eisen vin zmozhe otrimati politichnij kapital neobhidnij dlya rozbudovi konservativnoyi osnovi v Imperiyi ta zmicnennya vlasnoyi poziciyi Socialna dopomoga Otto fon Bismark v robochomu kabineti 1886 rikBismark v Rejhstazi 1889 roku Z oglyadu na skladnu situaciyu z pidtrimkoyu v parlamenti Bismark sprobuvav poslabiti togochasnij vpliv partij Polem zitknennya bulo obrano socialnu ta ekonomichnu politiku Tomu 1880 roku vin obijmaye posadu Ministra torgivli na yakij vin zalishayetsya do 1890 roku Abi zbilshiti vpliv na ekonomichne zakonodavstvo vin sprobuvav stvoriti do yakoyi vhodili b predstavniki pidpriyemnickih asociacij z yakoyu parlament musiv bi mati spravu Cya sproba nashtovhnulas v pershu chergu na sprotiv partij Osnovna meta socialnoyi politiki Bismarka polyagala u stvorenni micnishogo zv yazku gromadyan z derzhavoyu Takim chinom partiyi mogli vtratiti zv yazok z prihilnikami Prihovati vlasnu metu Bismarku odnak ne vdalos Spochatku bulo zaplanovane stvorennya sistemi zgodom buli stvoreni sistemi medichnogo strahuvannya ta strahuvannya vid Ci sistemi mali kontrolyuvatis derzhavoyu i tomu inkoli Bismark zgaduvav derzhavnij socializm Vin pragnuv v takij sposib propaguvati sered velikoyi masi nezamozhnih gromadyan konservativni poglyadi yaki daye vidchuttya vid prava na pensiyu Osobisti motivi Bismarka a ne zaproponovani nim sistemi strahuvannya nashtovhnulis na potuzhnij sprotiv Yak naslidok parlament vikresliv z proyektu zakonu pro strahuvannya vid neshasnih vipadkiv vsi derzhavno socialistichni momenti Ne spravdilis rozrahunki Bismarka borotis za simpatiyi viborciv pislya rozpusku Rejhstagu gaslami pro socialne korolivstvo ta antiparlamentskoyu kampaniyeyu Osoblivo livi liberali vigrali vid viboriv U takij situaciyi Bismark zbiravsya vidstupiti vid svoyih planiv ale zgodom peredumav ta prodovzhiv vtilyuvati sistemi socialnogo zabezpechennya Zakonami pro socialne strahuvannya buli zakladeni osnovi suchasnoyi derzhavi zagalnogo dobrobutu odnak voni ne dopomogli Bismarku dosyagti svoyih politichnih cilej Sproba pidrizati krila social demokratiyi provalilas tak samo yak i plani pobudovi avtoritarnoyi derzhavi dlya poslablennya partij Tomu Bismark vtrativ interes do zakoniv pro socialne zabezpechennya Zakon pro medichne strahuvannya 1883 r Zakon pro medichne strahuvannya buv pershim z paketu zakoniv uhvalenij 1883 roku Z poglyadu Bismarka cej zakon buv najmensh vagomim ta najmensh politichno problemnij Programa mala nadati medichne zabezpechennya bilshij chastini nimeckih pracivnikiv Buli stvoreni medichni sluzhbi na miscevomu rivni vneski mali robitis yak robitnikami tak i pracedavcyami Pracedavci mali oplachuvati 1 3 vnesku a pracivnik 2 3 vid vstanovlenogo vnesku Takozh buli zakripleni minimalni viplati za likarnyanim do 13 tizhniv Miscevi sluzhbi znahodilis pid kerivnictvom vibirnoyi radi a cherez proporcijno bilshi vneski pracivnikiv bilshist v cih radah otrimali yihni predstavniki Zavdyaki perevazi u chlenstvi pracivnikiv social demokratam vdalos zakripitis na derzhavnij sluzhbi Zakon pro strahuvannya vid neshasnih vipadkiv 1884 r Mikola Repik Portret Otto fon Bismarka 2013 rik Uryad Bismarka rozrobiv ta podavav tri proyekti zakoni poki odin z nih buv uhvalenij Rejhstagom v 1884 roci Spochatku Bismark proponuvav abi federalnij uryad splachuvav chastinu vnesku do fondu strahuvannya vid neshasnih vipadkiv Namir Bismarka polyagav v tomu shob pokazati bazhannya uryadu polegshiti zhittyevi trudnoshi pracivnikiv ta vidvernuti yihnyu uvagu vid livih partij v pershu chergu Social demokrativ Nacional liberali vvazhali cyu programu formoyu derzhavnogo socializmu proti yakogo voni buli kategorichno proti Partiya centristiv poboyuvalas sho cya programa prizvede do neobgruntovanogo rozshirennya vladi federalnogo uryadu za rahunok prav Zemel Yak naslidok buv uhvalenij zakon zgidno z yakim robotodavec mav splachuvati povnij vnesok Abi pospriyati vtilennyu ciyeyi sistemi Bismarku vdalos domovitis pro te shob administruvannya ciyeyi programi znahodilos v rukah Galuzevoyi organizaciyi robotodavciv nim Der Arbeitgeberverband in den beruflichen Korporationen Organizaciya stvorila administraciyi na federalnomu rivni a v deyakih vipadkah i na rivni Zemel Programa mala oplachuvati medichni vidatki pochinayuchi z 14 go tizhnya Takozh oplachuvalis medichni vitrati ta pensiya v rozmiri do 2 3 vid zarplati u vipadku povnoyi nediyezdatnosti pracivnika 1886 roku programu bulo poshireno i na silskih robitnikiv Zakon pro pensijne strahuvannya ta vid invalidnosti 1889 roku Sistema pensijnogo zabezpechennya za vikom otrimuvala koshti cherez podatok na pracivnikiv ta mala nadavati richni viplati pracivnikam starishe za 65 rokiv Serednya trivalist zhittya v Prussiyi todi dorivnyuvala 45 rokam Na vidminu vid strahuvannya vid neshasnih vipadkiv ta medichnogo zabezpechennya vid pochatku sistema pensijnogo zabezpechennya poshiryuvalas na pracivnikiv z promislovosti silskogo gospodarstva remisnikiv derzhavnih sluzhbovciv Takozh na vidminu vid dvoh poperednih sistem te sho federalnij uryad takozh robitime vnesok bulo uhvaleno bez zaperechen Sistema strahuvannya vid invalidnosti mala poshiryuvatis na nediyezdatnih Cya sistema perebuvala pid bezposerednim naglyadom derzhav ta provincij Protekcionizm ta nacionalizm yak instrumenti vnutrishnoyi politiki Bismarku ta ministru vnutrishnih sprav Robertu fon Puttkameru vdalos primusiti Prusskih derzhsluzhbovciv bezzasterezhno pidtrimuvati politiku uryadu V comu dopomoglo te sho sered nacional liberaliv pid kerivnictvom diyali pribichniki protekcionizmu Voni pidtrimuvali osnovni aspekti politiki Bismarka Ne v ostannyu chergu cherez bazhannya zadovolniti materialni interesi konservativnih viborciv Bismark zaproponuvav 1885 roku vprovaditi protekcionistski mita yaki b istotno obmezhili import Abi skoristatis nacionalistichnimi pochuttyami Bismark zagostriv antipolsku politiku u shidnih regionah Prussiyi Deportaciyeyu polyakiv ne prusskogo pohodzhennya z 1885 roku ta uhvalennyam zakonu pro poselennya nim Ansiedlungsgesetz 1886 roku rozpochalas kampaniya intensivnoyi germanizaciyi Francuzkij revanshistskij ruh vikoristav Bismarka dlya demonizaciyi ta predstavlennya vsih kritikiv yak zradnikiv yaki pracyuyut na vtilennya jogo vijskovih planiv Pislya rozpusku Rejhstagu nacionalistichna agitaciya bula znovu posilena Za rezultatami viboriv do Rejhstagu v lyutomu 1887 roci pravlyacha koaliciya konservatoriv ta nacional liberaliv otrimala perevazhnu bilshist misc Razom z soyuznickimi partiyami Bismark mav taku pidtrimku yaku vin lishe mriyav za poperedni desyat rokiv Teper vin mig vtilyuvati vijskovo politichni zadumi ta nadavati preferenciyi partneram po koaliciyi Z oglyadu na polozhennya Bismarka shodzhennya na tron Fridriha III v berezni 1888 roku vzhe ne gralo zhodnoyi roli Koli shojno koronovanij smertelno hvorij imperator vidmovivsya podovzhiti termin roboti parlamentu ta diyu vinyatkovogo zakonu Bismark skazav imperatrici sho monarh yak takij ne ye storonoyu v zakonodavstvi Locman zalishaye choven Karikatura v gazeti angl Dropping the Pilot zazvichaj v Nimechchini perekladayut yak locman zalishaye choven nim Der Lotse geht von Bord sera prisvyachena zvilnennyu Bismarka 1890 roku Bismark robiv vse vid nogo zalezhne abi usunuti mozhlivih nastupnikiv ale naprikinci 1880 h stali z yavlyatis oznaki nadvechir ya jogo politichnogo liderstva V politichnih debatah stali lunati zakliki vidmovitis vid strimanoyi diplomatiyi Bismarka na korist dinamichnishoyi ta rizikovanishoyi zovnishnoyi politiki Pislya netrivalogo pravlinnya Fridriha III poruch z Bismarkom novij imperator Vilgelm II buv zovsim inshoyu lyudinoyu Bismark vvazhav Vilgelma nezrilim ta negotovim vzyati na sebe vidpovidalnist Bismark vvazhav sho Vilgelm Zapalnij ne mozhe trimati rot zakritim piddayetsya vplivu pidlabuznikiv ta mozhe shtovhnuti Nimechchinu u vijnu navit cogo ne zrozumivshi ta ne mayuchi namiru Natomist Vilgelm vvazhav Bismarka lyudinoyu z minulogo ta dav zrozumiti sho pragne povernuti sobi politichnij vpliv Ya dam shist misyaciv staromu perevesti podih a potim ya keruvatimu sam Na comu tli Bismark bachiv v zagostrenni vnutrishnopolitichnoyi situaciyi mozhlivist perekonati novogo imperatora u vlasnij nezastupnosti Jomu buv potriben novij she gostrishij ta neobmezhenij v chasi antisocialistichnij zakon yakij bi rozsvariv soyuznicki partiyi ta buv bi neprijnyatnim dlya nacional liberaliv Vilgelm kotrij ne bazhav rozpochinati svoye pravlinnya z konfliktu vistupiv proti planiv kanclera Na zasidanni korolivskoyi radi 24 sichnya 1890 roku voni obidva posvarilis Protyagom nastupnih misyaciv Bismark vidchajdushno namagavsya vtrimati svoyu posadu ta povernuvsya do temi derzhavnoyi socialnoyi dopomogi ale v rozrahunku na shilnu spivpracyu mizh centrom ta konservatorami 15 bereznya 1890 roku imperator Vilgelm pozbaviv cherez konfliktnij kurs Bismarka ostatochnoyi pidtrimki Zayava pro vidstavku Bismarka datovana 18 bereznya 1890 r Gromadskist sprijnyala cyu novinu perevazhno z polegshennyam Teodor Fontane napisav nam poshastilo pozbutis jogo Vin mav zvichku praviti zamist korolya robiv sho jomu zamanetsya ta vimagav vse bilshe viddanosti Vin spiravsya na svoyu velich Nastupnikom Bismarka imperator priznachiv politichno nedosvidchenogo generala Leo fon Kaprivi Pislya vidstavkiGercog Otto fon Bismark malyunok Franca fon Lenbaha 1894 rik Zasmuchenij Bismark povertayetsya do Fridrihsru ale z politiki vin ostatochno ne jde Ne mozhna vid mene vimagati pislya soroka rokiv prisvyachenih politici raptom vzagali nichogo ne robiti Vzhe cherez den pislya povernennya Bismark virishiv sklasti svoyi spogadi ta vidati memuari Cya ideya bula pidtrimana bez pidtrimki yakogo robota navryad chi bula b kolis zavershena Buher skarzhivsya ne lishe na shvidku vtratu interesu Bismarkom do napisannya memuariv a j na te yak starij kancler navmisno vikrivlyav fakti vin ne hotiv brati uchasti u vsih spravah yaki zaznali nevdachi j nikomu ne dozvolyav skoristatis svoyimi uspihami Pislya smerti Buhera Bismark she trohi doopracovuvav rukopisi ale robota ne prosuvalas vpered Pershi dva tomi buli nadrukovani 1898 r ta mali velikij uspih Tretij tom pobachiv svit 1921 r Bismark sprobuvav ne lishe vplinuti na formuvannya svogo obrazu dlya nashadkiv ale j prodovzhuvav vtruchatis v suchasnu politiku Odrazu po zvilnennyu vin rozpochav aktivni kampaniyi v presi Osoblivo gazeta nim Hamburger Nachrichten ukr Gamburzki Novini peretvorilas na jogo rupor Peredusim Bismark piddavav gostrij kritici svogo nastupnika Kaprivi V nepryamu vin piddavav kritici imperatora yakomu ne mig probachiti svogo zvilnennya Vlitku 1891 r z iniciativi molodogo Didriha Hana Bismark pogodivsya vzyati uchast u viborah do Rejhstagu vid Pivnichnogo Gannovera Vilgelm II navit poviriv u povernennya Bismarka v politiku Odnak Bismark nikoli ne brav uchasti v roboti svogo 19 go viborchogo okrugu v Gannoveri zhodnogo razu ne skoristavsya svoyim mandatom i 1893 roku na vimogu Didriha Hana sklav svoyi povnovazhennya Kampaniya v presi bula uspishnoyu Gromadska dumka shililas na korist Bismarka osoblivo pislya togo yak Vilgelm II stav vidkrito jogo atakuvati Avtoritet novogo rejhskanclera Kaprivi osoblivo postrazhdav todi koli vin sprobuvav zavaditi zustrichi Bismarka z avstrijskim imperatorom Francom Josifom Podorozh do Vidnya peretvorilas na triumf Bismarka yakij zayaviv sho ne maye zhodnih zobov yazan pered nimeckoyu vladoyu vsi mosti spaleno Vilgelm II buv vimushenij piti na primirennya Dekilka zustrichej z Bismarkom u 1894 roci buli dobre sprijnyati ale ne prizveli do spravzhnoyi rozryadki u stosunkah Te yak nepopulyarnij buv Bismark v Rejhstazi pokazali zapekli boyi navkolo zatverdzhennya privitan z nagodi jogo 80 ti richchya Cherez oprilyudnennya 1896 roku nadtayemnogo dogovoru perestrahovki vin privernuv do sebe uvagu nimeckoyi ta inozemnoyi presi Sarkofag Bismarka Smert druzhini 1894 roku stala silnim udarom po zdorov yu Bismarka Pochinayuchi z 1896 roku jogo zdorov ya znachno pogirshuyetsya i vin staye prikutim do vizka Zahvoryuvannya na gangrenu ta inshi nedugi yaki vin prihovuvav yak vid gromadskosti tak i vid vlasnoyi rodini prizveli do jogo smerti 30 lipnya 1898 roku Pohovali jogo v mavzoleyi razom z druzhinoyu u Fridrihsru Pam yat pro BismarkaMavzolej Bismarka u Fridrihsru v Berlini Po zvilnennyu Bismarka v Nimechchini nabrav obertiv proces vozvelichennya Bismarka yakij pislya smerti starogo kanclera lishe posilivsya Bagato miscevih rad nadali jomu zvannya pochesnogo gromadyanina napriklad 1895 roku vsi mista v gercogstvi Baden Jogo byust vstanovili u memoriali Valgalla Bagato vulic buli nazvani na chest kolishnogo kanclera Takozh imenem kanclera nazivali j promislovi pidpriyemstva zokrema kopalni Iz shahtarskogo mistechka poblizu Gelzenkirhena utvorivsya rajon mista Gelzenkirhen Bismark Imenem kanclera takozh nazvali farbnik nim Bismarckbraun sort palm lat Bismarckia nobilis a takozh v chasi Drugoyi svitovoyi vijni golovnij korabel seriyi linijnih korabliv klasu Bismark linkor Bismark Do togo vzhe buli vijskovi korabli 1877 ta 1897 U nimeckih koloniyah v Africi ta Tihomu Okeani geografichni miscevosti otrimali im ya kanclera Arhipelag Bismarka Gori Bismarka lodovik Bismark more Bismarka tosho Takozh v Spoluchenih Shtatah deyaki poselennya buli nazvani na chest Bismarka yak napriklad z 1873 roku stolicya shtatu Pivnichna Dakota U Nimechchini pochali z yavlyatis gurtki imeni Bismarka Pislya jogo smerti v bagatoh mistah buli zvedeni zazvichaj na pozhertvi gromadi pam yatniki chasto u viglyadi vezh Bismarka U period z 1869 po 1934 rik bulo zbudovano blizko 250 takih vezh Vezhi Bismarka sporudzheno v chotiroh chastinah svitu Yevropi Africi Americi j Avstraliyi Vezhi Bismarka buduvalis u riznih stilyah Do nashih dniv zbereglosya 175 vezh Persha she prizhittyeva statuya Bismarka bula vstanovlena 1877 r v rajoni Hauzen mista Bad Kissingen de pochinayuchi z 1874 roku vin bagatorazovo buv na likuvanni Najbilsha statuya Bismarku v Nimechchini vstanovlena 1906 roku v Budivnictvo velicheznogo nacionalnogo memorialu Bismarka v Bingerbryuci bulo perervano z pochatkom Pershoyi svitovoyi vijni Bilshist bronzovih statuj zobrazhali Bismarka v uniformi sho superechilo jogo zovnishnopolitichnij maksimi zovnishnopolitichnoyi vrivnovazhenosti j bilshe vidpovidalo duhovi Vilgelmivskih chasiv U hudozhnomu mistectvi poryad zi stilizovanimi pid starovinu portretami napriklad Franca fon Lenbaha ta z yavlyalis takozh osyayani ta vozvelichenni malyunki prisvyacheni stvorennyu imperiyi Takozh bezlich patriotichnih virshiv vozvelichuvali Rejhskanclera U Fridrihsru 1927 roku rodinoyu Bismarkiv buv stvorenij muzej Otto Z 1951 roku vin roztashovanij v staromu budinku nim Alten Landhaus z meblyami dokumentami malyunkom Proklamation des Deutschen Kaiserreiches poblizu vidnovlenogo rodinnogo mayetku U primishenni starogo vokzalu Fridrihsru znahoditsya zasnovanij 1996 roku federalnim uryadom Nimechchini Osnovnim zavdannyam fondu ye pidgotovka ta vidannya rukopisiv Bismarka U Gettingeni studentske zhitlo Bismarka dostupne dlya vidviduvachiv yak malenkij muzej Muzej Bismarka v jogo ridnomu misti Shenhauzeni stvorenij she 1948 roku buv onovlenij 1998 roku koshtami zemli Saksoniya Angalt Togo zh roku buv vidkritij muzej v Bad Kissingeni de v promizhku mizh 1874 ta 1893 rokami Bismark buv 15 raziv na likuvanni 1 listopada 2004 roku v vidkrili novij muzej IstoriografiyaPam yatnik pochesnomu gromadyaninovi mista Myunhen Otto fon Bismarku vstanovlenij 1931 roku poblizu mosta cherez r Izar do Muzejnogo ostrova mizh Nimeckim muzeyem ta Yevropejskoyu patentnoyu organizaciyeyu Pam yatnik Bismarku v Bad Kissingeni Za ponad 150 rokiv vid dnya narodzhennya Bismarka viniklo bagato riznih variantiv stavlennya do nogo yak do lyudini tak i do jogo diyalnosti deyaki z nih vzayemno superechlivi Azh do zavershennya Drugoyi svitovoyi vijni v nimeckomovnij literaturi perevazhali pismenniki tochka zoru yakih perebuvala pid vplivom vlasnogo politichnogo ta religijnogo svitoglyadu Istorik Karina Urbah zaznachila 1998 r jogo biografiyu vikladali shonajmenshe shistom pokolinnyam i mozhna z vpevnenistyu skazati sho kozhne druge pokolinnya diznavalos pro inshogo Bismarka Zhoden inshij nimeckij politik ne buv vikoristanij ta spotvorenij tak silno yak vin Imperski chasi Superechki navkolo postati Bismarka buli she za jogo zhittya Vzhe v pershih biografichnih vidannyah podekoli bagatotomnih pidkreslyuvalas skladnist ta neodnoznachnist Bismarka Sociolog Maks Veber 1895 r kritichno ociniv rol Bismarka v procesi ob yednannya Sprava jogo zhittya polyagala ne lishe u zovnishnomu a j vnutrishnomu yednanni naciyi ale kozhen z nas znaye cogo dosyagti ne vdalos Cogo nemozhlivo dosyagti jogo metodami Teodor Fontane v ostanni roki svogo zhittya napisav literaturnij portret v yakomu porivnyav Bismarka z Vallenshtejnom Ocinka Bismarka z poglyadu Fontane istotno vidriznyayetsya vid ocinki bilshosti suchasnikiv vin velikij genij ale malenka lyudina Negativna ocinka roli Bismarka trivalij chas ne znahodila pidtrimki Chastkovo ce stalos zavdyaki memuaram Bismarka Voni stali majzhe nevicherpnim dzherelom citat dlya jogo shanuvalnikiv Protyagom desyatilit kniga lezhala v osnovi uyavlennya pro Bismarka patriotichno nalashtovanimi gromadyanami Vodnochas ce poslabilo kritichnij poglyad na zasnovnika imperiyi Za zhittya Bismark mav osobistij vpliv na svij obraz v istoriyi oskilki kontrolyuvav dostup do dokumentiv a inkoli vipravlyav rukopisi Pislya smerti kanclera kontrol za formuvannyam obrazu v istoriyi vzyav na sebe jogo sin Gerbert fon Bismark Profesijna istorichna nauka ne mogla pozbutis vplivu roli Bismarka v ob yednanni nimeckih zemel ta doluchilas do idealizaciyi jogo obrazu Genrih fon Trejchke zminiv svoye stavlennya do Bismarka z kritichnogo do viddanogo shanuvalnika Zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi vin nazivav najyaskravishim prikladom geroyizmu v istoriyi Nimechchini Trejchke ta inshi predstavniki malonimecko borusskoyi shkoli istoriyi buli zacharovani siloyu harakteru Bismarka Biograf Bismarka Erih Marks napisav 1906 r naspravdi mushu viznati zhiti v ti chasi bulo takim velicheznim dosvidom sho vse sho maye do togo vidnoshennya stanovit cinnist dlya istoriyi Odnak Marks razom z inshimi istorikami chasiv Vilgelma takimi yak nagoloshuvali na drugoryadnosti roli Bismarka v porivnyanni zi zdobutkami Gogencollerniv Tak do 1914 roku v shkilnih pidruchnikah zasnovnikom Nimeckoyi imperiyi nazivali ne Bismarka a Vilgelma I Virishalnij vnesok u zvelichennya roli Bismarka v istoriyi buv stavsya v Pershu svitovu vijnu Z nagodi 100 richchya narodzhennya Bismarka 1915 roku buli opublikovani statti yaki navit j ne prihovuvali svoyu propagandistsku metu V patriotichnomu porivi istoriki nagoloshuvali na obov yazku nimeckih soldativ oboronyati zdobutu Bismarkom yednist ta velich Nimechchini vid inozemnih zagarbnikiv i v toj zhe chas zamovchuvali pro chislenni poperedzhennya Bismarka pro nepripustimist takoyi vijni posered Yevropi Doslidniki Bismarka taki yak Erih Marks Mak Lenc ta Horst Kol zmalovuvali Bismarka yak providnika nimeckogo vojovnichogo duhu Vejmarska respublika ta Tretij Rejh Porazka Nimechchini u vijni ta vstanovlennya Vejmarskoyi respubliki ne zminili nacionalistichnogo obrazu Bismarka oskilki elita istorikiv zalishilas virna monarhovi U takomu bezporadnomu ta haotichnomu stanovishi Bismarka zmalovuvali yak oriyentir batka na genij yakogo slid rivnyatis abi podolati Versalske prinizhennya Yaksho i vislovlyuvalas yakas kritika jogo roli v istoriyi to vona stosuvalas malonimeckomu shlyahu rozv yazannya nimeckogo pitannya a ne vijskove abo nav yazane z gori ob yednannya derzhavi Tradicionalizm uberigav vid poyavi innovacijnih biografij Bismarka Oprilyudnennya chergovih dokumentiv v 1920 ti roki vkotre dopomogla pidkresliti diplomatichnu vpravnist Bismarka U prorochnickij monografiyi 1921 roku Otto Jolinger vpershe proanalizuvav antisemitizm Bismarka Istorik nagoloshuvav hocha v reakcijnih kolah kancler pripuskavsya nedobrozichlivih visloviv ale v jogo osobistomu stavlenni do yevreyiv dominuvav pragmatizm Najpopulyarnishu na toj chas biografiyu Bismarka napisav 1926 r v yakij bulo predstavleno kritichno psihologichnij analiz za yakim Bismark buv zmalovanij faustivskim geroyem v istorichnij drami XIX stolittya Za nacizmu chastishe zobrazhalas istorichna spadkovist mizh Bismarkom ta Adolfom Gitlerom abi zakripiti za Tretim Rajhom providnu rol v rusi nimeckoyi yednosti Erih Marks pioner doslidzhennya Bismarka pidkresliv ce ideologizovani istorichni interpretaciyi U Velikij Britaniyi takozh zmalovuvali Bismarka yak poperednika Gitlera yakij stoyav na pochatku osoblivogo shlyahu Nimechchini Protyagom Drugoyi svitovoyi vijni vaga Bismarka u propagandi desho zmenshilas z 1941 r vzhe ne zgaduvalos jogo poperedzhennya pro nepripustimist vijni z Rosiyeyu Natomist konservativni predstavniki pobachili v Bismarku svogo providnika 1944 roku bula nadrukovana pracya Arnolda Oskara Majersa Bismark Lyudina ta derzhavnij diyach nim Bismarck der Mann und der Staatsmann v yakij Bismark buv zmalovanij v nacionalnih ta narodnickih farbah V cij knizhci tradiciya vozvelichennya Bismarka v imperskomu stili dosyagla najvishoyi tochki Cherez porazku u Drugij svitovij vijni ta podalshij podil Nimechchini politizovana interpretaciya Majersa vzhe ne mala velikogo vplivu na pereocinku Bismarka v profesijnij istorichnij nauci Vazhlivu kritichnu pracyu oprilyudniv nimeckij yurist v emigraciyi Erih Ejk napisavshi biografiyu Bismarka v troh tomah Vin zakidav Bismarku makiavelski metodi roboti ta znevagu do prava zasudiv cinichne stavlennya do demokratichnih liberalnih ta gumanistichnih cinnostej ta poklav vidpovidalnist za rujnaciyu demokratiyi v Nimechchini Sistema soyuziv bula duzhe vpravno pobudovana ale cherez svoyu shtuchnist bula prirechena na rozpad vid narodzhennya Odnak i Ejk ne mig ne vtrimatis vid zahoplennya postattyu Bismarka ale nihto de b ne stoyav ne mozhe ne pogoditis z tim sho vin Bismark buv golovnoyu postattyu svogo chasu svoyeyu nepriborkanoyu energiyeyu ta siloyu vkazav shlyah Nihto ne mozhe ne vtrimatis vid zahoplennya siloyu privablyuvati cih lyudej yaki zavzhdi unikalni ta vazhlivi Povoyenni chasi i do 1990 r Poshtova marka Nimeckoyi federalnoyi poshti 1965 rik z nagodi 150 go dnya narodzhennya Bismarka Pislya Drugoyi svitovoyi vijni vplivovi nimecki istoriki zokrema ta dotrimuvalis hoch i riznoplanovogo ale vse zh taki pozitivnogo poglyadu na Bismarka Bagato fahovih recenzij na biografiyu avtorstva Ejka yaki stali z yavlyatis v 1950 ti roki vidpovidno buli vkraj kritichnimi zakidav Ejku sered inshogo vikoristannya antinimeckih klishe Krim togo Fridrih Majneke kolishnij pribichnik Bismarka dovodiv 1946 roci v knizi Nimecka katastrofa nim Die deutsche Katastrophe sho bolyucha porazka nimeckoyi nacionalnoyi derzhavi perekreslila vsi vozvelichennya Bismarka v osyazhnomu majbutnomu Britanec Alan Dzh P Tejlor oprilyudniv 1955 roku psihologichnu i ne v ostannyu chergu cherez ce obmezhenu biografiyu Bismarka v yaki vin namagavsya pokazati borotbu mizh batkivskim ta materinskim nachalami v dushi svogo geroya Tejlor pozitivno oharakterizuvav instinktivnu borotbu Bismarka za poryadok Yevropi z agresivnoyu zovnishnoyu politikoyu Vilgelmivskoyi eri Persha povoyenna biografiya Bismarka napisana vidriznyalas vid prac poperednikiv stilem yakij pretenduye na tverezist ta ob yektivnist Momsen pidkreslyuvav politichnu gnuchkist Bismarka ta vvazhav sho jogo nevdachi ne mozhut zatmariti uspihiv derzhavnickoyi diyalnosti U 1960 ti ta 1970 ti roki interes zahidnonimeckih istorikiv do velikih postatej silno vpav Natomist bilshe uvagi pridilyalos doslidzhennyu politichnih socialnih ta kulturnih struktur v yaki vin buv vbudovanij ta na robotu yakih vin mav vpliv U yaka utvorilas navkolo kritichnogo do Bismarka yak problemu rozglyadali praktiku Bismarka kampanij proti udavanih vorogiv derzhavi social demokrati yezuyiti tosho U viglyadi integraciyi vid zvorotnogo posilennya strahiv bulo vikoristano kanclerom dlya togo abi ob yednati suspilstvo v novu imperiyu Bismarku vdalosya pochinayuchi z 1878 roku politikoyu zbirannya zemel zadovilniti interesi dvoh najvplivovishih grup osnovnih zemlevlasnikiv yunkeriv ta velikih promislovciv ta ob yednati yih v soyuz proti postupu Veler oharakterizuvav 1973 roku sistemu pravlinnya Bismarka yak bonapartistsku diktaturu cherez nayavnist elementiv harizmatizmu populizmu ta tradicionalizmu Zgodom Veler sprobuvav proanalizuvati stan Bismarka iz zastosuvannyam ponyattya harizmatichnogo povelitelya Maksa Vebera Naprikinci 1970 h utvorivsya ruh socialnih istorikiv proti biografichnih doslidzhen Vidtodi stali vihoditi biografiyi Bismarka v yakih vin zmalovanij abo u vkraj svitlih abo temnih farbah Spilnoyu risoyu bilshosti novih biografij Bismarka ye sproba sintezu vplivu Bismarka ta opisannya jogo polozhennya v socialnih strukturah ta politichnih procesah togo chasu Nezvichnim shlyahom pishov yakij napisav 1978 roku podvijnu biografiyu Bismarka ta nablizhenogo do nogo bankira Gersona Blyajhredera Lotar Gal opisav 1980 r na prikladi Bismarka obraz bilogo revolyucionera yakim zgodom koristuvalis Lyudvig Bamberger ta Genri Kissindzher Za cim obrazom Bismark buvshi zatyatim pribichnikom monarhiyi zaradi zberezhennya konservativnih struktur buv vimushenij zrujnuvati nayavnij suspilnij lad ta mav vpliv modernizatora Nareshti vin vivilniv sili yaki ne zmig vtrimati pid svoyim kontrolem i yaki diyali vsuperech suchasnim tendenciyam Amerikanskij istorik Otto Pflance vipustiv mizh 1963 ta 1990 rokami bagatotomnu biografiyu Bismarka v yakij na vidminu vid inshih na pershij plan bula postavlena osobistist Bismarka ta doslidzhena zasobami psihoanalizu Pflance piddav Bismarka kritici za jogo povodzhennya z politichnimi partiyami ta pidporyadkuvannya konstituciyi vlasnim cilyam sho stvorilo negativnij precedent dlya nasliduvannya Zgidno z Pflance obraz Bismarka yak ob yednuvacha nimeckoyi naciyi pohodit vid samogo Bismarka yakij vid pochatku pragnuv lishe posilennya vladi Prussiyi sered osnovnih derzhav Yevropi Shidnonimeckij istorik Ernst Engelberg vipustiv 1985 roku biografiyu Bismarka yaka viklikala zdivuvannya v Zahidnij Nimechchini oskilki z oglyadu na peresliduvannya socialistiv vona rozglyadala kanclera v duzhe privitnomu svitli Engelberg yak i reshta shidnoyevropejskih istorikiv togo chasu vvazhali sho stvorennya imperiyi bulo krokom na shlyahu progresu yakij dav robitnichomu klasu nacionalnu yednist Engelberg rozglyadav Bismarka ne yak avantyurista a yak cilespryamovanogo politika vadi harakteru yakogo mozhna poyasniti socialnimi pidvalinami yunkerstva Vidpovidalnist za Pershu svitovu vijnu lezhit ne na Bismarku a na jogo nastupnikah NagorodiNimecka imperiya Korolivstvo Prussiya Orden Chornogo orla Orden Chervonogo orla velikij hrest Pour le Merite z dubovim listyam 1884 Pour le Merite za nauku i mistectvo 1896 Bismark buv odnim iz chotiroh lyudej nagorodzhenih civilnoyu i vijskovoyu versiyami ordena Orden domu Gogencollerniv velikij komandor Zaliznij hrest 2 go klasu 1870 1 go klasu 1871 Dubove listya do Zaliznogo hresta 1895 Orden Koroni 1 go klasu pochesnij komandor Ryatuvalna medal 1 go klasuGercogstva Angalt Bernburg Angalt Dessau Angalt Koten DinastichnijKorolivstvo Bavariya Orden Svyatogo GubertaVelike gercogstvo Baden Orden Virnosti velikij hrest iz zolotim lancyugom 1871 gercogstvo Braunshvejg velikij hrestKorolivstvo Vyurtemberg Orden Vyurtemberzkoyi koroni velikij hrestVelike gercogstvo Gessen velikij hrest velikij hrestVelike gercogstvo Meklenburg Shverin Orden Vendskoyi koroni velikij hrest z koronoyu v zolotiVelike gercogstvo Oldenburg velikij hrestGercogstva Saksen Altenburg Saksen Koburg Gota Saksen Mejningen Orden domu Saksen Ernestine velikij hrestVelike gercogstvo Saksen Vejmar Ejzenah Orden Bilogo Sokola velikij hrestKorolivstvo Saksoniya Orden Rutovoyi koroniInozemni nagorodi Avstrijska imperiya Avstro Ugorshina Korolivskij ugorskij orden Svyatogo Stefana velikij hrest 1864 Orden Zaliznoyi Koroni 1 go stupenyaBelgiya Orden Leopolda I velikij hrestKorolivstvo Gannover Korolivskij gvelfskij orden velikij hrestLandgrafstvo Gessen Kassel Korolivstvo Greciya Orden Spasitelya velikij hrestDaniya Orden Danebrog velikij komandorSultanat Zanzibar velikij hrestIspaniya Orden Zolotogo runa 1875 Korolivstvo Italiya Vishij orden Svyatogo BlagovishennyaLyuksemburg Orden Dubovogo vincya velikij hrestNiderlandi Orden Niderlandskogo leva velikij hrestOsmanska imperiya Orden Osmaniye 1 go stupenya Zolota medal Imtiyaz Persiya Portret shaha z diamantami Orden Leva i Soncya 1 go stupenyaKorolivstvo Portugaliya Orden Vezhi j Mecha velikij hrestSvyatij Prestol Verhovnij orden HristaRosijska imperiya Orden Andriya Pervozvannogo 5 chervnya 1867 Orden Svyatogo Oleksandra Nevskogo 13 bereznya 1862 Orden Bilogo Orla Orden Svyatoyi Anni 1 go stupenya Orden Svyatogo Stanislava 1 go stupenyaKorolivstvo Rumuniya Orden Zirki Rumuniyi velikij hrestSan Marino velikij hrestKorolivstvo Serbiya velikij hrestSiam Orden Bilogo slona velikij hrestTunis Orden Slavi velikij hrestFrancuzka imperiya Orden Pochesnogo legionu velikij hrest 28 04 1865 Shvedsko norvezka uniya Orden Serafimiv 31 travnya 1875 Yaponska imperiya Orden hrizantemiBibliografiyaPraci ta teksti promov Bismarka Gedanken und Erinnerungen Herbig Munchen 2007 1898 1919 ISBN 978 3 7766 5012 9 Die politischen Reden des Fursten Bismarck Historisch kritische Gesamtausgabe besorgt von Horst Kohl 14 Bande Cotta Stuttgart 1892 1905 Bismarckbriefe 1836 1872 6 stark verm Auflage Hrsg von Horst Kohl Velhagen amp Klasing Bielefeld und Leipzig 1897 Gesammelte Werke Briefe Reden und Aktenstucke Ges und hrsg von Bruno Walden 4 Bd Fried Berlin 1890 Die politischen Berichte des Fursten Bismarck aus Petersburg und Paris 1859 1862 Hrsg von Ludwig Raschdau Bd 1 1859 1860 Bd 2 1861 1862 Hobbing Berlin 1920 Bismarcks Briefwechsel mit dem Minister Freiherrn von Schleinitz 1858 1861 Cotta Stuttgart und Berlin 1905 Bismarck und der Staat Ausgewahlte Dokumente 2 Aufl Eingeleitet von Hans Rothfels Wiss Buchgesellschaft Darmstadt 1953 1925 Die Ansprachen des Fursten Bismarck 1848 1894 Hrsg von Heinrich von Poschinger Dt Verlags Anstalt Stuttgart u a 1895 Furst Bismarcks Briefe an seine Braut und Gattin Hrsg von Furst Herbert von Bismarck Cotta Stuttgart 1900 Bismarcks Briefe an seine Gattin aus dem Kriege 1870 71 Cotta Stuttgart und Berlin 1903 Briefe Ottos von Bismarck an Schwester und Schwager Malwine von Arnim geb v Bismarck u Oskar von Arnim Krochlendorff 1843 1897 Hrsg von Horst Kohl Dieterich Leipzig 1915 Bismarck Briefe Berichte Denkschriften Erlasse Gesprache Reden Vertrage Hrsg von Karl Mielcke Limbach Braunschweig 1954 Bismarcks spanische Diversion 1870 und der preussisch deutsche Reichsgrundungskrieg Quellen zur Vor und Nachgeschichte der Hohenzollern Kandidatur fur den Thron in Madrid 1866 1932 3 Bd Hrsg von Josef Becker unter Mitarbeit von Michael Schmid Schoningh Paderborn u a 2003 2007 Otto von Bismarck Werke in Auswahl Hrsg von Alfred Milatz Wissenschaftliche Buchgesellschaft Darmstadt 1981 FilmiBismarck 1862 1898 Hudozhnij film Nimechchina 1927 Rezhiser Curt Blachnitzky Hudozhnij film Nimechchina 1940 Rezhiser Hudozhnij film Nimechchina 1942 Rezhiser Wolfgang Liebeneiner Preussen uber alles Hudozhnij televizijnij film ZDF pro Bismarka ta stvorennya imperiyi Nimechchina 1971 Rezhiser Rudolf Jugert kartka na IMDB Bismarck Televizijna drama v troh chastinah Chastina 1 Ich bin ein Preusse Chastina 2 Eisen und Blut Chastina 3 Virtuose der Macht Nimechchina 1989 1990 Rezhiser Tom Toelle Bismarck Kanzler und Damon televizijna dokumentalna drama v dvoh chastinah Chastina 1 Vom Landjunker zum Reichsgrunder Chastina 2 Regierungsgewalt und Machtverlust Deutschland 2007 Avtor ta rezhiser Christoph Weinert Bismarck und das Deutsche Reich Nimci Bismark ta Nimecka imperiya Seriya 9 dokumentalnogo teleserialu ZDF Nimechchina 2008 Primitki