Формальне об'єднання Німеччини в політично та адміністративно єдину національну державу офіційно відбулося 18 січня 1871 р. в Дзеркальній залі Версальського палацу у Франції. Князі німецьких держав зібралися, аби проголосити Вільгельма Прусського імператором Німецької імперії після капітуляції Франції у франко-пруській війні. Неофіційно, перехід більшості німецькомовних народів до федеративної держави тривав протягом майже століття. Об'єднання виявило низку разючих релігійних, мовних, соціальних та культурних відмінностей серед жителів нової нації, тому акт 1871 р. можна уявити як лише один епізод в послідовності більшого процесу об'єднання.
Об'єднання Німеччини | |
Дата й час | 18 січня 1871 |
---|---|
|
Координати: 48°48′12″ пн. ш. 2°07′13″ сх. д. / 48.803580555583° пн. ш. 2.120333333361° сх. д.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekU1TDBSbGRYUnpZMmhsYzE5U1pXbGphRjhsTWpneE9EY3hMVEU1TVRnbE1qa3RaVzR1Y0c1bkx6TXlPWEI0TFVSbGRYUnpZMmhsYzE5U1pXbGphRjhsTWpneE9EY3hMVEU1TVRnbE1qa3RaVzR1Y0c1bi5wbmc=.png)
Священна Римська імперія, що включала понад 300 незалежних держав, була фактично розпущена, коли імператор Франц II зрікся престолу (6 серпня 1806 р.) під час війни Третьої коаліції. Незважаючи на правовий, адміністративний та політичний безлад, спричинений розпадом імперії, народи німецькомовних держав старої імперії мали спільні мовні, культурні та правові традиції, посилені завдяки досвіду Французької революції і наполеонівських війн. Європейський лібералізм пропонував інтелектуальну основу для об'єднання, кинувши виклик династичним і абсолютистським моделям соціальної та політичної організації, його німецький прояв підкреслив важливість спільних традицій, освіти та мовної єдності народів у географічному регіоні. З економічної точки зору створення митного союзу (нім. Zollverein) 1818 року і його подальше розширення для включення інших держав Німецького союзу послабило конкуренцію між та всередині країн союзу. Нові види транспорту сприяли діловим і туристичним поїздкам, створюючи нові зв'язки, а іноді і конфлікти серед німецькомовних мешканців Центральної Європи.
Модель дипломатичних сфер впливу, встановлених на Віденському конгресі в 1814—1815 рр. після наполеонівських воєн закріпила домінування Австрії в Центральній Європі. Однак, учасники переговорів у Відні не врахували зміцнення Пруссії і не передбачили змагання Пруссії проти Австрії за лідерство серед німецьких держав. Цей запропонував два розв'язки завдання об'єднання: малонімецький (Німеччина без Австрії) та великонімецький (Німеччина та Австрія разом).
Історики не дійшли спільної думки щодо того, чи мав Отто фон Бісмарк генеральний план розширення Північнонімецького союзу 1866 року для приєднання досі незалежних німецьких держав в єдине ціле, або ж він просто прагнув розширити владу Королівства Пруссія. Вони дійшли висновку, що інші чинники, на додаток до впливу «реальної політики» Бісмарка примусили низку ранніх держав змінити політичні, економічні, військові та дипломатичні відносини в XIX столітті. Реакція на данський і французький націоналізми створила умови для прояву німецької єдності. Військові успіхи, особливо Пруссії, в трьох регіональних війнах породили ентузіазм і гордість, якою могли скористатись політики для об'єднання. Цей досвід нагадував пам'ять про взаємне досягнення в наполеонівських війнах, особливо Визвольної війни 1813—1814 рр. Поява Німеччини без Австрії, політичне та адміністративне об'єднання в 1871 році принаймні тимчасово розв'язало проблему дуалізму.
Німецькомовна Центральна Європа на початку XIX століття
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt3TDFCb2FXeHBjSEJmVm1WcGRGOHdNRGd1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZCb2FXeHBjSEJmVm1WcGRGOHdNRGd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpqTDFkaGNIQmxibDlFWlhWMGMyTm9aWEpmUW5WdVpDNXpkbWN2TVRjd2NIZ3RWMkZ3Y0dWdVgwUmxkWFJ6WTJobGNsOUNkVzVrTG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
До 1806 р. існувало понад 300 політичних утворень з німецькомовним населенням в Центральній Європі, більшість з них були частиною Священної Римської імперії або великими спадковими володіннями Габсбургів. Вони різнились в розмірах від невеликих земель князівської гілки родини Гогенлое до значних, чітко визначених територій як королівство Баварія та Пруссія. Вони мали різний устрій: серед них були вільні імперські міста різних розмірів, як потужний Аугсбург та невеличкий Вейль-дер-Штадт; церковні землі, також різних розмірів і впливу, багаті абатства Рейхенау і потужне архієпископство Кельнське; і династичних князівств, як Вюртемберг.
Ці землі (або частини з них, як володіння Габсбургів і Гогенцоллернів, а також територій за межами імперії) становили території Священної Римської імперії, в складі якої інколи перебувало понад 1000 держав. З XV століття, за небагатьма винятками, курфюрсти імперії обирали імператорами Священної Римської імперії голів династії Габсбургів. Серед німецькомовних держав Священної Римської імперії, адміністративні і правові механізми, передбачали механізми для розв'язання суперечок між селянами і поміщиками, між країнами і всередині окремих країн. Завдяки організації імперських округів (нім. Reichskreise), групи держав консолідували ресурсів та підтримували регіональний та організаційний розвиток, в тому числі економічне та оборонне співробітництво.
Війна другої коаліції 1799—1802 рр. призвела до поразки імперських і союзних військ Наполеона I Бонапарта; Люневільський (1801 р.) та Ам'єнський (1802 р.) мирні договори і медіатизація 1803 р. передані більшу частину Священної Римської імперії династичним державам; секуляризовані церковні території, і більшість з імперських міст зникли з політичної карти, а їхнє населення мусило стати лояльним до нових князів та королів. Ця передача збільшила території королівства Вюртемберг і герцогства Баден. 1806 року, після успішного вторгнення в Пруссію та поразки Пруссії і Росії в спільних битвах під Єною та Ауерштедтом, Наполеон продиктував умови Пресбурзької мирної угоди, якою імператор розпустив Священну Римську імперію.
Піднесення німецького націоналізму в часи Наполеона
В часи гегемонії Французької імперії (1804—1814 рр.) популярний німецький націоналізм переживав піднесення в реорганізованих німецьких державах. Частково через спільний досвід (хоча і під пануванням Франції) з'явились аргументи на користь визнання «Німеччини» як єдиної держави. Для німецького філософа Йоганна Готліба Фіхте:
![]() | По-перше, справжніми, дійсно природними кордонами держав що не викликають сумніву є внутрішні кордони. Ті, хто спілкується єдиною мовою пов'язані між собою безліччю невидимих ниток самою природою, задовго до будь-якого людського мистецтва; вони розуміють один одного і здатні досягати ще яснішого взаєморозуміння, вони мають бути разом і за своєю природою є одне неподільне ціле. | ![]() |
Спільна мова, можливо, і розглядалась як основа нації, але, як відзначили німецькі історики XIX століття, знадобилось щось більше за спільну мову для об'єднання декількох сотень політичних утворень. Досвід німецькомовної Центральної Європи в роки французької гегемонії сприяв появі почуття спільної справи вивільнення від французьких загарбників та відновлення влади у власних землях. Гострота кампанії Наполеона в Польщі (1806—1807 рр.), на , Західній Німеччині та катастрофічне вторгнення в Росію в 1812 році розчарувало багатьох німців, як селян, так і князів. Континентальна блокада Наполеона майже зруйнувала економіки центральної Європи. У вторгненні до Росії брало участь майже 125 тисячі військових з німецьких земель, і зазнані втрати спонукали багатьох німців різного соціального походження до боротьби за центральну Європу, вільну від Наполеона. Створення бойових загонів, таких як , стало прикладом цієї тенденції.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk01TDBKaGRIUnNaVjlQWmw5VWFHVmZUbUYwYVc5dWN5MU5iMjUxYldWdWRDNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRbUYwZEd4bFgwOW1YMVJvWlY5T1lYUnBiMjV6TFUxdmJuVnRaVzUwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Фіаско в Росії послабило контроль Франції над німецькими князями. 1813 року Наполеон розгорнув кампанію в німецьких державах, аби повернути їх до французької орбіти; наступні Визвольні війни завершилися великою битвою під Лейпцигом, також відомою як Битва народів. В жовтні 1813 року понад 500 тисяч осіб протягом трьох днів беруть участь в запеклих боях, що робить її найбільшою європейською наземною битвою XIX століття. Співпраця призвела до рішучої перемоги коаліції Австрії, Росії, Пруссії, Швеції та Саксонії, і це поклало кінець французькій владі на схід від Рейну. Успіх надихнув коаліційні сили переслідувати Наполеона через Рейн, його армія і його уряд розпались, а Наполеон був ув'язнений на Ельбі. Під час короткого правління Наполеона, відомого як 100 днів 1815 року, сили Сьомої коаліції, в тому числі англійською армією під командуванням герцога Веллінгтона і прусською армією під командуванням , здобули перемогу в битві при Ватерлоо (18 червня 1815 р.). Важлива роль, яку відіграли війська Блюхера, особливо після відступу з поля напередодні, допомогла переломити хід боротьби проти французів. Прусська кіннота переслідувала розбитих французів ввечері 18 червня, закріпивши перемогу союзників. З точки зору німців, дії військ Блюхера при Ватерлоо, а також спільні зусилля в Лейпцигу, стали об'єктом гордості та ентузіазму. Таке трактування стало ключовою складовою , створеного згодом про-прусськи налаштованими істориками XIX століття.
Зміни в центральній Європі і посилення німецького дуалізму
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5qTDAxaGNGOXZabDkwYUdWZlNHOXNlVjlTYjIxaGJsOUZiWEJwY21VbE1rTmZNVGM0T1Y5bGJpNXdibWN2TXpBd2NIZ3RUV0Z3WDI5bVgzUm9aVjlJYjJ4NVgxSnZiV0Z1WDBWdGNHbHlaU1V5UTE4eE56ZzVYMlZ1TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Після поразки Наполеона, на Віденському конгресі була створена нова європейська політико-дипломатична система, заснована на балансі сил. Ця система перетворила Європу на низку сфер впливу, які в деяких випадках придушували прагнення певних національностей, зокрема німців та італійців. Взагалі кажучи, велика Пруссія разом з 38 іншими державами, консолідованими з медіатованих 1803 р. територій, були об'єднані під сферою впливу Австрійської імперії. Конгрес створив слабкий Німецький союз (1815—1866 рр.) на чолі з Австрією, з (так званий Бундестаг або нім. Bundesversammlung), який проводив засідання у Франкфурті-на-Майні. На знак визнання традиційно імперського статусу династії Габсбургів імператор Австрії отримав титул президента цього парламенту. Однак підлаштування під систему домінування Австрії не враховувало появу Пруссії в імперській політиці. Відтоді, як курфюрст Бранденбургу проголосив себе королем Пруссії на початку століття, територія королівства неухильно зростала внаслідок воєн та успадкування. Консолідація сил Пруссії стала особливо явною у війні за австрійську спадщину та Семирічній війні Фрідріха Великого. Коли Марія Терезія та Йосип спробували відновити гегемонію Габсбургів у Священній Римській імперії, Фредерік відповів створенням (нім. Fürstenbund) в 1785 році. Австро-прусський міцно вкоренився в стару імперську політику. Боротьба за збереження балансу сил призвела, зокрема, до війни за баварську спадщину та «картопляну війну» серед простого народу. Навіть після розпаду Священної Римської імперії це змагання вплинуло на ріст і розвиток націоналістичних рухів XIX століття.
Проблеми реорганізації
Незважаючи на склад бундестагу (зборів чи парламенту), його не можна розглядати як всенародно обрану групу представників. Багато держав не мали конституції, а ті, що мали, наприклад, велике герцогство Баден, надавали право голосу на основі жорстких вимог до наявності майна, що фактично обмежило кількість виборців до невеликої частини чоловічого населення. Крім того, це непрактичне рішення не враховувало новий статус Пруссії. Хоча прусська армія і зазнала великої поразки 1806 року в битві під Єною та Ауерштедтом, вона ефективно виступила в битві під Ватерлоо. Тому прусські лідери розраховували на помітну роль в політиці Німеччини.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5tTDAxaGNDMUhaWEp0WVc1RGIyNW1aV1JsY21GMGFXOXVMbk4yWnk4ek56QndlQzFOWVhBdFIyVnliV0Z1UTI5dVptVmtaWEpoZEdsdmJpNXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Хвиля німецького націоналізму, посилена досвідом перебування німців під наполеонівським правлінням, об'єднавшись спочатку з лібералізмом, змінила політичні, соціальні та культурні відносини в німецьких державах. В цьому контексті можна виявити його корені в досвіді перебування німців під правлінням Наполеона. Студентські (нім. Burschenschaft) та популярні демонстрації, як у Вартбурзі в жовтні 1817 р., сприяли посиленню почуття єдності серед німецькомовних мешканців центральної Європи. Крім того, приховані, а інколи і явні обіцянки, дані під час Визвольної війни, породили очікування та широкої участі в політичному процесі, обіцянки, які значною мірою залишились невиконаними після досягнення миру. Агітація студентських організацій призвела до того, що такі консервативні лідери як Клеменс Венцель, князь фон Меттерніх, стали побоюватись зміцнення національної самосвідомості; через вбивство німецького драматурга в березні 1819 р. студентом-радикалом, прибічником національної єдності, були ухвалені 20 вересня 1819 р., які придушували інтелектуальне лідерство націоналістичного руху. Меттерніх скористався обуренням консерваторів через вбивство, аби консолідувати законодавство, яке б ще більше обмежило пресу та стримало зростання ліберальних і націоналістичних рухів. Внаслідок цього ці декрети загнали Буршів в підпілля, обмежили друк націоналістичних матеріалів, посилили цензуру преси та приватного листування й обмежили академічні дискусії, заборонивши університетським професорам заохочувати націоналістичні дебати. Декрети стали предметом брошури Teutschland [застаріла: Deutschland] und die Revolution (Німеччина та Революція) (1820 р.), в якій автор дійшов висновку, що і неможливо, і небажано придушувати вільне висловлення громадської думки реакційними засобами.
Економічна співпраця: Митний союз
Митний союз (нім. Zollverein) став ще однією установою, яка відіграла ключову роль в об'єднанні німецьких держав. Задуманий міністром фінансів Пруссії 1818 р. як прусський митний союз, він об'єднав землі Пруссії та Гогенцоллернів. Протягом наступних тридцяти років до союзу приєднались інші німецькі держави. Митний союз допоміг послабити протекціоністські бар'єри між німецькими державами, покращив і здешевив перевезення сировини та готових товарів. Це було особливо важливо для зростальних промислових центрів, більшість з яких перебували в області Рейну та долинах річок Саар і Рур.
Шляхи та залізниця
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhtTDFkaGNuUmlkWEpuWDJSbGJXOXVjM1J5WVhScGIyNWZNVGd4Tnk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFYyRnlkR0oxY21kZlpHVnRiMjV6ZEhKaGRHbHZibDh4T0RFM0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
На початку XIX століття стан німецьких шляхів погіршився до страхітливого. Як іноземні, так і місцеві мандрівники гірко скаржились на стан військових доріг (нім. Heerstraßen), які раніше підтримувались для зручності переміщення військ. Коли німецькі держави позбавилися статусу військового перехрестя, стан доріг все-таки поліпшився; протяжність доріг з твердим покриттям в Пруссії збільшилась з 3800 км в 1816 році до 16 600 км в 1852 році, чому частково посприяло винайдення щебеню. В 1835 році писав, що дороги, це «вени і артерії політичного організму …» та передбачив, що вони сприятимуть свободі, незалежності і процвітанню. Коли люди стали подорожувати, вони вступали в контакт з іншими людьми, в поїздах, в готелях, в ресторанах, а дехто і на фешенебельних курортах, таких як курорт в . Водний транспорт також покращився. Блокади на Рейні були зняті за наказами Наполеона, до 1820 року парові двигуни позбавили річкові човни громіздкої системи людей і тварин, що тягнули їх вгору проти течії. Вже в 1846 р. 180 пароплавів курсували німецькими річками і Боденським озером, мережа каналів простягалась від Дунаю, Везера і Ельби.
Якими важливими не були б ці поліпшення, їх неможливо порівняти з ефектом залізниці. Німецький економіст Фрідріх Ліст назвав залізниці і митний союз «сіамськими близнюками», підкресливши важливість їхньої взаємної залежності. Він був не один: поет Август Генріх Гофман фон Фаллерслебен написав вірш, в якому звеличував досягнення митного союзу, перелічивши на початку товари, які внесли в німецьку єдність більший вклад, аніж політика чи дипломатія. Історики Другого рейху згодом назвали залізниці першим показником єдиної держави; патріотичний романіст Вільгельм Раабе писав: «Німецька імперія була створена першою залізницею …» Не всі вітали залізного монстра з ентузіазмом. Прусський король Фрідріх Вільгельм III не бачив жодних переваг у подорожі з Берліна в Потсдам на декілька годин швидше, а Меттерніх взагалі відмовився від подорожі залізницею. Інші переймались питанням, чи є залізниця «злом», що псує краєвид: вірш 1838 р. Ніколауса Ленау An den Frühling (до весни) оплакував знищений залізницею стародавній спокій німецького лісу.
, перша гілка парової залізниці в німецьких державах, сполучила Нюрнберг і Фюрт в 1835 році, була 6 км завдовжки, хоча і працювала тільки в денний час, але виявилась прибутковою і популярною. Протягом трьох років було прокладено 141 км шляхів, до 1840 р. - 462 км, а до 1860 р. - вже 11157 км. Не маючи географічного центру (наприклад, столиця держави), залізниця утворювала мережу, що пов'язувала міста та ринки в регіонах, регіони в більші регіони тощо. З розширенням залізничної мережі вона ставала доступнішою для перевезення вантажів: 1840 року тариф був 18 пфенігів за тонну за кілометр, а в 1870 році - лише п'ять. Ефект від залізниці не забарився. Наприклад, можна було перевозити сировину долиною Руру без перевантаження. Залізничне сполучення заохочувало економічну активність та сприяло торгівлі. У 1850 році внутрішній водний транспорт перевозив втричі більше вантажів, ніж залізниця, але до 1870 року ситуація змінилась на протилежну, і залізниця стала перевозити вчетверо більше вантажу. Залізниця також змінила вигляд міст, спосіб подорожей для людей, її вплив поширився на весь суспільний лад. Хоча деякі з віддалених провінцій не мали залізничного сполучення до 1890-х років, з середини століття, щонайменше з 1865 року, більшість населення та промислових центрів мали залізничне сполучення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTHpFNE16UmpkWE4wYjIxemRHRnljbWxtY3k1cWNHY3ZNemN3Y0hndE1UZ3pOR04xYzNSdmJYTjBZWEp5YVdaekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Географія, патріотизм і мова
Коли стало легше подорожувати, німці стали бачити єдність в інших чинниках, крім мови. Брати Грімм, які склали великий словник, відомий як Грімм, також склали збірник народних казок та байок, в якому підкреслені паралелі оповідання між різними регіонами. Карл Бедекер написав путівники по різних містах і регіонах центральної Європи, зазначивши місця для ночівлі та місця, варті відвідування, і коротку історію замків, битв, знаменитих будівель і відомих людей. Його посібники також містили відстані, дороги, яких краще уникати, і туристичні стежки, якими варто пройти.
Слова Августа Генріха Гофмана фон Фаллерслебена втілили не тільки мовну, але і географічну єдність німецького народу. В пісні Deutschland, Deutschland über Alles, яку офіційно називають Das Lied der Deutschen, Фаллерслебен закликав суверенів німецьких держав визнати об'єднавчі властивості німецького народу. Ця та інші патріотичні пісні, такі як (Варта на Рейні) , почали звертати увагу на географічний простір, не обмежуючи «німецькість» спільною мовою. Шнекенбургер написав Варту на Рейні навмисно у відповідь на твердження, що через Рейн проходить «природний» східний кордон Франції. В приспіві Вітчизна наша, Вітчизна наша, відпочинь / Пильнує варта на Рейні, а також в інших патріотичних віршах, як-от: Das Rheinlied Ніколауса Бекера (Пісня Рейну) автори закликали німців захищати землі своєї батьківщини. У 1807 році стверджував, що місцевість впливає на характер нації, пов'язавши територію з народом. Паралельно з цією ідеєю з'явились рухи за збереження старих фортець та історичних місцевостей, в основному зосереджені в області Рейну, місці багатьох зіткнень з Францією та Іспанією.
Доберезневий період та лібералізм в XIX столітті
Період поліційної держави в Австрії та Пруссії та щільна цензура, який тривав до революцій 1848 року згодом отримав назву нім. Vormärz (до березня), посилаючись на березень 1848 року. В цей період європейський лібералізм пережив піднесення; до порядку денного були включені економічні, соціальні та політичні питання. Більшість європейських лібералів в доберезневий період, зокрема, шукали єдність на принципах націоналізму, підтримували перехід до капіталізму, прагнули розширення виборчого права для чоловіків. «Радикальність» лібералів залежала від ставлення до широти виборчого права для чоловіків. Чим більше пропонувалось розширити виборче право, тим радикальніше вважалась пропозиція.
Хамбаський фестиваль: ліберальний націоналізм і консервативна реакція
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDFwMVp5MTZkVzB0YUdGdFltRmphR1Z5TFhOamFHeHZjM05mTVMweE1qQXdlRGd5TlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFduVm5MWHAxYlMxb1lXMWlZV05vWlhJdGMyTm9iRzl6YzE4eExURXlNREI0T0RJMUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Незважаючи на рішучість консервативної реакції, ідеї єдності разом з поняттями в німецькомовних державах. В Хамбаському фестивалі в травні 1832 р. взяло участь понад 30 000 чоловік. Підвищений в статусі до регіонального ярмарку, його учасники проголошували братерство, свободу і національну єдність. Учасники фестивалю зібрались в місті нижче, і рушили до руїн замку Хамбах трохи вище невеликого містечка Гамбах, в Баварії. Несучи прапори, граючи в барабани, та співаючи учасникам знадобилась більша частина ранку до середини дня, аби дістатись замку, де вони слухали виступи націоналістичних ораторів від консервативного до радикального спектра. Вміст промов показав істотну відмінність німецького націоналізму 1830-х років від французького націоналізму Липневої революції: головна увага німецького націоналізму приділялась вихованню народу, коли народ здобуде освіту в необхідному обсязі, вони б досягли б мети. Риторика в Хамбасі підкреслила мирну природу німецького націоналізму. Справа була не в зведенні барикад, «французькому» стилі націоналізму, а створенні емоційних мостів між групами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk0TDB0aGNtbHJZWFIxY2w5RVpXNXJaWEpqYkhWaUxtcHdaeTh6TnpCd2VDMUxZWEpwYTJGMGRYSmZSR1Z1YTJWeVkyeDFZaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Як і 1819 року після вбивства , Меттерніх використав популярні демонстрації в Хамбаському замку як підставу для провадження консервативної соціальної політики. «Шість статей» від 28 червня 1832 року підтвердили, в першу чергу, принцип монархічної влади. 5 липня Франкфуртський парламент підтримав додаткові 10 статей, які повторили чинні правила цензури, обмежили політичні організації, та іншу суспільну діяльність. Крім того, держави-члени погодились направити військову допомогу будь-якому уряду у випадку загрози заворушень. очолив половину баварської армії аби «підпорядкувати» регіон Пфальц. Декілька промовців з Хамбаських демонстрацій були заарештовані та ув'язнені; один з них, Карл Генріх Брюґеман (1810—1887), студент юридичного факультету та представник підпільних Бурш був відправлений до Пруссії, де був спочатку засуджений до смертної кари, але потім помилуваний.
Лібералізм та відповідь на економічні проблеми
Кілька інших чинників ускладнили поширення націоналізму в німецькомовних країнах. Серед людських чинників були, зокрема, політичне суперництво між членами союзу, особливо між Австрією та Пруссією та соціоекономічне суперництво між торговельними угрупуваннями, землевласниками та аристократами. Серед природних чинників була сильна посуха на початку 1830 р., та в 1840-х роках, продовольча криза в 1840 році. Подальші ускладнення виникли внаслідок змін в індустріалізації та виробництві; в пошуках роботи люди покидали села та малі міста аби працювати в місті протягом тижня, повертаючись на півтора дня у вихідні.
Економічні, соціальні й культурні зсуви в житті звичайних людей, труднощі перехідної економіки, і злидні погодних лих сприяли посиленню проблем в Центральній Європі. Неспроможність більшості урядів впоратись з продовольчою кризою середини 1840-х років спричиненою поширенням фітофторозу та декількох сезонів з несприятливою погодою створили в багатьох враження, що багаті і впливові представники суспільства не мають жодного інтересу до їхніх проблем. Влада була стурбована зростанням політичних та соціальних хвилювань серед робітників та невдоволенням інтелігенції. Здавалось, що жодна цензура, штрафи, ув'язнення та депортація не зможе зупинити критику. Крім того, ставало дедалі ясніше, що і Австрія, і Пруссія прагнуть домінувати в будь-якому спільному союзі, тому вони заважали одна одній в справі об'єднання.
Перші спроби об'єднання
Важливо відзначити, що і демонстрація у Вартбурзі 1817 року, і Гамбаський фестиваль 1832 року не мали чіткої програми об'єднання. На Гамбаському фестивалі промови багатьох ораторів були сповнені розпачі. Утримані разом лише завдяки ідеї об'єднання, їхні уявлення про те, як її досягнути, не мали конкретних планів, проте спирались на туманні ідеї того, що Народ, отримавши належну освіту, здобуде єдність сам собою. Гучні промови, прапори, піднесені студенти й обіди не перетворились у новий політичний, бюрократичний та адміністративний апарат; не з'явилась і конституція, хоча про неї й багато говорили. 1848 року націоналісти спробували виправити цю проблему.
Німецькі революції 1848 року та Франкфуртський парламент
Популярні німецькі революції 1848–1849 рр. мали на меті національну єдність та ухвалення єдиної конституції. Революціонери тиснули на уряди, особливо в Рейнській області, щоб скликати парламентську асамблею для написання проєкту конституції. Зрештою, багато лівих революціонерів сподівались, що ця конституція гарантуватиме універсальне виборче право для чоловіків, постійний національний парламент й об'єднану Німеччину, можливо, під головуванням прусського короля, який був найлогічнішим кандидатом: Пруссія була найбільшою державою за розміром та найпотужнішою. Зазвичай, революціонери справа від центру пропонували якось розширити виборче право у своїх державах і, можливо, якусь форму слабкого союзу. Їх тиск призвів до різних виборів, заснованих на різних вимогах до виборців, наприклад, прусська система трьох класів, яка надавала більше представницького впливу багатшим землевласникам.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxoTDFCaGNteHBZVzFsYm5SZlJuSmhibXRtZFhKMFgxQmhkV3h6WDBOb2RYSmphRjh4T0RRNExtcHdaeTh5TWpCd2VDMVFZWEpzYVdGdFpXNTBYMFp5WVc1clpuVnlkRjlRWVhWc2MxOURhSFZ5WTJoZk1UZzBPQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
27 березня 1849 року Франкфуртськими національними зборами ухвалено (нім. Paulskirchenverfassung), а в квітні 1849 року запропоновано титул кайзера (імператора) прусському королю Фрідріху-Вільгельму IV. Він відмовився через низку причин. Публічно він пояснив, що не міг узяти корону без згоди власне держав, під якими він мав на увазі принців. У приватних розмовах він побоювався протистояння з іншими німецькими князями та військового вторгнення Австрії та Росії; також він мав фундаментальну відразу до ідеї отримання корони з рук народно обраного парламенту: за його словами, він не міг взяти корону з «глини». Незважаючи на вимоги до виборців, які часто були продовженням політичних проблем, які ліберали намагались розв'язати, Франкфуртські національні збори спромоглися написати конституцію та погодитись на «малонімецьке» розв'язання німецького питання. Національні збори у Франкфурті завершились частковою поразкою: хоча лібералам і не вдалось досягти бажаної єдності, їм усе ж таки вдалось опрацювати багато конституційних питань і реформ спільно з німецькими принцами.
1848 р. і Франкфуртський парламент в ретроспективі
Успіхи та невдачі Франкфуртських національних зборів спричинили десятиліття суперечок серед дослідників німецької історії та зробили внесок в історіографічні пояснення німецького націєтворення. Одна школа, що виникла після 1918 року й набрала ваги після Другої світової війни, стверджувала, що так званий провал німецьких лібералів у Франкфуртських національних зборах призвів до компромісу буржуазії з консерваторами, особливо з консервативними прусськими землевласниками (юнкери), а згодом — до так званого нім. Sonderweg (особливий шлях Німеччини) у XX столітті. Провал об'єднання 1848 року, згідно з цим поглядом, призвів до спізнілого формування національної держави 1871 року, що, у свою чергу, затримало розвиток позитивних національних цінностей. Крім того, представники цієї школи стверджують, що «провал» 1848 року підтвердив приховані аристократичні прагнення німецького середнього класу; як наслідок, ця група ніколи не розвивала самосвідому програму модернізації.
Пізніші дослідники виступили проти цієї ідеї, стверджуючи, що Німеччина не мала жодного особливого шляху, подібно до того, як історія інших країн має свої особливості, історіографічна ідея відома як . Натомість ця група істориків вважає, що 1848 рік відзначив конкретні досягнення ліберальних політиків; багато їхніх ідей і програм пізніше потрапили до соціальних програм Бісмарка (наприклад, соціальне страхування, освітні програми, і розширення виборчого права). Крім того, поняття особливого шляху спирається на те, що шлях деяких інших країн (в цьому випадку, Великої Британії) є загальноприйнятою нормою. Ця школа також піддає сумніву Британську модель та новіші дослідження націєтворення в Британії й інших «нормальних» країнах (наприклад, Франції та США) вони припустили, що навіть в цих державах, розвиток нації не був рівномірним, або особливо рано, але відбувалось в основному в середині та кінці XIX століття. Наприкінці 1990-х років цей погляд став головним, хоча деякі історики досі вважають аналіз з погляду особливого шляху корисним для розуміння періоду націонал-соціалізму.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDBsdFlXZGxYMGRsY20xaGJtbGhYeVV5T0hCaGFXNTBhVzVuSlRJNUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUpiV0ZuWlY5SFpYSnRZVzVwWVY4bE1qaHdZV2x1ZEdsdVp5VXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Проблема сфер впливу: Ерфуртський союз та Ольмуцький договір
Після розпуску Франкфуртських національних зборів, Фрідріх Вільгельм IV, під впливом генерала Йозефа фон Радовіца підтримав створення , федерації німецьких держав, за винятком Австрії, за добровільною згодою німецьких князів. Цей обмежений союз на чолі з Пруссією майже повністю ліквідував би вплив Австрії на решту німецьких держав. Спільний дипломатичний тиск Австрії та Росії (гаранта угод 1815 року, яким були встановлені Європейські сфери впливу) змусили Пруссію відмовитись від ідеї Ерфуртського союзу на зустрічі в невеликому містечку Ольмюц у Моравії. У листопаді 1850 р. представники Пруссії, зокрема Радовіц та Фрідріх-Вільгельм, погодились відновити Німецького союзу під керівництвом Австрії. Ця угода відома як , а в Пруссії її ще називали «Ольмуцьким приниженням».
Хоч і здавалось би, незначні події, пропозиція Ерфуртського союзу та Ольмюцький договорів гостро висвітлили проблеми сфер впливу в німецьких державах. Питання об'єднання стало не питанням якщо, а питанням коли, і це коли залежало від сили. Один з колишніх членів Франкфуртських національних зборів, Йоганн Густав Дройзен, так окреслив проблему:
![]() | Ми не можемо приховати те, що суть усього німецького питання є простим вибором між Пруссією та Австрією. У цих країнах життя німців має свої позитивні та негативні сторони, в першому випадку еліта націоналістична і реформаторська, а в другому, - династична і деструктивна. Німецьке питання не є конституційним, а є питанням про владу; і прусська монархія наразі повністю німецька, в той час як австрійська такою бути не може. | ![]() |
Об'єднання на цих умовах викликало дипломатичні проблеми. Можливість об'єднання Німеччини (та й Італії) кидала виклик фундаментальним засадам балансу сил досягнутого 1815 року; об'єднання цих держав підірвало б принципи суміщення сфер впливу. Меттерніх, та цар Олександр (і його міністр зовнішніх справ граф ), основні архітектори цієї системи, замислили та створили в Європі (й у решті світу) систему рівноваги, гарантовану чотирма державами: Великою Британією, Францією, Росією й Австрією. Кожна з цих держав мала свої географічні сфери впливу; вплив Франції включав Піренейський півострів і спільний вплив в італійських державах; Росія отримала вплив на східну частину Центральної Європи та балансування на Балканах; до австрійської сфери впливу належала велика частина колишнього Рейху в Центральній Європі (Священної Римської імперії); до Британської сфери впливу належала решта світу, особливо моря.
Система сфер впливу в Європі залежала від подрібнення німецьких та італійських держав, а не їх консолідації. Тому об'єднання німців під одним прапором викликало важливі питання: Хто такі німці?, Де Німеччина?, а також Хто буде при владі?, і, головне, Хто зможе найкращим чином захистити «Німеччину», яка і де вона не була б? Різні групи запропонували різні розв'язання цієї проблеми. Згідно з малонімецьким розв'язанням, німецькі держави об'єднуються під керівництвом Пруссії; згідно з великонімецьким розв'язанням, німецькі держави мають об'єднатись під керівництвом Австрії. Ця суперечність, останній етап , яка домінувала в політиці німецьких держав й австро-прусської дипломатії з часу створення Королівства Пруссії 1701 року, виступила на перший план протягом наступних двадцяти років.
Зовнішні очікування від об'єднаної Німеччини
Інші націоналісти покладали великі сподівання на рух об'єднання Німеччини, і провал німецької єдності після 1850 р., здавалося, відкинув національний рух назад. Революціонери пов'язували національне об'єднання з прогресом. Як Джузеппе Гарібальді написав німецькому революціонеру 10 квітня 1865 р., «прогрес людства, здається, зупинився, і ви з вашим інтелектом знаєте чому. Проблема в тому, що світу бракує нації зі справжнім лідерством. Таке лідерство, зрозуміло, потрібно не для домінування над іншими народами, а для проводу їх шляхом служби до братерства народів, коли будуть знищені всі бар'єри, зведені егоїзмом». Гарібальді шукав у Німеччині той «тип керівництва, яке, у справжніх традиціях середньовічного лицарства, присвятило б себе виправленню помилок, підтримці слабких, віддаючи в жертву швидкі прибутки і матеріальні вигоди для набагато тоншого й більшого досягнення полегшити страждання людей. Нам потрібна нація, досить смілива, щоб стати провідником на цьому шляху. Вона приверне на свій бік усіх тих, хто зараз страждає під іноземним гнітом.»
Об'єднання Німеччини також розглядалося як передумова для створення європейської федерації, з розширення якої Джузеппе Мадзіні й інші європейські патріоти вживають заходи протягом понад трьох десятиліть.
![]() | Навесні 1834 року, будучи в Берні, Мадзіні та кількадесят біженців з Італії, Польщі та Німеччини заснували нову асоціацію з амбітною назвою «Молода Європа». Основна ідея полягала в тому, що так само, як Французька революція 1789 року розширила поняття особистої свободи, необхідна ще одна революція, аби зробити те саме для національної свободи; у своєму баченні він пішов ще далі, оскільки сподівався, що в не дуже віддаленому майбутньому вільні країни можуть утворити федеральну Європу з Федеральними зборами, які працюватимуть зі спільними інтересами цих країн. [...] Його прагненням було ніщо інше, як скасувати створену 1815 року на Віденському конгресі систему, якою була затверджена гегемонія декількох великих держав, які придушували появу менших націй. [...] Мадзіні сподівався, але без особливої впевненості, що його бачення ліги або спільноти незалежних держав буде втілене ще за його життя. На практиці, Молода Європа не мала грошей і народної підтримки й проіснувала не довго. Тим не менш, він завжди залишався вірним ідеалу об'єднаного континенту, для чого була необхідна поява незалежних держав. | ![]() |
Зміцнення Пруссії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN5TDBKcGMyMWhjbU5yVW05dmJrMXZiSFJyWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFtbHpiV0Z5WTJ0U2IyOXVUVzlzZEd0bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
1859 року Вільгельм I Гогенцоллерн став регентом свого хворого брата Фрідріха-Вільгельма IV; Гельмут фон Мольтке Старший обіймав посаду начальника прусського генерального штабу, Альбрехт фон Роон — військового міністра Пруссії Фон Роон і Вільгельм (брав активну участь у таких речах) реорганізував прусську армію, а Мольтке переробив стратегічний план оборони Пруссії та зробив оперативне командування ефективнішим. Військові реформи (і видатки на їхнє проведення) спричинили в Пруссії. І парламент, і король, разом з військовим міністром, хотіли отримати контроль над військовим бюджетом. Вільгельм, коронований 1862 р. королем Вільгельмом I, призначив Отто фон Бісмарка прем'єр-міністром Пруссії; Бісмарк розв'язав кризу на користь військового міністра.
Кримська війна 1854—1855 років та італійська війна 1859 року порушили відносини між Великою Британією, Францією, Австрією та Росією. Внаслідок спричиненого війнами безладу, поєднання реформ оперативного командування фон Мольтке, реформи армії фон Роона та Вільгельма та дипломатія Бісмарка зсунули європейський баланс сил. Їх спільні дії зробили Пруссію провідною країною серед німецьких держав завдяки комбінації успішних дипломатичних відносин, підкріплених можливістю застосування прусської армії, і внутрішній консерватизм, поєднаний із прагматизмом: Realpolitik.
Бісмарк окреслив зміст Realpolitik у відомій згодом промові «Залізом та кров'ю» перед бюджетним комітетом прусського парламенту 30 вересня 1862 року, незабаром після того, як він став прем'єр-міністром: «Великі питання часу вирішуватимуться не розмовами та резолюціями більшості […] — але залізом і кров'ю» Слова Бісмарка «залізом і кров'ю» були по-різному неправильно процитовані або трактовані як доказ німецької спраги крові і влади. По-перше, слова з промови «великі питання часу вирішуватимуться не розмовами і резолюціями більшості» часто трактують як відмову від політичного процесу, чого сам Бісмарк не бажав. По-друге, його наголос на крові та залізі не означав просто неперевершену військову силу прусської армії, а два важливих аспекти: по-перше, здатність німецьких держав виробляти залізо (і пов'язаних з ними військових матеріалів) і, по-друге, готовність застосувати їх у разі потреби.
Створення єдиної держави
Необхідність як заліза, так і крові невдовзі стала очевидною. 1862 року, коли Бісмарк виступив із промовою, ідея німецької національної держави в дусі мирного пангерманізму посунулась від ліберального і демократичного характеру в 1848 році для наближення з реальною політикою Бісмарка. Бувши прагматиком, Бісмарк зрозумів можливості, перешкоди та переваги об'єднаної держави, а також важливість зв'язку цієї держави з династією Гогенцоллернів, що для деяких істориків, є одним з основних внесків Бісмарка у створення імперії в 1871 році. Умови договорів між різними німецькими державами забороняли йому робити односторонні дії; політичне та дипломатичний досвід підказав йому непрактичність таких дій. Аби німецькі держави разом пішли на війну, або, як він сподівався станеться, будуть вимушені оголосити війну проти спільного ворога, супротивна сторона має першою оголосити війну одній з німецьких держав. Історики тривалий час обговорювали роль Бісмарка в подіях, що призвели до Франко-Прусської війни. Згідно з традиційною точкою зору, сформульованою значною мірою в XIX і початку XX століття про-прусськими істориками, Бісмарк був єдиним натхненником об'єднання, однак після 1945 року історики стали бачити більше опортунізму та цинізму в маніпулюванні обставинами Бісмарком для провокування війни. Бісмарк не був ані злодієм, ані святим; маніпулюючи подіями 1866 і 1870 років він показав політичні та дипломатичні здібності, які примусили Вільгельма звернутися до нього в 1872 році.
Три події відіграли основне значення для адміністративного та політичного об'єднання Німеччини: смерть без спадкоємців чоловічої статі короля Данії Фредеріка VII, що призвело до війни за Данію 1864 року; можливість отримати союзника після об'єднання Італії в боротьбі проти Австрії в Австро-Прусській війні 1866 року; побоювання французів опинитись в оточенні Гогенцоллернів спонукали оголосити війну Пруссії, що призвело до Франко-Прусської війни 1870—1871 років. Завдяки поєднанню дипломатії та політичного лідерства Бісмарка, військових реформ фон Роона, та військової стратегії фон Мольтке, Пруссія довела, що жодна з країн-підписантів не здатна гарантувати австрійську сферу впливу в Центральній Європі. Таким чином Пруссія здобула гегемонію серед німецьких держав та поклала край .
Проблема Шлезвіг-Гольштейну
Перша можливість сталась у вигляді . 15 листопада 1863 року король Данії Кристіан IX став королем Данії та герцогом Шлезвігу і Гольштейну. 18 листопада 1863 року він підписав листопадову Конституцію Данії та оголосив князівство Шлезвіг частиною Данії. Німецький союз бачив цей акт як порушення Лондонського протоколу 1852 року в якому був підкреслений статус Королівства Данія без складу незалежного герцогства Шлезвіг і Гольштейн. Крім того, населення Шлезвігу і Гольштейну цінувало незалежність, також більша частина аристократії герцогства Гольштейн була німецького походження і розмовляла німецькою мовою у повсякденному житті; населення було більш змішаним в Шлезвігу, зі значною данською меншиною. Дипломатичні спроби домогтися скасування листопадової Конституції провалились, і прусські та австрійські війська переходять кордон Шлезвігу 1 лютого 1864 року. Спочатку данці намагалися захистити свою країну за допомогою даневірке, стародавнього земляного валу, але він виявився неефективним. Данці не могли протистояти об'єднаним військам Пруссії та Австрії і не могли розраховувати на допомогу від своїх союзників в інших скандинавських країнах (Данія порушила Протоколи). , один з перших випадків використання рушниць з ковзним затвором, допомогла Пруссії як в цій війні, так і в Австро-Прусській війні два роки потому. Нова рушниця дозволила прусському солдатові робити п'ять пострілів лежачи, коли солдат зі старою рушницею робив один постріл та мав перезаряджати її стоячи. Данська війна 1864 року призвела до перемоги об'єднаних армій Пруссії та Австрії, обидві країни отримали контроль над Шлезвігом і Гольштейном, що було закріплено в у Відні 30 жовтня 1864 року.
Австро-Прусська війна 1866 року
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV3TDAxaGNDMUJkWE4wY205UWNuVnpjMmxoYmxkaGNpNXpkbWN2TWprd2NIZ3RUV0Z3TFVGMWMzUnliMUJ5ZFhOemFXRnVWMkZ5TG5OMlp5NXdibWM9LnBuZw==.png)
1866 року на тлі об'єднання Італії, Бісмарк створив дипломатичні умови, за яких Австрія оголосила війну Пруссії. Основні підстави для війни були закладені у , де обидві держави стверджували, що виступають від імені всіх німецьких держав. В квітні 1866 року, представник Пруссії у Флоренції підписав секретну угоду з Італією. Згідно з цією угодою обидві країни мали допомагати одна одній у війні проти Австрії. Наступного дня представник Пруссії до Франкфуртського бундестагу представив план, що передбачав затвердження національної конституції та національних зборів обраний на прямих виборах і загального виборчого права. Знаючи про складні і неоднозначні відносини Бісмарка з ландтагом (державний парламент) в Пруссії, викликали виправданий скептицизм серед німецьких лібералів, які бачили в цій пропозиції хід для посилення влади Пруссії.
Вибір сторони
Дебати з приводу запропонованої національної конституції стали спірними, коли до Відня поступили новини про маневри італійських військ в Тиролі (21 квітня 1866 р.) та вздовж венеціанського кордону. Австрійський уряд наказав часткову мобілізацію в південних регіонах, Італія, у відповідь оголосила повну мобілізацію. Незважаючи на заклики мислити та діяти раціонально, Італія, Пруссія та Австрія продовжили рухатись до збройного конфлікту. 1 травня, Вільгельм передав командування армією в руки , наступного дня розпочалась повномасштабна мобілізація в Пруссії.
В парламенті, група держав, відома як нім. Mittelstaaten — «держави в середині» (Баварія, Вюртемберг, великі герцогства Баден і Гессен-Дармштадт, і герцогства , Саксен-Майнінген, та Нассау), підтримали повну демобілізацію в державах союзу. Уряди цих країн відхилили привабливі обіцянки і жахливі погрози, якими Бісмарк сподівався переконати виступити проти Габсбургів. У військовому штабі Пруссії зрозуміли, що єдиними союзниками серед німецьких держав проти Габсбургів були великі герцогства Мекленбург-Шверін і Мекленбург-Стреліц (дрібні князівства, що межують з Бранденбургом з невеличким військом та слабким політичним впливом), а єдиним союзником за кордоном була Італія.
Опозиція до прусської тактики залізної руки виникла і серед інших соціальних і політичних груп. Ради міст німецьких держав, ліберальні члени парламенту і торгових палат, які виступали за єдину державу, які бачили великі переваги в об'єднанні, виступали проти будь-якої війни між Пруссією і Австрією: такий конфлікт служитиме лише монархічним династіям, а не інтересам громадян, які вони розуміли як «цивільні» та / або «буржуазні». Суспільна думка також виступала проти домінування Пруссії. Католицьке населення вздовж річки Рейн, особливо в таких регіонах, як космополітичний Кельн і щільнонаселена долина Руру, схилялось в бік Австрії. В пізній весні, найважливіші держави виступали проти зусиль Берліна з силової реорганізації німецьких держав. Прусський уряд сприймав питання німецької єдності, як питання влади і того, хто при підтримці армії міг її здобути. Ліберали у Франкфуртському бундестазі бачили досягнення єдності німецьких держав, внаслідок переговорів та розподілу влади серед багатьох партій.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF3THpFNE5qWmZjSEpwYm5vdFpuSnBaV1J5YVdOb0xXdGhjbXd0WW1WcExXdHZaVzVwWjJkeVlXVjBlbDh4WWkwMk5EQjROREk0TG1wd1p5OHlPVEJ3ZUMweE9EWTJYM0J5YVc1NkxXWnlhV1ZrY21samFDMXJZWEpzTFdKbGFTMXJiMlZ1YVdkbmNtRmxkSHBmTVdJdE5qUXdlRFF5T0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Ізоляція Австрії
Хоча деякі німецькі держави спочатку виступили на боці Австрії, вони залишилися в обороні і не змогли виступити з атакою проти прусської армії. Австрійська армія воювала з Пруссією лише при підтримці з боку Саксонії. Франція обіцяла надати допомогу, але вона прийшла запізно і була незначною. Для Австрії ситуація була ускладнена необхідністю вести війну на другому фронті в третій італійській війні за незалежність. Одноденна битва при Кеніггреці поблизу села Садова принесла Пруссії беззаперечну і рішучу перемогу.
Реальна політика і Північнонімецький союз
Необхідно було швидко досягти миру, аби уникнути вступу Росії у війну на боці Австрії. Пруссія анексувала Ганновер, Гессен-Кассель, Нассау і вільне місто Франкфурт. Гессен-Дармштадт втратив частину території, але не суверенітет. Держави на південь від річки Майн (Баден, Вюртемберг і Баварія) підписали окремі договори з вимогою сплати контрибуцій та утворення союзів, які втягнули їх у сферу впливу Пруссії. Австрія з більшістю союзників були виключені з Північнонімецького союзу.
Кінець домінування Австрії серед німецьких держав змінив центр її уваги на Балкани. 1867 року австрійський імператор Франц-Йосиф ухвалив угоду (Австро-угорський компроміс 1867 року), згідно з якою угорські володіння отримали рівні права з австрійськими, чим була створена подвійна монархія Австро-Угорщини. Празький мирний договір 1866 року висунув м'які умови до Австрії, де відносини між Австрією та новою національною державою, Італією, зазнали істотних змін; хоча Австрія була набагато успішнішою у військових діях проти італійських військ, країна втратила важливі провінції Венеції. Габсбурги передали Венецію Франції, яка згодом офіційно передала контроль Італії. Французька громадськість була обурена перемогами Пруссії та вимагала реванш за Садову, що сприяло зростанню антипрусським настроям у Франції, які ще дужче посилились за кілька місяців до Франко-прусської війни. Іншим чинником стало те, що на зустрічі в Біарриці у вересні 1865 роком Наполеона III з Бісмарком, останній дав зрозуміти (або Наполеон думав, що отримав натяк), що Франція може анексувати частину Бельгії і Люксембургу в обмін на нейтралітет.
Поразка Австрії призвела до переосмислення внутрішніх розбіжностей, місцевої автономії і лібералізму. Новий Північнонімецький союз мав свою конституцію, прапор, урядові й адміністративні структури. Пруссія, під керівництвом Отто фон Бісмарка, воєнними перемогами здолала активний опір Австрії ідеї об'єднаної Німеччини. Ця ідея не лише послабила вплив Австрії на німецькі держави, а й розколола дух загальнонімецької єдності: більшість німецьких держав були незадоволенні прусською політикою сили.
Війна з Францією
1870 року три важливих уроки Австро-прусської війни стали зрозумілими: могутня держава своєю військовою потугою може піддавати сумніву старі альянси і сфери впливу визначені в угодах 1815 року. Завдяки дипломатичним маневрам справний лідер може створити такі умови, за яких інша держава буде вимушена оголосити війну, штовхаючи країни в оборонний союз на захист начебто жертви агресії. Нарешті, військовий потенціал Пруссії значно перевищував Австрію, і Пруссія була єдиною державою в Німецькому союзі та серед німецьких держав в цілому, здатна захистити їх від можливого втручання або нападу. 1866 року більшість середніх німецьких держав виступали проти Пруссії; до 1870 року ці держави були або вимушені, або вмовлені укласти оборонні союзи з Пруссією. Якщо європейська держава оголосила б війну проти одного із членів цього союзу, решта мала виступити на захист проти агресора. Витонченими маніпуляціями Бісмарку вдалось створити таку ситуацію, коли Франція зіграла роль агресора, а Пруссія захисника прав та свобод німців.
Крах сфер впливу в Іберії
Наступний удар по створеній 1815 року у Відні системі, яку підтримував та захищав Меттерніх разом з консервативними союзниками протягом наступних сорока років, стався в Іспанії. Внаслідок революції 1868 року була скинута з престолу королева Ізабелла II, яка була вимушена втекти до Парижу. Іспанія, в пошуках наступника престолу, запропонувала корону трьом європейським князям, і кандидатура кожного була відкинута Наполеоном III (як лідера панівної в регіоні держави). Нарешті, 1870 року корона була запропонована , князю католицької гілки династії Гогенцоллернів. Через цю пропозицію розгорівся великий скандал.
Протягом наступних кількох тижнів іспанська пропозиція стала головною темою розмов про майбутнє Європи. Бісмарк закликав Леопольда прийняти пропозицію. Король Іспанії з династії Гогенцоллерн-Зігмарінген означатиме, що по обидві сторони Франції стоять країни керовані королями походженням з династії Гогенцоллернів, що могло подобатись Бісмарку, але було неприйнятним як для Наполеона III, так для його міністра закордонних справ, . Грамон написав різкий ультиматум Вільгельму як главі роду Гогенцоллернів, заявивши, що якщо будь-хто з Гогенцоллернів прийме іспанську корону, французький уряд реагуватиме, хоча він не окреслив характер дій. Леопольд зняв свою кандидатуру, розрядивши в такий спосіб кризу, але французький посол у Берліні не залишив цю проблему без уваги. Він звернувся безпосередньо до прусського короля Вільгельма під час відпочинку в Бад-Емсі з вимогою зробити публічну заяву про відмову підтримати коронацію будь-кого з роду Гогенцоллернів на трон в Іспанії. Вільгельм відмовився робити подібну заяву та відправив Бісмарку телеграму з описом французьких вимог. Бісмарк скористався телеграмою, відомою як «Емська депеша», як шаблоном для короткого повідомлення пресі. Будучи скорочена та загострена самим Бісмарком, та з додатковими змінами, яких вона зазнала у французькому агентстві перекладів Хавас, вона здійняла хвилю обурення у Франції. Французька публіка, все ще засмучена поразкою під Садовою, вимагала оголосити війну.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRqTDA1aGNHOXNaVzl1WDBsSlNWOVBkSFJ2WDNadmJsOUNhWE50WVhKamExOGxNamhFWlhSaGFXd2xNamt1YW5Cbkx6STRNSEI0TFU1aGNHOXNaVzl1WDBsSlNWOVBkSFJ2WDNadmJsOUNhWE50WVhKamExOGxNamhFWlhSaGFXd2xNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Військові дії
Наполеон III намагався забезпечити територіальні поступки з обох сторін до і після Австро-Прусської війни, але, незважаючи на посередництво в процесі мирних переговорів, вони завершились безрезультатно. Згодом він сподівався, що Австрія разом з колишніми союзниками, особливо південними німецькими державами Баден, Вюртемберг і Баварія, візьме участь у війні заради помсти, але в дію вступив договір 1866 року: всі німецькі держави, навіть всупереч власної волі, виступили єдиним фронтом проти Франції. Замість війни заради помсти, за підтримки різних німецьких союзників, проти Пруссії, Франція опинилась у війні проти німецьких держав, без жодної підтримки. Військові реформи Роона та застосування оперативної стратегії разом дали успішний результат у війні проти Франції. Швидкість мобілізації прусської армії здивувала Францію, а здатність прусської армії зосереджувати сили в обраних точках, нагадала стратегію Наполеона I сімдесят років тому, переважила французьку мобілізацію. Використовуючи ефективно покладену залізничну мережу, пруські війська доставлялись в місця битв відпочивши та готовими до дій. Французькі війська мали йти пішки багато миль, аби дістатись зони бойових дій. Після декількох битв, зокрема, при Шпіхерні, при Верті, при Марс-ла-Тур, і , німці розгромили основні французькі війська і дістались важливого міста Мец, та столиці Франції, Парижу. Вони захопили французького імператора та взяли всю армію в полон у битві під Седаном 1 вересня 1870 року.
Проголошення Німецької імперії
Принизливий полон французького імператора та втрата цілої французької армії, яка потрапила у пастку в тимчасовому таборі в Саарі («Табірна ганьба», як назвали її французи), спричинило безлад у французькому уряді; активні противники Наполеона повалили уряд, і проголосили Третю республіку. Німецьке Верховне Командування очікувало від Франції швидкого укладання миру, але нова республіка відмовилась здаватись. Прусська армія оточила Париж, та протримала його в облозі до середини січня. 18 січня 1871 року в дзеркальній залі Версаля, німецькі князі і старші воєначальники проголосили Вільгельма «німецьким імператором». В укладеній згодом Франція відмовилась від більшості традиційно німецьких регіонів (Ельзасу та німецькомовної частини Лотарингії), погодилась на виплату репарацій, розрахованих на основі чисельності населення, та еквівалентних репараціям, які Наполеон Бонапарт наклав на Пруссію 1807 року; також була погоджена німецька адміністрація в Парижі і більшій частині північної Франції з «поетапним виведенням німецької армії відповідно до сплачених репарацій.»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN5TDBGZmRsOVhaWEp1WlhKZkxWOUxZV2x6WlhKd2NtOXJiR0Z0WVhScGIyNWZZVzFmTVRoZlNtRnVkV0Z5WHpFNE56RmZKVEk0TXk1ZlJtRnpjM1Z1WjE4eE9EZzFKVEk1TG1wd1p5OHpOekJ3ZUMxQlgzWmZWMlZ5Ym1WeVh5MWZTMkZwYzJWeWNISnZhMnhoYldGMGFXOXVYMkZ0WHpFNFgwcGhiblZoY2w4eE9EY3hYeVV5T0RNdVgwWmhjM04xYm1kZk1UZzROU1V5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Важливість процесу об'єднання
Перемога у Французько-Прусській війні стало наріжним каменем націоналістичної справи. В першій половині 1860-х років Австрія і Пруссія разом намагались говорити від імені німецьких держав; обидві стверджували, що здатні захищати інтереси Німеччини як за кордоном, так і у внутрішніх справах. Вони разом довели це у відповідь на проблему Шлезвіг-Гольштейну. Після здобуття перемоги над Австрією в 1866 році, Пруссія отримала можливість відстоювати своє право виступати від імені німецьких держав і захищати інтереси Німеччини, принаймні внутрішньо; Австрія натомість спрямувала дедалі більше уваги до своїх провінцій на Балканах. Перемога над Францією в 1871 році затвердила Пруссію в ролі домінантного гравця в об'єднаній німецькій державі. З проголошенням Вільгельма Кайзером (імператором), Пруссія взяла на себе керівництво новою імперією. Південні держави офіційно увійшли до об'єднаної Німеччини згідно з (26 лютого 1871 р.; ратифікований у від 10 травня 1871 р.), який формально завершив війну. Хоча політика Бісмарка і призвела до перетворення Німеччини зі слабкої конфедерації у федеративну національну державу, цей процес також залежав від інших чинників. Об'єднання відбулося завдяки традиціям правової співпраці в рамках Священної Римської імперії та економічної співпраці в Німецькому митному союзі. Труднощі поступу, вплив лібералів 1848 року, військова реформа Роона та неперевершеність стратегії Мольтке, все це зіграло свою роль в процесі політичного об'єднання.
Політичне і адміністративне об'єднання
Нова імперія складалась з 25 держав, з них три ганзейских міста. Імперія була малонімецьким розв'язком (нім. Kleindeutsche Losung) німецького питання, на відміну від великонімецького розв'язку (нім. Großdeutsche Losung), до її складу не входила Австрія. Перетворення союзу декількох держав на єдину націю потребувало більше, аніж воєнні перемоги, скільки б вони не підносили моральний стан громадян. Також було необхідно переосмислити політичні, соціальні та культурні норми поведінки, створення нових метафор про «нас» та «інших». Ким були нові члени нової нації? Що вони собою являють? Як вони мають бути організовані?
Адміністративний склад імперії
Хоча часто Німецьку імперію називають федерацією монархів, точніше кажучи, вона була федеративним союзом держав.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN3TDAxaGNDMUVVaTFRY25WemMybGhMbk4yWnk4ek1qVndlQzFOWVhBdFJGSXRVSEoxYzNOcFlTNXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Держава | Столиця | |
---|---|---|
Королівства (Königreiche) | ||
![]() | Пруссія (Preußen) | Берлін |
![]() | Баварія (Bayern) | Мюнхен |
![]() | Саксонія (Sachsen) | Дрезден |
![]() | Вюртемберг (Württemberg) | Штутгарт |
Великі герцогства (Großherzogtümer) | ||
![]() | Баден | Карлсруе |
![]() | Гессен (Hessen) | Дармштадт |
![]() | Мекленбург-Шверін | Шверін |
![]() | Мекленбург-Стреліц | Нойштрелиц |
![]() | Ольденбург | Ольденбург |
![]() | Саксен-Веймар-Ейзенах (Sachsen-Weimar-Eisenach) | Веймар |
Герцогства (Herzogtümer) | ||
![]() | Ангальт | Детмольд |
![]() | (Braunschweig) | Брауншвейг |
![]() | (Sachsen-Altenburg) | Альтенбург |
![]() | Саксен-Кобург-Гота (Sachsen-Coburg und Gotha) | Кобург |
![]() | (Sachsen-Meiningen) | Майнінген |
Князівства (Fürstentümer) | ||
![]() | Детмольд | |
![]() | Ройсс Молодша гілка | Гера |
![]() | Грайц | |
![]() | Шаумбург-Ліппе | Бюккебург |
![]() | Шварцбург-Рудольштадт | Рудольштадт |
![]() | Зондерсгаузен | |
![]() | Вальдек-Пірмонт | Бад-Арользен |
Ганзейські вільні міста (Freie Hansestädte) | ||
![]() | Бремен | |
![]() | Гамбург | |
![]() | Любек | |
Імперські території (Reichsland) | ||
![]() | Ельзас-Лотарингія (Elsaß-Lothringen) | Страсбург |
Політична структура імперії
Конституція Північнонімецького союзу 1866 року була ухвалена (з деякими семантичними правками) 1871 року Конституцією Німецької імперії. Завдяки конституції, новостворена Німеччина отримала деякі демократичні риси: наприклад, імперські збори, на відміну від Прусського парламенту надали громадянам представництво на основі прямого і рівного виборчого права серед всіх чоловіків віком понад 25 років. Крім того, вибори в цілому відбувались без маніпуляцій, що породило гордість за національний парламент. Однак, законодавство вимагало підтвердження бундесратом (нім. Bundesrat), федеральною радою представників суб'єктів федерації, на які Пруссія мала великий вплив. Таким чином, Пруссія мала вплив на обидва законодавчі органи, а на чолі виконавчої гілки перебував імператор (кайзер) — король Пруссії, який призначав федерального канцлера. Канцлер був повністю підзвітний та ніс відповідальність перед імператором. Офіційно канцлер діяв як єдина адміністрація і ніс відповідальність за перебіг всіх державних справ, а на практиці державні секретарі (високопосадовці, відповідальні за окремі ділянки державних справ, як фінанси, армія, закордонні справи тощо), виконували обов'язки неофіційних міністрів. За винятком 1872–1873 і 1892–1894 років, імперський канцлер завжди був водночас і прем'єр-міністром королівства імператорської династії, Пруссії. Імперські збори мали повноваження ухвалювати, доповнювати, або відхиляти законопроєкти, але не мали права законодавчої ініціативи. Правом законодавчої ініціативи був наділений канцлер. Суб'єкти федерації зберегли власні уряди, але збройні сили менших держав були передані під контроль Пруссії. Збройні сили в більших державах (наприклад, королівства Баварія і Саксонії), зберегли деяку автономію, але зазнали серйозних реформ для координування своїх дій з прусською армією та переходили під федеральний контроль під час війни.
Історичні суперечки та соціальна структура імперії
Гіпотеза про «особливий шлях» (нім. Sonderweg) пояснювала негаразди XX століття в Німеччині слабкими політичними, правовими та економічними основами нової імперії. Прусська землевласницька еліта, юнкери, зберегла значну частину політичної влади в об'єднаній державі. Гіпотеза про «особливий шлях» пояснювала збереження ними влади відсутністю революційного прориву середнього класу або селян в поєднанні з міськими робітниками спочатку в 1848 році і знову в 1871 році. Нещодавні дослідження про роль великої буржуазії в створенні нової держави значною мірою спростували твердження про політичне та економічне домінування юнкерів як соціальної групи. Нові дослідження виявили важливість класу купців ганзейських міст і керівників промислових підприємств (останнє особливо важливо в Рейнській області) в розвитку Німецької імперії.
Додаткові дослідження різних соціальних груп в кайзерівській Німеччині призвели до нового погляду на цей період. Хоча в руках юнкерсів залишився контроль за офіцерським корпусом армії, вони не домінували в соціальних, політичних та економічних питаннях на стільки, на скільки вважалось у твердженні про «особливий шлях». Юнкери зі сходу мали противагу на заході у вигляді великої буржуазії, до якої належали банкіри, купці, промисловці та підприємці, і дедалі більший клас професійних чиновників, вчителів, викладачів, лікарів, юристів, вчених тощо. Отже, твердження про «особливий шлях» може бути корисним для пояснення досвіду Німеччини з націонал-соціалізмом, воно більше не домінує в дослідженнях Центральної Європи в XIX столітті. Натомість вчені почали описувати, як консервативна соціальна політика поглинула або привласнила багато ідей революціонерів-лібералів 1840-х років і соціалістів у 1860-ті роки та згодом самого Бісмарка: імперська політика демонструвала стриманий, але прагматичний підхід до соціальних, політичних та економічних проблем. Зокрема, переважно консервативні цінності Бісмарка добре відлунювали класичний консерватизм Едмунда Берка: переконання, що окремі представники суспільства за своєю природою більш підготовлені та кваліфікованіші бути лідерами, і що ці особи часто є вихідцями з прошарку землевласницької еліти та інших заможних верств суспільства.
Формування нації
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5oTDB0dllteGxibnBmYVcxZlFuVm5ZUzFLWVdoeVh6SXdNVEZmTFY5RVpYVjBjMk5vWlhOZlJXTnJYekF4TG1wd1p5ODBOREJ3ZUMxTGIySnNaVzU2WDJsdFgwSjFaMkV0U21Gb2NsOHlNREV4WHkxZlJHVjFkSE5qYUdWelgwVmphMTh3TVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Якщо демонстраціям у Вартбурзі та Гамбасі бракувало конституції та адміністративного апарату, цю проблему було вирішено в проміжку між 1867 і 1871 роками. Однак, як німці згодом побачили, величні промови, прапори, розмаїті демонстрації та конституція, разом з політичною реорганізацією, створенням імперської надбудови, митного союзу, не призвели до появи національної держави.
Одним з ключових елементів національної держави є національна культура, часто хоча і не обов'язково створена завдяки цілеспрямованій національній політиці Для молодої німецької нації Культуркампф (нім. Kulturkampf; 1872–1878) став спробою розв'язати політичні, економічні проблеми та усунути перепони на шляху адміністративного об'єднання, з надзвичайною відсутністю успіхів. Зокрема, «боротьба» торкнулась питань мови, освіти та релігії.
Політика германізації не-німецького населення імперії, в тому числі польської та данської меншин, почалась з нав'язування німецької мови, обов'язкової шкільної освіти, і спроби створення стандартизованих навчальних програм для цих шкіл, які б сприяти створенню та піднесенню ідеї спільного минулого. Нарешті, політика германізації була поширена на релігію, яку сповідувало населення новоствореної імперії.
Культуркампф
Для деяких німців поняття нації включало плюралізм, через що католики потрапили під тиск, оскільки інші німці, зокрема Бісмарк, побоювались, що вплив Папи зробить їх менш лояльними молодій нації. Канцлер Бісмарк намагався без особливого успіху обмежити вплив Римо-католицької церкви та її партійно-політичного крила, Католицької партії центру, в школах та інших освітніх закладах та на мовну політику. Католицька партія центру залишилися особливо добре представлена в католицьких регіонах, в Баварії і на півдні Бадену, а також в міських районах, де мешкало багато колишніх селян, які були вимушені переїхати до міст в пошуках роботу у важкій промисловості. Вона також виступала на захист прав не лише католиків, але й інших меншин, включно з польською та французькою меншинами в Ельзасі. Травневими законами 1873 р. освіта та призначення священників були переведені під контроль держави, що призвело до закриття багатьох семінарій та браку священників. Законом 1875 року були скасовані релігійні ордени, скасовані державні субсидії для Католицької Церкви, та прибрано захист свободи віросповідання з конституції.
Залучення єврейської громади
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEwTDA1cFpXUmxjbmRoYkdSZmJXVnRiM0pwWVd4Zk1sOWpjbTl3TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxT2FXVmtaWEozWVd4a1gyMWxiVzl5YVdGc1h6SmZZM0p2Y0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Германізовані євреї належали до вразливих меншин молодої німецької національної держави. З 1780 року, після звільнення за наказом імператора Священної Римської імперії Йосипа II, євреї на колишніх територіях Габсбурзької монархії користувалися значними економічними і правовими привілеями, яких не було у їхніх одноплемінників в решті німецьких держав: вони могли володіти землею і не були зобов'язаними жити в єврейських кварталах (так звана Judengasse, або «єврейська вулиця»). Вони також могли відвідувати університети та займатись професійною діяльністю. В часи революцій та наполеонівської ери було усунуто багато з раніше сильних бар'єрів між євреями та християнами. Наполеон видав наказ про емансипацію євреїв по всій території під французьким контролем. Багаті євреї, як і французи, стали спонсорами салонів, зокрема, в декількох єврейських salonnières у Франкфурті й Берліні відбувались важливі зустрічі, де німецькі інтелектуали створили свої власні форми республіканського інтелектуалізму. Протягом наступних десятиліть, починаючи майже відразу ж після поразки Франції, реакція проти змішання юдеїв та християн обмежило інтелектуальний вплив цих салонів. Окрім салонів, євреї продовжували процес германізації, вони цілеспрямовано обирали німецьку моду вбрання, німецьку мову та намагались потрапити до публічної сфери Німеччини XIX століття. Рух за релігійні реформи серед німецьких євреїв був втіленням цих прагнень.
Станом на час об'єднання Німеччини, євреї відігравали важливу роль в інтелектуальних основах німецького професійного, інтелектуального та соціального життя. Вигнання євреїв з Росії в 1880-х і 1890-х роках ускладнило інтеграцію в німецьку публічну сферу. Ці євреї прибули до міст на півночі Німеччини тисячами, значно нижчий рівень освіти та більший рівень злиденності відвертав від них симпатії багатьох германізованих євреїв, багато з проблем пов'язаних з бідністю (як хвороби, переповнене житло, безробіття, прогули школи, відмова від вивчення німецької мови та ін.) підкреслювали відмінність не лише від німців-християн, а й від корінного єврейського населення.
Національна історія
Ще один важливий елемент націєтворення, розповідь про героїчне минуле, потрапив до таких націоналістичних німецьких істориків, як ліберальний конституціаліст (1785—1860), його студент консервативних поглядів (1834—1896) та інших, менш консервативних істориків, зокрема Теодор Моммзен (1817—1903) і (1817—1895). Дальманн помер ще до об'єднання, але він заклав основу для написання національної історії, своїми працями з історії англійської та французької революцій, трактуючи ці революції як основу для формування нації, та розглядав Пруссію як єдиний логічний центр для об'єднання.
Книжка Генріха фон Трейчке Історія Німеччини в XIX столітті, опублікована в 1879 році, має, мабуть, оманливу назву: це в основному історія Пруссії на тлі інших німецьких держав, в ній історія німецькомовних народів висвітлена з точки зору покликання Пруссії до об'єднання всіх німецьких держав під своїм керівництвом. Створення Борусського міфу (за латинською назвою Пруссії), закріпило за Пруссією образ рятівника Німеччини; згідно з цим міфом усі німці мали об'єднатись, покликанням саме Пруссії було стати центром цього об'єднання. Відповідно до цієї історії, Пруссія відіграла провідну роль в об'єднанні німецьких держав в національну державу; лише Пруссія могла захистити свободу німців від зазіхання з боку Франції або Росії. Далі історія спирається на роль Пруссії в порятунку німців від відродження влади Наполеона 1815 року, в битві при Ватерлоо, в сприянні економічному союзові та єднанні німців під спільним прапором після 1871 року. Завдання історика-націоналіста полягає в написанні історії нації, тобто переглянути минуле нації, маючи на меті націоналістичну історію. Процес написання історії, або історій, є процесом запам'ятовування і забування: вибору певних елементів, які слід пам'ятати, тобто, підкреслити, ігнорувати, або забути, про інші елементи або події.
Вклад Моммзена до Monumenta Germaniae Historica заклав основи для глибшого вивчення історії німецького народу, розширивши поняття «Німеччина» на інші райони за межами Пруссії. Професор ліберальних поглядів, історик і богослов, один з титанів серед вчених кінця XIX століття, Моммзен був делегатом до прусської палати представників у 1863—1866 рр. та 1873–1879 рр., та делегатом від Прогресивної партії до Рейхстагу у 1881–1884 рр., та пізніше від . Він виступав проти антисемітських програм Культуркампфа Бісмарка, та закликав до асиміляції та германізації євреїв.
Примітки
- Див., наприклад, James Allen Vann, The Swabian Kreis: Institutional Growth in the Holy Roman Empire 1648—1715. Vol. LII, Studies Presented to International Commission for the History of Representative and Parliamentary Institutions. Bruxelles, 1975. Mack Walker. German home towns: community, state, and general estate, 1648—1871. Ithaca, 1998.
- Robert A. Kann. History of the Habsburg Empire: 1526—1918,Los Angeles, 1974, С. 221.
Golo Mann, Deutsche Geschichte des 19. und 20. Jahrhunderts, Frankfurt am Main, 2002, С. 70. - Zuvörderst und vor allen Dingen: – die ersten, ursprünglichen und wahrhaft natürlichen Grenzen der Staaten sind ohne Zweifel ihre inneren Grenzen. Was dieselbe Sprache redet, das ist schon vor aller menschlichen Kunst vorher durch die blosse Natur mit einer Menge von unsichtbaren Banden aneinander geknüpft; es versteht sich untereinander, und ist fähig, sich immerfort klarer zu verständigen, es gehört zusammen, und ist natürlich Eins und ein unzertrennliches Ganzes. Fichte, Johann Gottlieb (1808). Reden an die deutsche Nation. www.zeno.org. Архів оригіналу за 22 червня 2013. Процитовано 6 червня 2009. С. 408.
- James Sheehan, German History, 1780—1866, Oxford, 1989, сс. 434.
- Jakob Walter, and Marc Raeff. The diary of a Napoleonic foot soldier. Princeton, N.J., 1996.
- Sheehan, сс. 384—387.
- Хоча Прусська армія здобула собі репутацію в семирічній війні, вона була зруйнована принизливими поразками під Єною та Ауерштадтом. Під час вигнання до Росії, деякі офіцери, зокрема Карл фон Клаузевіц висловились за реорганізацію та нові методи навчання. Sheehan, С. 323.
- Sheehan, сс. 322-23.
- David Blackbourn, and Geoff Eley. The peculiarities of German history: bourgeois society and politics in nineteenth-century Germany. Oxford & New York, 1984, part 1; Thomas Nipperdey, German History From Napoleon to Bismarck, 1800—1871, New York, Oxford, 1983. Chapter 1.
- Sheehan, сс. 398—410; Hamish Scott, The Birth of a Great Power System, 1740—1815, US, 2006, сс. 329—361.
- Sheehan, сс. 398—410.
- Jean Berenger. A History of the Habsburg Empire 1700—1918. C. Simpson, Trans. New York: Longman, 1997, . сс. 96-97.
- Lloyd Lee, Politics of Harmony: Civil Service, Liberalism, and Social Reform in Baden, 1800—1850, Cranbury, New Jersey, 1980.
- Adam Zamoyski, Rites of Peace: The Fall of Napoleon and the Congress of Vienna, New York, 2007, сс. 98-115, 239-40.
- L.B. Namier, (1952) Avenues of History. London, ONT, 1952, С. 34.
- Nipperdey, сс. 1-3.
- Sheehan, сс. 407—408, 444.
- Sheehan, сс. 442—445.
- Sheehan, сс. 465-67; Blackbourn, Long Century, сс. 106—107.
- Sheehan, сс. 460—470. German Historical Institute
- Sheehan, С. 465.
- Sheehan, С. 466.
- Sheehan, сс. 467—468.
- Sheehan, С. 502.
- Sheehan, С. 469.
- Sheehan, С. 458.
- Sheehan, сс. 466—467.
- Вони простежили історію німецької мови та об'єднали різні гілки в її розвитку. The Brothers Grimm online. Joint Publications.
- (нім.) Hans Lulfing, Baedecker, Karl [ 16 вересня 2018 у Wayback Machine.], Neue Deutsche Biographie (NDB). Band 1, Duncker & Humblot, Berlin 1953, С. 516 f.
- (нім.) Peter Rühmkorf, Heinz Ludwig Arnold, Das Lied der Deutschen Göttingen: Wallstein, 2001, , сс. 11-14.
- Raymond Dominick III, The Environmental Movement in Germany, Bloomington, University of Indiana, 1992, сс. 3-41.
- Jonathan Sperber, Rhineland radicals: the democratic movement and the revolution of 1848—1849. Princeton, N.J., 1993.
- Sheehan, сс. 610—613.
- Sheehan, С. 610.
- Sheehan, С. 612.
- Sheehan, С. 613.
- David Blackbourn, Marpingen: apparitions of the Virgin Mary in nineteenth-century Germany. New York, 1994.
- Sperber, Rhineland radicals. С. 3.
- Blackbourn, Long Century, С. 127.
- Sheehan, сс. 610—615.(англ.)
- Blackbourn, Long Century, сс. 138—164.(англ.)
- (нім.) Badische Heimat/Landeskunde online 2006 Veit's Pauls Church Germania. Переглянуто 31 липня 2011.(нім.)
- Jonathan Sperber, Revolutionary Europe, 1780—1850, New York, 2000.(англ.)
- Blackbourn, Long Century, сс. 176—179.(англ.)
- Приклади цієї точки зору наведені в: Ralf Dahrendorf, German History, (1968), сс. 25-32; (нім.) Hans Ulrich Wehler, Das Deutsche Kaiserreich, 1871—1918, Göttingen, 1973, сс. 10-14; Leonard Krieger, The German Idea of Freedom, Chicago, 1957; Raymond Grew, Crises of Political Development in Europe and the United States, Princeton, 1978, сс. 312—345; Jürgen Kocka and Allan Mitchell. Bourgeois society in nineteenth-century Europe. Oxford, 1993; Jürgen Kocka, «German History before Hitler: The Debate about the German Sonderweg.» Journal of Contemporary History, Vol. 23, No. 1 (January, 1988), сс. 3-16; Volker Berghahn, Modern Germany. Society, Economy and Politics in the Twentieth Century. Cambridge, 1982.(нім.)(англ.)
- Огляд цієї точки зору див. David Blackbourn, and Geoff Eley. The peculiarities of German history: bourgeois society and politics in nineteenth-century Germany. Oxford & New York, 1984, part 1.(англ.)
- Blackbourn and Eley. Peculiarities, Part I.(англ.)
- Blackbourn and Eley, Peculiarities, Chapter 2.(англ.)
- Blackbourn and Eley, Peculiarities, сс. 286—293.(англ.)
- Jürgen Kocka, «Comparison and Beyond.'» History and Theory, Vol. 42, No. 1 (February, 2003), С. 39-44, and Jürgen Kocka, «Asymmetrical Historical Comparison: The Case of the German Sonderweg», History and Theory, Vol. 38, No. 1 (February, 1999), сс. 40-50.(англ.)
- Типовий аналіз цієї точки див. Richard J. Evans, Rethinking German history: nineteenth-century Germany and the origins of the Third Reich. London, 1987.(англ.)
- , The Struggle for Mastery in Europe 1914—1918, Oxford, 1954, С. 37.(англ.)
- J.G.Droysen, Modern History Sourcebook: Documents of German Unification [ 2014-08-14 у Wayback Machine.], 1848–1871. Retrieved 9 April 2009.(англ.)
- Zamoyski, сс. 100—115.(англ.)
- Blackbourn, The long nineteenth century, сс. 160—175.(англ.)
- Denis Mack Smith (editor). Garibaldi (Great Lives Observed), Prentice Hall, Englewood Cliffs, N.J., 1969, С. 76.(англ.)
- Mack Smith, Denis (1994). Mazzini. Yale University Press. с. 11–12.(англ.)
- Holt, С. 27.(англ.)
- Holt, сс. 13-14.(англ.)
- Blackbourn, Long Century, сс. 175—179.(англ.)
- Цит. за Ullrich: Bismarck. ст. 61. — (GHDI-Document) Фрагмент промови "Залізом та кров'ю " (1862)(нім.)
- Blackbourn, Peculiarities, Part I.(англ.)
- Mann, Chapter 6, сс. 316—395.(англ.)
- Isabel V. Hull, Absolute Destruction: Military culture and the Practices of War in Imperial Germany, Ithaca, New York, 2005, сс. 90-108; 324—333.(англ.)
- Michael Eliot Howard, The Franco-Prussian War: the German invasion of France, 1870—1871. New York, MacMillan, 1961, С. 40.
- Mann, сс. 390—395.
- A.J.С. Taylor, Bismarck: The Man and the Statesman. Oxford, Clarendon, 1988. Chapter 1, and Conclusion.
- Howard, сс. 40-57.
- Sheehan, сс. 900—904; Wawro, сс. 4-32; Holt, С. 75.
- Holt, С. 75.
- Sheehan, сс. 900—906.
- Sheehan, С. 906; Wawro, сс. 82-84.
- Sheehan, сс. 905—906.
- Sheehan, С. 909.
- Geoffrey Wawro, The Austro Prussian War: Austria's War with Prussia and Italy in 1866. Cambridge, Cambridge University, 1996, сс. 50-60; 75-79.
- Wawro, сс. 57-75.
- Sheehan, сс. 908—909
- Taylor, Bismarck, сс. 87-88.
- Sheehan, С. 910.
- Sheehan, сс. 905—910.
- Rosita Rindler Schjerve Diglossia and Power: Language Policies and Practice in the Nineteenth Century Habsburg Empire, 2003, , сс. 199—200.
- Bridge and Bullen, The Great Powers and the European States System 1814—1914.
- Sheehan, сс. 909—910; Wawro, Chapter 11.
- Blackbourn, Long Century, Chapter V: From Reaction to Unification, сс. 225—269.
- Howard, сс. 4-60.
- Howard, сс. 50-57.
- Howard, сс. 55-56.
- Howard, сс. 56-57.
- Howard, сс. 55-59.
- Howard, сс. 64-68.
- Howard, сс. 218—222.
- Howard, сс. 222—230.
- Taylor, Bismarck, С. 126
- Die Reichsgründung 1871 (The Foundation of the Empire, 1871), Lebendiges virtuelles Museum Online, accessed 2008-12-22.
- Taylor, Bismarck, С. 133.
- Crankshaw, Edward. Bismarck. New York, The Viking Press, 1981, С. 299.
- Howard, Chapter XI: the Peace, сс. 432—456.
- Blackbourn, Long Century, сс. 255—257.
- Alon Confino. The Nation as a Local Metaphor: Württemberg, Imperial Germany, and National Memory, 1871—1918. Chapel Hill, University of North Carolina Press, 1997.
- Richard J. Evans, Death in Hamburg: Society and Politics in the Cholera Years, 1830—1910. New York, 2005, С. 1.
- Blackbourn, Long Century, С. 267.
- Blackbourn, Long Century, С. 225—301.
- David Blackbourn and Geoff Eley. The peculiarities of German history: bourgeois society and politics in nineteenth-century Germany. Oxford [Oxfordshire] and New York, Oxford University Press, 1984. Peter Blickle, Heimat: a critical theory of the German idea of homeland, Studies in German literature, linguistics and culture. Columbia, South Carolina, Camden House; Boydell & Brewer, 2004. Robert W. Scribner, Sheilagh C. Ogilvie, Germany: a new social and economic history. London and New York, Arnold and St. Martin's Press, 1996.
- Приклад декількох таких досліджень: Geoff Eley, Reshaping the German right: radical nationalism and political change after Bismarck. New Haven, 1980. Richard J. Evans, Death in Hamburg: Society and Politics in the Cholera Years, 1830—1910.New York, 2005. Evans, Richard J. Society and politics in Wilhelmine Germany. London and New York, 1978. Thomas Nipperdey, Germany from Napoleon to Bismarck, 1800—1866. Princeton, New Jersey, 1996. Jonathan Sperber, Popular Catholicism in nineteenth-century Germany. Princeton, N.J., 1984. (1997).
- Blackbourn, Long Century, Chapter VI, particularly сс. 225—243.
- Blackbourn, Long Century, сс. 240—290.
- Докладніше про цю ідею, див., наприклад, Joseph R. Llobera, and Goldsmiths' College. The role of historical memory in (ethno)nation-building, Goldsmiths sociology papers. London, 1996; (нім.) Alexandre Escudier, Brigitte Sauzay, and Rudolf von Thadden. Gedenken im Zwiespalt: Konfliktlinien europäischen Erinnerns, Genshagener Gespräche; vol. 4. Göttingen: 2001; Alon Confino. The Nation as a Local Metaphor: Württemberg, Imperial Germany, and National Memory, 1871—1918. Chapel Hill, 1999.
- Blackbourn, Long Century, сс. 243—282.
- Blackbourn, Long Century, сс. 283; 285—300;
- Sperber, Jonathan. Popular Catholicism in nineteenth-century Germany, Princeton, N.J., 1984.
- Marion Kaplan, The making of the Jewish middle class: women, family, and identity in Imperial Germany, New York, 1991.
- Kaplan, особливо, сс. 4-7 та Conclusion.
- Blackbourn and Eley, Peculiarities, С. 241.
- Karin Friedrich, The other Prussia: royal Prussia, Poland and liberty, 1569—1772, New York, 2000, С. 5.
- Багато сучасних істориків описують цей міф але не підтримують його: наприклад, Rudy Koshar, Germany's Transient Pasts: Preservation and the National Memory in the Twentieth Century. Chapel Hill, 1998; Hans Kohn. German history; some new German views. Boston, 1954; Thomas Nipperdey, Germany history from Napoleon to Bismarck.
- Richard R. Flores, Remembering the Alamo: memory, modernity, and the master symbol. 1st ed, History, culture, and society series. Austin, Texas, 2002.
- Josep R. Llobera and Goldsmiths' College. The role of historical memory in (ethno)nation-building. Goldsmiths sociology papers. London, Goldsmiths College, 1996.
Література
- Б. М. Гончар. Німеччини об'єднання 1848-71 // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с.
- В. Ю. Константинов. Ольмюцька угода 1850 // Українська дипломатична енциклопедія
- Гаген Шульце. Історія Німеччини = Kleine deutsche Geschichte von Hagen Schulze. — Київ : Наука, 2010. — .
Посилання
- Документи про об'єднання Німеччини
- Війни за об'єднання Німеччини
- Згадані в цій статті діячі на часовій шкалі
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Formalne ob yednannya Nimechchini v politichno ta administrativno yedinu nacionalnu derzhavu oficijno vidbulosya 18 sichnya 1871 r v Dzerkalnij zali Versalskogo palacu u Franciyi Knyazi nimeckih derzhav zibralisya abi progolositi Vilgelma Prusskogo imperatorom Nimeckoyi imperiyi pislya kapitulyaciyi Franciyi u franko pruskij vijni Neoficijno perehid bilshosti nimeckomovnih narodiv do federativnoyi derzhavi trivav protyagom majzhe stolittya Ob yednannya viyavilo nizku razyuchih religijnih movnih socialnih ta kulturnih vidminnostej sered zhiteliv novoyi naciyi tomu akt 1871 r mozhna uyaviti yak lishe odin epizod v poslidovnosti bilshogo procesu ob yednannya Ob yednannya Nimechchini Data j chas18 sichnya 1871 Ob yednannya Nimechchini u Vikishovishi Koordinati 48 48 12 pn sh 2 07 13 sh d 48 803580555583 pn sh 2 120333333361 sh d 48 803580555583 2 120333333361Cya stattya pro ob yednannya 1871 roku Pro ob yednannya Zahidnoyi ta Shidnoyi Nimechchini 1990 roku div Vozz yednannya Nimechchini Nimecka imperiya 1871 1918 rr Vidkinuvshi nimeckomovni regioni Avstro Ugorshini yavlyala soboyu rozv yazok nimeckogo pitannya v malonimeckomu sensi Istoriya NimechchiniStarodavnya NimechchinaGermanciStarodavnya GermaniyaVelike pereselennya narodivSerednovichna NimechchinaFrankske korolivstvoShidne Frankske korolivstvoKorolivstvo NimechchinaGanzejska uniyaSvyashenna Rimska imperiyaOb yednannya NimechchiniPrussiyaRejnskij soyuzNimeckij soyuzRevolyuciya 1848 1849 rokiv u NimechchiniPivnichnonimeckij soyuzNimecka imperiyaNovitnya istoriyaNimechchina u Pershij svitovij vijniVejmarska respublikaTretij RejhOkupaciya soyuznikami NimechchiniRozdilennya krayini FRN NDR Zahidnij Berlin ta SaarVozz yednannya NimechchiniSuchasna NimechchinaPortal Nimechchina pereglyanutiredaguvati Svyashenna Rimska imperiya sho vklyuchala ponad 300 nezalezhnih derzhav bula faktichno rozpushena koli imperator Franc II zriksya prestolu 6 serpnya 1806 r pid chas vijni Tretoyi koaliciyi Nezvazhayuchi na pravovij administrativnij ta politichnij bezlad sprichinenij rozpadom imperiyi narodi nimeckomovnih derzhav staroyi imperiyi mali spilni movni kulturni ta pravovi tradiciyi posileni zavdyaki dosvidu Francuzkoyi revolyuciyi i napoleonivskih vijn Yevropejskij liberalizm proponuvav intelektualnu osnovu dlya ob yednannya kinuvshi viklik dinastichnim i absolyutistskim modelyam socialnoyi ta politichnoyi organizaciyi jogo nimeckij proyav pidkresliv vazhlivist spilnih tradicij osviti ta movnoyi yednosti narodiv u geografichnomu regioni Z ekonomichnoyi tochki zoru stvorennya mitnogo soyuzu nim Zollverein 1818 roku i jogo podalshe rozshirennya dlya vklyuchennya inshih derzhav Nimeckogo soyuzu poslabilo konkurenciyu mizh ta vseredini krayin soyuzu Novi vidi transportu spriyali dilovim i turistichnim poyizdkam stvoryuyuchi novi zv yazki a inodi i konflikti sered nimeckomovnih meshkanciv Centralnoyi Yevropi Model diplomatichnih sfer vplivu vstanovlenih na Videnskomu kongresi v 1814 1815 rr pislya napoleonivskih voyen zakripila dominuvannya Avstriyi v Centralnij Yevropi Odnak uchasniki peregovoriv u Vidni ne vrahuvali zmicnennya Prussiyi i ne peredbachili zmagannya Prussiyi proti Avstriyi za liderstvo sered nimeckih derzhav Cej zaproponuvav dva rozv yazki zavdannya ob yednannya malonimeckij Nimechchina bez Avstriyi ta velikonimeckij Nimechchina ta Avstriya razom Istoriki ne dijshli spilnoyi dumki shodo togo chi mav Otto fon Bismark generalnij plan rozshirennya Pivnichnonimeckogo soyuzu 1866 roku dlya priyednannya dosi nezalezhnih nimeckih derzhav v yedine cile abo zh vin prosto pragnuv rozshiriti vladu Korolivstva Prussiya Voni dijshli visnovku sho inshi chinniki na dodatok do vplivu realnoyi politiki Bismarka primusili nizku rannih derzhav zminiti politichni ekonomichni vijskovi ta diplomatichni vidnosini v XIX stolitti Reakciya na danskij i francuzkij nacionalizmi stvorila umovi dlya proyavu nimeckoyi yednosti Vijskovi uspihi osoblivo Prussiyi v troh regionalnih vijnah porodili entuziazm i gordist yakoyu mogli skoristatis politiki dlya ob yednannya Cej dosvid nagaduvav pam yat pro vzayemne dosyagnennya v napoleonivskih vijnah osoblivo Vizvolnoyi vijni 1813 1814 rr Poyava Nimechchini bez Avstriyi politichne ta administrativne ob yednannya v 1871 roci prinajmni timchasovo rozv yazalo problemu dualizmu Nimeckomovna Centralna Yevropa na pochatku XIX stolittyaDiv takozh Svyashenna Rimska imperiya Germaniya uosoblennya nimeckoyi naciyi z yavlyayetsya v povitri freska Filip Vajt 1834 1836 rr Vona trimaye shit z gerbom Nimeckogo soyuzu div zbilshene zobrazhennya nizhche i stoyit na shitah sho trimayut semero tradicijnih viborciv Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Gerb Nimeckogo soyuzu Do 1806 r isnuvalo ponad 300 politichnih utvoren z nimeckomovnim naselennyam v Centralnij Yevropi bilshist z nih buli chastinoyu Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi abo velikimi spadkovimi volodinnyami Gabsburgiv Voni riznilis v rozmirah vid nevelikih zemel knyazivskoyi gilki rodini Gogenloe do znachnih chitko viznachenih teritorij yak korolivstvo Bavariya ta Prussiya Voni mali riznij ustrij sered nih buli vilni imperski mista riznih rozmiriv yak potuzhnij Augsburg ta nevelichkij Vejl der Shtadt cerkovni zemli takozh riznih rozmiriv i vplivu bagati abatstva Rejhenau i potuzhne arhiyepiskopstvo Kelnske i dinastichnih knyazivstv yak Vyurtemberg Ci zemli abo chastini z nih yak volodinnya Gabsburgiv i Gogencollerniv a takozh teritorij za mezhami imperiyi stanovili teritoriyi Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi v skladi yakoyi inkoli perebuvalo ponad 1000 derzhav Z XV stolittya za nebagatma vinyatkami kurfyursti imperiyi obirali imperatorami Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi goliv dinastiyi Gabsburgiv Sered nimeckomovnih derzhav Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi administrativni i pravovi mehanizmi peredbachali mehanizmi dlya rozv yazannya superechok mizh selyanami i pomishikami mizh krayinami i vseredini okremih krayin Zavdyaki organizaciyi imperskih okrugiv nim Reichskreise grupi derzhav konsoliduvali resursiv ta pidtrimuvali regionalnij ta organizacijnij rozvitok v tomu chisli ekonomichne ta oboronne spivrobitnictvo Vijna drugoyi koaliciyi 1799 1802 rr prizvela do porazki imperskih i soyuznih vijsk Napoleona I Bonaparta Lyunevilskij 1801 r ta Am yenskij 1802 r mirni dogovori i mediatizaciya 1803 r peredani bilshu chastinu Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi dinastichnim derzhavam sekulyarizovani cerkovni teritoriyi i bilshist z imperskih mist znikli z politichnoyi karti a yihnye naselennya musilo stati loyalnim do novih knyaziv ta koroliv Cya peredacha zbilshila teritoriyi korolivstva Vyurtemberg i gercogstva Baden 1806 roku pislya uspishnogo vtorgnennya v Prussiyu ta porazki Prussiyi i Rosiyi v spilnih bitvah pid Yenoyu ta Auershtedtom Napoleon prodiktuvav umovi Presburzkoyi mirnoyi ugodi yakoyu imperator rozpustiv Svyashennu Rimsku imperiyu Pidnesennya nimeckogo nacionalizmu v chasi Napoleona Div takozh Napoleonivski vijni V chasi gegemoniyi Francuzkoyi imperiyi 1804 1814 rr populyarnij nimeckij nacionalizm perezhivav pidnesennya v reorganizovanih nimeckih derzhavah Chastkovo cherez spilnij dosvid hocha i pid panuvannyam Franciyi z yavilis argumenti na korist viznannya Nimechchini yak yedinoyi derzhavi Dlya nimeckogo filosofa Joganna Gotliba Fihte Po pershe spravzhnimi dijsno prirodnimi kordonami derzhav sho ne viklikayut sumnivu ye vnutrishni kordoni Ti hto spilkuyetsya yedinoyu movoyu pov yazani mizh soboyu bezlichchyu nevidimih nitok samoyu prirodoyu zadovgo do bud yakogo lyudskogo mistectva voni rozumiyut odin odnogo i zdatni dosyagati she yasnishogo vzayemorozuminnya voni mayut buti razom i za svoyeyu prirodoyu ye odne nepodilne cile Spilna mova mozhlivo i rozglyadalas yak osnova naciyi ale yak vidznachili nimecki istoriki XIX stolittya znadobilos shos bilshe za spilnu movu dlya ob yednannya dekilkoh soten politichnih utvoren Dosvid nimeckomovnoyi Centralnoyi Yevropi v roki francuzkoyi gegemoniyi spriyav poyavi pochuttya spilnoyi spravi vivilnennya vid francuzkih zagarbnikiv ta vidnovlennya vladi u vlasnih zemlyah Gostrota kampaniyi Napoleona v Polshi 1806 1807 rr na Zahidnij Nimechchini ta katastrofichne vtorgnennya v Rosiyu v 1812 roci rozcharuvalo bagatoh nimciv yak selyan tak i knyaziv Kontinentalna blokada Napoleona majzhe zrujnuvala ekonomiki centralnoyi Yevropi U vtorgnenni do Rosiyi bralo uchast majzhe 125 tisyachi vijskovih z nimeckih zemel i zaznani vtrati sponukali bagatoh nimciv riznogo socialnogo pohodzhennya do borotbi za centralnu Yevropu vilnu vid Napoleona Stvorennya bojovih zagoniv takih yak stalo prikladom ciyeyi tendenciyi Pam yatnik Bitvi narodiv zvedenij do stolittya bitvi v 1913 roci vidznachaye zusillya nimeckogo narodu v peremozi nad Napoleonom Fiasko v Rosiyi poslabilo kontrol Franciyi nad nimeckimi knyazyami 1813 roku Napoleon rozgornuv kampaniyu v nimeckih derzhavah abi povernuti yih do francuzkoyi orbiti nastupni Vizvolni vijni zavershilisya velikoyu bitvoyu pid Lejpcigom takozh vidomoyu yak Bitva narodiv V zhovtni 1813 roku ponad 500 tisyach osib protyagom troh dniv berut uchast v zapeklih boyah sho robit yiyi najbilshoyu yevropejskoyu nazemnoyu bitvoyu XIX stolittya Spivpracya prizvela do rishuchoyi peremogi koaliciyi Avstriyi Rosiyi Prussiyi Shveciyi ta Saksoniyi i ce poklalo kinec francuzkij vladi na shid vid Rejnu Uspih nadihnuv koalicijni sili peresliduvati Napoleona cherez Rejn jogo armiya i jogo uryad rozpalis a Napoleon buv uv yaznenij na Elbi Pid chas korotkogo pravlinnya Napoleona vidomogo yak 100 dniv 1815 roku sili Somoyi koaliciyi v tomu chisli anglijskoyu armiyeyu pid komanduvannyam gercoga Vellingtona i prusskoyu armiyeyu pid komanduvannyam zdobuli peremogu v bitvi pri Vaterloo 18 chervnya 1815 r Vazhliva rol yaku vidigrali vijska Blyuhera osoblivo pislya vidstupu z polya naperedodni dopomogla perelomiti hid borotbi proti francuziv Prusska kinnota peresliduvala rozbitih francuziv vvecheri 18 chervnya zakripivshi peremogu soyuznikiv Z tochki zoru nimciv diyi vijsk Blyuhera pri Vaterloo a takozh spilni zusillya v Lejpcigu stali ob yektom gordosti ta entuziazmu Take traktuvannya stalo klyuchovoyu skladovoyu stvorenogo zgodom pro prusski nalashtovanimi istorikami XIX stolittya Zmini v centralnij Yevropi i posilennya nimeckogo dualizmu Div takozh Videnskij kongres Karta Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi v 1789 roci Na karti perevazhayut Gabsburzka monarhiya korichnevij i Prussiya sinij kolir takozh pomitna velika kilkist dribnih derzhav bagato z nih ne pokazani cherez masshtab Pislya porazki Napoleona na Videnskomu kongresi bula stvorena nova yevropejska politiko diplomatichna sistema zasnovana na balansi sil Cya sistema peretvorila Yevropu na nizku sfer vplivu yaki v deyakih vipadkah pridushuvali pragnennya pevnih nacionalnostej zokrema nimciv ta italijciv Vzagali kazhuchi velika Prussiya razom z 38 inshimi derzhavami konsolidovanimi z mediatovanih 1803 r teritorij buli ob yednani pid sferoyu vplivu Avstrijskoyi imperiyi Kongres stvoriv slabkij Nimeckij soyuz 1815 1866 rr na choli z Avstriyeyu z tak zvanij Bundestag abo nim Bundesversammlung yakij provodiv zasidannya u Frankfurti na Majni Na znak viznannya tradicijno imperskogo statusu dinastiyi Gabsburgiv imperator Avstriyi otrimav titul prezidenta cogo parlamentu Odnak pidlashtuvannya pid sistemu dominuvannya Avstriyi ne vrahovuvalo poyavu Prussiyi v imperskij politici Vidtodi yak kurfyurst Brandenburgu progolosiv sebe korolem Prussiyi na pochatku stolittya teritoriya korolivstva neuhilno zrostala vnaslidok voyen ta uspadkuvannya Konsolidaciya sil Prussiyi stala osoblivo yavnoyu u vijni za avstrijsku spadshinu ta Semirichnij vijni Fridriha Velikogo Koli Mariya Tereziya ta Josip sprobuvali vidnoviti gegemoniyu Gabsburgiv u Svyashennij Rimskij imperiyi Frederik vidpoviv stvorennyam nim Furstenbund v 1785 roci Avstro prusskij micno vkorenivsya v staru impersku politiku Borotba za zberezhennya balansu sil prizvela zokrema do vijni za bavarsku spadshinu ta kartoplyanu vijnu sered prostogo narodu Navit pislya rozpadu Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi ce zmagannya vplinulo na rist i rozvitok nacionalistichnih ruhiv XIX stolittya Problemi reorganizaciyi Nezvazhayuchi na sklad bundestagu zboriv chi parlamentu jogo ne mozhna rozglyadati yak vsenarodno obranu grupu predstavnikiv Bagato derzhav ne mali konstituciyi a ti sho mali napriklad velike gercogstvo Baden nadavali pravo golosu na osnovi zhorstkih vimog do nayavnosti majna sho faktichno obmezhilo kilkist viborciv do nevelikoyi chastini cholovichogo naselennya Krim togo ce nepraktichne rishennya ne vrahovuvalo novij status Prussiyi Hocha prusska armiya i zaznala velikoyi porazki 1806 roku v bitvi pid Yenoyu ta Auershtedtom vona efektivno vistupila v bitvi pid Vaterloo Tomu prusski lideri rozrahovuvali na pomitnu rol v politici Nimechchini Mezhi Nimeckogo soyuzu Prussiya poznachena sinim Avstriya zhovtim reshta sirim Hvilya nimeckogo nacionalizmu posilena dosvidom perebuvannya nimciv pid napoleonivskim pravlinnyam ob yednavshis spochatku z liberalizmom zminila politichni socialni ta kulturni vidnosini v nimeckih derzhavah V comu konteksti mozhna viyaviti jogo koreni v dosvidi perebuvannya nimciv pid pravlinnyam Napoleona Studentski nim Burschenschaft ta populyarni demonstraciyi yak u Vartburzi v zhovtni 1817 r spriyali posilennyu pochuttya yednosti sered nimeckomovnih meshkanciv centralnoyi Yevropi Krim togo prihovani a inkoli i yavni obicyanki dani pid chas Vizvolnoyi vijni porodili ochikuvannya ta shirokoyi uchasti v politichnomu procesi obicyanki yaki znachnoyu miroyu zalishilis nevikonanimi pislya dosyagnennya miru Agitaciya studentskih organizacij prizvela do togo sho taki konservativni lideri yak Klemens Vencel knyaz fon Metternih stali poboyuvatis zmicnennya nacionalnoyi samosvidomosti cherez vbivstvo nimeckogo dramaturga v berezni 1819 r studentom radikalom pribichnikom nacionalnoyi yednosti buli uhvaleni 20 veresnya 1819 r yaki pridushuvali intelektualne liderstvo nacionalistichnogo ruhu Metternih skoristavsya oburennyam konservatoriv cherez vbivstvo abi konsoliduvati zakonodavstvo yake b she bilshe obmezhilo presu ta strimalo zrostannya liberalnih i nacionalistichnih ruhiv Vnaslidok cogo ci dekreti zagnali Burshiv v pidpillya obmezhili druk nacionalistichnih materialiv posilili cenzuru presi ta privatnogo listuvannya j obmezhili akademichni diskusiyi zaboronivshi universitetskim profesoram zaohochuvati nacionalistichni debati Dekreti stali predmetom broshuri Teutschland zastarila Deutschland und die Revolution Nimechchina ta Revolyuciya 1820 r v yakij avtor dijshov visnovku sho i nemozhlivo i nebazhano pridushuvati vilne vislovlennya gromadskoyi dumki reakcijnimi zasobami Ekonomichna spivpracya Mitnij soyuzDokladnishe Nimeckij mitnij soyuz Mitnij soyuz nim Zollverein stav she odniyeyu ustanovoyu yaka vidigrala klyuchovu rol v ob yednanni nimeckih derzhav Zadumanij ministrom finansiv Prussiyi 1818 r yak prusskij mitnij soyuz vin ob yednav zemli Prussiyi ta Gogencollerniv Protyagom nastupnih tridcyati rokiv do soyuzu priyednalis inshi nimecki derzhavi Mitnij soyuz dopomig poslabiti protekcionistski bar yeri mizh nimeckimi derzhavami pokrashiv i zdesheviv perevezennya sirovini ta gotovih tovariv Ce bulo osoblivo vazhlivo dlya zrostalnih promislovih centriv bilshist z yakih perebuvali v oblasti Rejnu ta dolinah richok Saar i Rur Shlyahi ta zaliznicya V zhovtni 1817 roku blizko 500 studentiv zibralis v zamku Vartburg de Martin Lyuter znajshov pritulok ponad tri stolittya ranishe abi vistupiti z demonstraciyami na korist nacionalnogo ob yednannya Vartburg buv obranij cherez simvolichne znachennya dlya nimeckogo nacionalnogo harakteru Suchasna kolorova gravyura na derevi Na pochatku XIX stolittya stan nimeckih shlyahiv pogirshivsya do strahitlivogo Yak inozemni tak i miscevi mandrivniki girko skarzhilis na stan vijskovih dorig nim Heerstrassen yaki ranishe pidtrimuvalis dlya zruchnosti peremishennya vijsk Koli nimecki derzhavi pozbavilisya statusu vijskovogo perehrestya stan dorig vse taki polipshivsya protyazhnist dorig z tverdim pokrittyam v Prussiyi zbilshilas z 3800 km v 1816 roci do 16 600 km v 1852 roci chomu chastkovo pospriyalo vinajdennya shebenyu V 1835 roci pisav sho dorogi ce veni i arteriyi politichnogo organizmu ta peredbachiv sho voni spriyatimut svobodi nezalezhnosti i procvitannyu Koli lyudi stali podorozhuvati voni vstupali v kontakt z inshimi lyudmi v poyizdah v gotelyah v restoranah a dehto i na feshenebelnih kurortah takih yak kurort v Vodnij transport takozh pokrashivsya Blokadi na Rejni buli znyati za nakazami Napoleona do 1820 roku parovi dviguni pozbavili richkovi chovni gromizdkoyi sistemi lyudej i tvarin sho tyagnuli yih vgoru proti techiyi Vzhe v 1846 r 180 paroplaviv kursuvali nimeckimi richkami i Bodenskim ozerom merezha kanaliv prostyagalas vid Dunayu Vezera i Elbi Yakimi vazhlivimi ne buli b ci polipshennya yih nemozhlivo porivnyati z efektom zaliznici Nimeckij ekonomist Fridrih List nazvav zaliznici i mitnij soyuz siamskimi bliznyukami pidkreslivshi vazhlivist yihnoyi vzayemnoyi zalezhnosti Vin buv ne odin poet Avgust Genrih Gofman fon Fallersleben napisav virsh v yakomu zvelichuvav dosyagnennya mitnogo soyuzu perelichivshi na pochatku tovari yaki vnesli v nimecku yednist bilshij vklad anizh politika chi diplomatiya Istoriki Drugogo rejhu zgodom nazvali zaliznici pershim pokaznikom yedinoyi derzhavi patriotichnij romanist Vilgelm Raabe pisav Nimecka imperiya bula stvorena pershoyu zalizniceyu Ne vsi vitali zaliznogo monstra z entuziazmom Prusskij korol Fridrih Vilgelm III ne bachiv zhodnih perevag u podorozhi z Berlina v Potsdam na dekilka godin shvidshe a Metternih vzagali vidmovivsya vid podorozhi zalizniceyu Inshi perejmalis pitannyam chi ye zaliznicya zlom sho psuye krayevid virsh 1838 r Nikolausa Lenau An den Fruhling do vesni oplakuvav znishenij zalizniceyu starodavnij spokij nimeckogo lisu persha gilka parovoyi zaliznici v nimeckih derzhavah spoluchila Nyurnberg i Fyurt v 1835 roci bula 6 km zavdovzhki hocha i pracyuvala tilki v dennij chas ale viyavilas pributkovoyu i populyarnoyu Protyagom troh rokiv bulo prokladeno 141 km shlyahiv do 1840 r 462 km a do 1860 r vzhe 11157 km Ne mayuchi geografichnogo centru napriklad stolicya derzhavi zaliznicya utvoryuvala merezhu sho pov yazuvala mista ta rinki v regionah regioni v bilshi regioni tosho Z rozshirennyam zaliznichnoyi merezhi vona stavala dostupnishoyu dlya perevezennya vantazhiv 1840 roku tarif buv 18 pfenigiv za tonnu za kilometr a v 1870 roci lishe p yat Efekt vid zaliznici ne zabarivsya Napriklad mozhna bulo perevoziti sirovinu dolinoyu Ruru bez perevantazhennya Zaliznichne spoluchennya zaohochuvalo ekonomichnu aktivnist ta spriyalo torgivli U 1850 roci vnutrishnij vodnij transport perevoziv vtrichi bilshe vantazhiv nizh zaliznicya ale do 1870 roku situaciya zminilas na protilezhnu i zaliznicya stala perevoziti vchetvero bilshe vantazhu Zaliznicya takozh zminila viglyad mist sposib podorozhej dlya lyudej yiyi vpliv poshirivsya na ves suspilnij lad Hocha deyaki z viddalenih provincij ne mali zaliznichnogo spoluchennya do 1890 h rokiv z seredini stolittya shonajmenshe z 1865 roku bilshist naselennya ta promislovih centriv mali zaliznichne spoluchennya Satirichna karikatura pro poshirennya mitnih bar yeriv v bagatoh nimeckih derzhavah blizko 1834 r Deyaki derzhavi buli nastilki malimi sho pereviznikam dovodilos zavantazhuvati ta rozvantazhuvati vantazh dvichi ta trichi na den Geografiya patriotizm i mova Koli stalo legshe podorozhuvati nimci stali bachiti yednist v inshih chinnikah krim movi Brati Grimm yaki sklali velikij slovnik vidomij yak Grimm takozh sklali zbirnik narodnih kazok ta bajok v yakomu pidkresleni paraleli opovidannya mizh riznimi regionami Karl Bedeker napisav putivniki po riznih mistah i regionah centralnoyi Yevropi zaznachivshi miscya dlya nochivli ta miscya varti vidviduvannya i korotku istoriyu zamkiv bitv znamenitih budivel i vidomih lyudej Jogo posibniki takozh mistili vidstani dorogi yakih krashe unikati i turistichni stezhki yakimi varto projti Slova Avgusta Genriha Gofmana fon Fallerslebena vtilili ne tilki movnu ale i geografichnu yednist nimeckogo narodu V pisni Deutschland Deutschland uber Alles yaku oficijno nazivayut Das Lied der Deutschen Fallersleben zaklikav suvereniv nimeckih derzhav viznati ob yednavchi vlastivosti nimeckogo narodu Cya ta inshi patriotichni pisni taki yak Varta na Rejni pochali zvertati uvagu na geografichnij prostir ne obmezhuyuchi nimeckist spilnoyu movoyu Shnekenburger napisav Vartu na Rejni navmisno u vidpovid na tverdzhennya sho cherez Rejn prohodit prirodnij shidnij kordon Franciyi V prispivi Vitchizna nasha Vitchizna nasha vidpochin Pilnuye varta na Rejni a takozh v inshih patriotichnih virshah yak ot Das Rheinlied Nikolausa Bekera Pisnya Rejnu avtori zaklikali nimciv zahishati zemli svoyeyi batkivshini U 1807 roci stverdzhuvav sho miscevist vplivaye na harakter naciyi pov yazavshi teritoriyu z narodom Paralelno z ciyeyu ideyeyu z yavilis ruhi za zberezhennya starih fortec ta istorichnih miscevostej v osnovnomu zoseredzheni v oblasti Rejnu misci bagatoh zitknen z Franciyeyu ta Ispaniyeyu Dobereznevij period ta liberalizm v XIX stolittiDokladnishe Dobereznevij period Period policijnoyi derzhavi v Avstriyi ta Prussiyi ta shilna cenzura yakij trivav do revolyucij 1848 roku zgodom otrimav nazvu nim Vormarz do bereznya posilayuchis na berezen 1848 roku V cej period yevropejskij liberalizm perezhiv pidnesennya do poryadku dennogo buli vklyucheni ekonomichni socialni ta politichni pitannya Bilshist yevropejskih liberaliv v dobereznevij period zokrema shukali yednist na principah nacionalizmu pidtrimuvali perehid do kapitalizmu pragnuli rozshirennya viborchogo prava dlya cholovikiv Radikalnist liberaliv zalezhala vid stavlennya do shiroti viborchogo prava dlya cholovikiv Chim bilshe proponuvalos rozshiriti viborche pravo tim radikalnishe vvazhalas propoziciya Hambaskij festival liberalnij nacionalizm i konservativna reakciya Nacionalistichno nalashtovani uchasniki marshu krokuyut do ruyin zamku Hambah 1832 rik Bilshist uchasnikiv stanovili studenti ta deyaki pracivniki z druzhinami Voni nesli prapor pidpilnih Bursh yakij zgodom buv vzyatij za osnovu prapora suchasnoyi Nimechchini Nezvazhayuchi na rishuchist konservativnoyi reakciyi ideyi yednosti razom z ponyattyami v nimeckomovnih derzhavah V Hambaskomu festivali v travni 1832 r vzyalo uchast ponad 30 000 cholovik Pidvishenij v statusi do regionalnogo yarmarku jogo uchasniki progoloshuvali braterstvo svobodu i nacionalnu yednist Uchasniki festivalyu zibralis v misti nizhche i rushili do ruyin zamku Hambah trohi vishe nevelikogo mistechka Gambah v Bavariyi Nesuchi prapori grayuchi v barabani ta spivayuchi uchasnikam znadobilas bilsha chastina ranku do seredini dnya abi distatis zamku de voni sluhali vistupi nacionalistichnih oratoriv vid konservativnogo do radikalnogo spektra Vmist promov pokazav istotnu vidminnist nimeckogo nacionalizmu 1830 h rokiv vid francuzkogo nacionalizmu Lipnevoyi revolyuciyi golovna uvaga nimeckogo nacionalizmu pridilyalas vihovannyu narodu koli narod zdobude osvitu v neobhidnomu obsyazi voni b dosyagli b meti Ritorika v Hambasi pidkreslila mirnu prirodu nimeckogo nacionalizmu Sprava bula ne v zvedenni barikad francuzkomu stili nacionalizmu a stvorenni emocijnih mostiv mizh grupami Nimecka satira na yaki pridushili svobodu vislovlennya poglyadiv Yak i 1819 roku pislya vbivstva Metternih vikoristav populyarni demonstraciyi v Hambaskomu zamku yak pidstavu dlya provadzhennya konservativnoyi socialnoyi politiki Shist statej vid 28 chervnya 1832 roku pidtverdili v pershu chergu princip monarhichnoyi vladi 5 lipnya Frankfurtskij parlament pidtrimav dodatkovi 10 statej yaki povtorili chinni pravila cenzuri obmezhili politichni organizaciyi ta inshu suspilnu diyalnist Krim togo derzhavi chleni pogodilis napraviti vijskovu dopomogu bud yakomu uryadu u vipadku zagrozi zavorushen ocholiv polovinu bavarskoyi armiyi abi pidporyadkuvati region Pfalc Dekilka promovciv z Hambaskih demonstracij buli zaareshtovani ta uv yazneni odin z nih Karl Genrih Bryugeman 1810 1887 student yuridichnogo fakultetu ta predstavnik pidpilnih Bursh buv vidpravlenij do Prussiyi de buv spochatku zasudzhenij do smertnoyi kari ale potim pomiluvanij Liberalizm ta vidpovid na ekonomichni problemi Kilka inshih chinnikiv uskladnili poshirennya nacionalizmu v nimeckomovnih krayinah Sered lyudskih chinnikiv buli zokrema politichne supernictvo mizh chlenami soyuzu osoblivo mizh Avstriyeyu ta Prussiyeyu ta socioekonomichne supernictvo mizh torgovelnimi ugrupuvannyami zemlevlasnikami ta aristokratami Sered prirodnih chinnikiv bula silna posuha na pochatku 1830 r ta v 1840 h rokah prodovolcha kriza v 1840 roci Podalshi uskladnennya vinikli vnaslidok zmin v industrializaciyi ta virobnictvi v poshukah roboti lyudi pokidali sela ta mali mista abi pracyuvati v misti protyagom tizhnya povertayuchis na pivtora dnya u vihidni Ekonomichni socialni j kulturni zsuvi v zhitti zvichajnih lyudej trudnoshi perehidnoyi ekonomiki i zlidni pogodnih lih spriyali posilennyu problem v Centralnij Yevropi Nespromozhnist bilshosti uryadiv vporatis z prodovolchoyu krizoyu seredini 1840 h rokiv sprichinenoyu poshirennyam fitoftorozu ta dekilkoh sezoniv z nespriyatlivoyu pogodoyu stvorili v bagatoh vrazhennya sho bagati i vplivovi predstavniki suspilstva ne mayut zhodnogo interesu do yihnih problem Vlada bula sturbovana zrostannyam politichnih ta socialnih hvilyuvan sered robitnikiv ta nevdovolennyam inteligenciyi Zdavalos sho zhodna cenzura shtrafi uv yaznennya ta deportaciya ne zmozhe zupiniti kritiku Krim togo stavalo dedali yasnishe sho i Avstriya i Prussiya pragnut dominuvati v bud yakomu spilnomu soyuzi tomu voni zavazhali odna odnij v spravi ob yednannya Pershi sprobi ob yednannyaDiv takozh Revolyuciyi 1848 Vazhlivo vidznachiti sho i demonstraciya u Vartburzi 1817 roku i Gambaskij festival 1832 roku ne mali chitkoyi programi ob yednannya Na Gambaskomu festivali promovi bagatoh oratoriv buli spovneni rozpachi Utrimani razom lishe zavdyaki ideyi ob yednannya yihni uyavlennya pro te yak yiyi dosyagnuti ne mali konkretnih planiv prote spiralis na tumanni ideyi togo sho Narod otrimavshi nalezhnu osvitu zdobude yednist sam soboyu Guchni promovi prapori pidneseni studenti j obidi ne peretvorilis u novij politichnij byurokratichnij ta administrativnij aparat ne z yavilas i konstituciya hocha pro neyi j bagato govorili 1848 roku nacionalisti sprobuvali vipraviti cyu problemu Nimecki revolyuciyi 1848 roku ta Frankfurtskij parlament Dokladnishe Frankfurtski nacionalni zbori Populyarni nimecki revolyuciyi 1848 1849 rr mali na meti nacionalnu yednist ta uhvalennya yedinoyi konstituciyi Revolyucioneri tisnuli na uryadi osoblivo v Rejnskij oblasti shob sklikati parlamentsku asambleyu dlya napisannya proyektu konstituciyi Zreshtoyu bagato livih revolyucioneriv spodivalis sho cya konstituciya garantuvatime universalne viborche pravo dlya cholovikiv postijnij nacionalnij parlament j ob yednanu Nimechchinu mozhlivo pid golovuvannyam prusskogo korolya yakij buv najlogichnishim kandidatom Prussiya bula najbilshoyu derzhavoyu za rozmirom ta najpotuzhnishoyu Zazvichaj revolyucioneri sprava vid centru proponuvali yakos rozshiriti viborche pravo u svoyih derzhavah i mozhlivo yakus formu slabkogo soyuzu Yih tisk prizviv do riznih viboriv zasnovanih na riznih vimogah do viborciv napriklad prusska sistema troh klasiv yaka nadavala bilshe predstavnickogo vplivu bagatshim zemlevlasnikam Doparlamentski delegati prohodyat do cerkvi cerkvi Svyatogo Pavla u Frankfurti de nimi buli zakladeni osnovi dlya viboriv nacionalnogo parlamentu 27 bereznya 1849 roku Frankfurtskimi nacionalnimi zborami uhvaleno nim Paulskirchenverfassung a v kvitni 1849 roku zaproponovano titul kajzera imperatora prusskomu korolyu Fridrihu Vilgelmu IV Vin vidmovivsya cherez nizku prichin Publichno vin poyasniv sho ne mig uzyati koronu bez zgodi vlasne derzhav pid yakimi vin mav na uvazi princiv U privatnih rozmovah vin poboyuvavsya protistoyannya z inshimi nimeckimi knyazyami ta vijskovogo vtorgnennya Avstriyi ta Rosiyi takozh vin mav fundamentalnu vidrazu do ideyi otrimannya koroni z ruk narodno obranogo parlamentu za jogo slovami vin ne mig vzyati koronu z glini Nezvazhayuchi na vimogi do viborciv yaki chasto buli prodovzhennyam politichnih problem yaki liberali namagalis rozv yazati Frankfurtski nacionalni zbori spromoglisya napisati konstituciyu ta pogoditis na malonimecke rozv yazannya nimeckogo pitannya Nacionalni zbori u Frankfurti zavershilis chastkovoyu porazkoyu hocha liberalam i ne vdalos dosyagti bazhanoyi yednosti yim use zh taki vdalos opracyuvati bagato konstitucijnih pitan i reform spilno z nimeckimi princami 1848 r i Frankfurtskij parlament v retrospektivi Uspihi ta nevdachi Frankfurtskih nacionalnih zboriv sprichinili desyatilittya superechok sered doslidnikiv nimeckoyi istoriyi ta zrobili vnesok v istoriografichni poyasnennya nimeckogo naciyetvorennya Odna shkola sho vinikla pislya 1918 roku j nabrala vagi pislya Drugoyi svitovoyi vijni stverdzhuvala sho tak zvanij proval nimeckih liberaliv u Frankfurtskih nacionalnih zborah prizviv do kompromisu burzhuaziyi z konservatorami osoblivo z konservativnimi prusskimi zemlevlasnikami yunkeri a zgodom do tak zvanogo nim Sonderweg osoblivij shlyah Nimechchini u XX stolitti Proval ob yednannya 1848 roku zgidno z cim poglyadom prizviv do spiznilogo formuvannya nacionalnoyi derzhavi 1871 roku sho u svoyu chergu zatrimalo rozvitok pozitivnih nacionalnih cinnostej Krim togo predstavniki ciyeyi shkoli stverdzhuyut sho proval 1848 roku pidtverdiv prihovani aristokratichni pragnennya nimeckogo serednogo klasu yak naslidok cya grupa nikoli ne rozvivala samosvidomu programu modernizaciyi Piznishi doslidniki vistupili proti ciyeyi ideyi stverdzhuyuchi sho Nimechchina ne mala zhodnogo osoblivogo shlyahu podibno do togo yak istoriya inshih krayin maye svoyi osoblivosti istoriografichna ideya vidoma yak Natomist cya grupa istorikiv vvazhaye sho 1848 rik vidznachiv konkretni dosyagnennya liberalnih politikiv bagato yihnih idej i program piznishe potrapili do socialnih program Bismarka napriklad socialne strahuvannya osvitni programi i rozshirennya viborchogo prava Krim togo ponyattya osoblivogo shlyahu spirayetsya na te sho shlyah deyakih inshih krayin v comu vipadku Velikoyi Britaniyi ye zagalnoprijnyatoyu normoyu Cya shkola takozh piddaye sumnivu Britansku model ta novishi doslidzhennya naciyetvorennya v Britaniyi j inshih normalnih krayinah napriklad Franciyi ta SShA voni pripustili sho navit v cih derzhavah rozvitok naciyi ne buv rivnomirnim abo osoblivo rano ale vidbuvalos v osnovnomu v seredini ta kinci XIX stolittya Naprikinci 1990 h rokiv cej poglyad stav golovnim hocha deyaki istoriki dosi vvazhayut analiz z poglyadu osoblivogo shlyahu korisnim dlya rozuminnya periodu nacional socializmu Malyunok Germaniyi roboti buv stvorenij abi prikriti orga n v cerkvi Svyatogo Pavla pid chas zasidannya Nacionalnih zboriv berezen 1848 1849 rr Mech mav simvolizuvati Slovo Bozhe onovlennya lyudej ta yih nezlamnij duh Problema sfer vplivu Erfurtskij soyuz ta Olmuckij dogovir Pislya rozpusku Frankfurtskih nacionalnih zboriv Fridrih Vilgelm IV pid vplivom generala Jozefa fon Radovica pidtrimav stvorennya federaciyi nimeckih derzhav za vinyatkom Avstriyi za dobrovilnoyu zgodoyu nimeckih knyaziv Cej obmezhenij soyuz na choli z Prussiyeyu majzhe povnistyu likviduvav bi vpliv Avstriyi na reshtu nimeckih derzhav Spilnij diplomatichnij tisk Avstriyi ta Rosiyi garanta ugod 1815 roku yakim buli vstanovleni Yevropejski sferi vplivu zmusili Prussiyu vidmovitis vid ideyi Erfurtskogo soyuzu na zustrichi v nevelikomu mistechku Olmyuc u Moraviyi U listopadi 1850 r predstavniki Prussiyi zokrema Radovic ta Fridrih Vilgelm pogodilis vidnoviti Nimeckogo soyuzu pid kerivnictvom Avstriyi Cya ugoda vidoma yak a v Prussiyi yiyi she nazivali Olmuckim prinizhennyam Hoch i zdavalos bi neznachni podiyi propoziciya Erfurtskogo soyuzu ta Olmyuckij dogovoriv gostro visvitlili problemi sfer vplivu v nimeckih derzhavah Pitannya ob yednannya stalo ne pitannyam yaksho a pitannyam koli i ce koli zalezhalo vid sili Odin z kolishnih chleniv Frankfurtskih nacionalnih zboriv Jogann Gustav Drojzen tak okresliv problemu Mi ne mozhemo prihovati te sho sut usogo nimeckogo pitannya ye prostim viborom mizh Prussiyeyu ta Avstriyeyu U cih krayinah zhittya nimciv maye svoyi pozitivni ta negativni storoni v pershomu vipadku elita nacionalistichna i reformatorska a v drugomu dinastichna i destruktivna Nimecke pitannya ne ye konstitucijnim a ye pitannyam pro vladu i prusska monarhiya narazi povnistyu nimecka v toj chas yak avstrijska takoyu buti ne mozhe Ob yednannya na cih umovah viklikalo diplomatichni problemi Mozhlivist ob yednannya Nimechchini ta j Italiyi kidala viklik fundamentalnim zasadam balansu sil dosyagnutogo 1815 roku ob yednannya cih derzhav pidirvalo b principi sumishennya sfer vplivu Metternih ta car Oleksandr i jogo ministr zovnishnih sprav graf osnovni arhitektori ciyeyi sistemi zamislili ta stvorili v Yevropi j u reshti svitu sistemu rivnovagi garantovanu chotirma derzhavami Velikoyu Britaniyeyu Franciyeyu Rosiyeyu j Avstriyeyu Kozhna z cih derzhav mala svoyi geografichni sferi vplivu vpliv Franciyi vklyuchav Pirenejskij pivostriv i spilnij vpliv v italijskih derzhavah Rosiya otrimala vpliv na shidnu chastinu Centralnoyi Yevropi ta balansuvannya na Balkanah do avstrijskoyi sferi vplivu nalezhala velika chastina kolishnogo Rejhu v Centralnij Yevropi Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi do Britanskoyi sferi vplivu nalezhala reshta svitu osoblivo morya Sistema sfer vplivu v Yevropi zalezhala vid podribnennya nimeckih ta italijskih derzhav a ne yih konsolidaciyi Tomu ob yednannya nimciv pid odnim praporom viklikalo vazhlivi pitannya Hto taki nimci De Nimechchina a takozh Hto bude pri vladi i golovne Hto zmozhe najkrashim chinom zahistiti Nimechchinu yaka i de vona ne bula b Rizni grupi zaproponuvali rizni rozv yazannya ciyeyi problemi Zgidno z malonimeckim rozv yazannyam nimecki derzhavi ob yednuyutsya pid kerivnictvom Prussiyi zgidno z velikonimeckim rozv yazannyam nimecki derzhavi mayut ob yednatis pid kerivnictvom Avstriyi Cya superechnist ostannij etap yaka dominuvala v politici nimeckih derzhav j avstro prusskoyi diplomatiyi z chasu stvorennya Korolivstva Prussiyi 1701 roku vistupila na pershij plan protyagom nastupnih dvadcyati rokiv Zovnishni ochikuvannya vid ob yednanoyi Nimechchini Inshi nacionalisti pokladali veliki spodivannya na ruh ob yednannya Nimechchini i proval nimeckoyi yednosti pislya 1850 r zdavalosya vidkinuv nacionalnij ruh nazad Revolyucioneri pov yazuvali nacionalne ob yednannya z progresom Yak Dzhuzeppe Garibaldi napisav nimeckomu revolyucioneru 10 kvitnya 1865 r progres lyudstva zdayetsya zupinivsya i vi z vashim intelektom znayete chomu Problema v tomu sho svitu brakuye naciyi zi spravzhnim liderstvom Take liderstvo zrozumilo potribno ne dlya dominuvannya nad inshimi narodami a dlya provodu yih shlyahom sluzhbi do braterstva narodiv koli budut znisheni vsi bar yeri zvedeni egoyizmom Garibaldi shukav u Nimechchini toj tip kerivnictva yake u spravzhnih tradiciyah serednovichnogo licarstva prisvyatilo b sebe vipravlennyu pomilok pidtrimci slabkih viddayuchi v zhertvu shvidki pributki i materialni vigodi dlya nabagato tonshogo j bilshogo dosyagnennya polegshiti strazhdannya lyudej Nam potribna naciya dosit smiliva shob stati providnikom na comu shlyahu Vona priverne na svij bik usih tih hto zaraz strazhdaye pid inozemnim gnitom Ob yednannya Nimechchini takozh rozglyadalosya yak peredumova dlya stvorennya yevropejskoyi federaciyi z rozshirennya yakoyi Dzhuzeppe Madzini j inshi yevropejski patrioti vzhivayut zahodi protyagom ponad troh desyatilit Navesni 1834 roku buduchi v Berni Madzini ta kilkadesyat bizhenciv z Italiyi Polshi ta Nimechchini zasnuvali novu asociaciyu z ambitnoyu nazvoyu Moloda Yevropa Osnovna ideya polyagala v tomu sho tak samo yak Francuzka revolyuciya 1789 roku rozshirila ponyattya osobistoyi svobodi neobhidna she odna revolyuciya abi zrobiti te same dlya nacionalnoyi svobodi u svoyemu bachenni vin pishov she dali oskilki spodivavsya sho v ne duzhe viddalenomu majbutnomu vilni krayini mozhut utvoriti federalnu Yevropu z Federalnimi zborami yaki pracyuvatimut zi spilnimi interesami cih krayin Jogo pragnennyam bulo nisho inshe yak skasuvati stvorenu 1815 roku na Videnskomu kongresi sistemu yakoyu bula zatverdzhena gegemoniya dekilkoh velikih derzhav yaki pridushuvali poyavu menshih nacij Madzini spodivavsya ale bez osoblivoyi vpevnenosti sho jogo bachennya ligi abo spilnoti nezalezhnih derzhav bude vtilene she za jogo zhittya Na praktici Moloda Yevropa ne mala groshej i narodnoyi pidtrimki j proisnuvala ne dovgo Tim ne mensh vin zavzhdi zalishavsya virnim idealu ob yednanogo kontinentu dlya chogo bula neobhidna poyava nezalezhnih derzhav Zmicnennya Prussiyi Otto fon Bismark vijskovij ministr Albreht fon Roon ta golova generalnogo shtabu Gelmut fon Moltke peretvorili Prussiyu na odnu z najpotuzhnishih derzhav Yevropi pislya 1860 h rokiv 1859 roku Vilgelm I Gogencollern stav regentom svogo hvorogo brata Fridriha Vilgelma IV Gelmut fon Moltke Starshij obijmav posadu nachalnika prusskogo generalnogo shtabu Albreht fon Roon vijskovogo ministra Prussiyi Fon Roon i Vilgelm brav aktivnu uchast u takih rechah reorganizuvav prussku armiyu a Moltke pererobiv strategichnij plan oboroni Prussiyi ta zrobiv operativne komanduvannya efektivnishim Vijskovi reformi i vidatki na yihnye provedennya sprichinili v Prussiyi I parlament i korol razom z vijskovim ministrom hotili otrimati kontrol nad vijskovim byudzhetom Vilgelm koronovanij 1862 r korolem Vilgelmom I priznachiv Otto fon Bismarka prem yer ministrom Prussiyi Bismark rozv yazav krizu na korist vijskovogo ministra Krimska vijna 1854 1855 rokiv ta italijska vijna 1859 roku porushili vidnosini mizh Velikoyu Britaniyeyu Franciyeyu Avstriyeyu ta Rosiyeyu Vnaslidok sprichinenogo vijnami bezladu poyednannya reform operativnogo komanduvannya fon Moltke reformi armiyi fon Roona ta Vilgelma ta diplomatiya Bismarka zsunuli yevropejskij balans sil Yih spilni diyi zrobili Prussiyu providnoyu krayinoyu sered nimeckih derzhav zavdyaki kombinaciyi uspishnih diplomatichnih vidnosin pidkriplenih mozhlivistyu zastosuvannya prusskoyi armiyi i vnutrishnij konservatizm poyednanij iz pragmatizmom Realpolitik Bismark okresliv zmist Realpolitik u vidomij zgodom promovi Zalizom ta krov yu pered byudzhetnim komitetom prusskogo parlamentu 30 veresnya 1862 roku nezabarom pislya togo yak vin stav prem yer ministrom Veliki pitannya chasu virishuvatimutsya ne rozmovami ta rezolyuciyami bilshosti ale zalizom i krov yu Slova Bismarka zalizom i krov yu buli po riznomu nepravilno procitovani abo traktovani yak dokaz nimeckoyi spragi krovi i vladi Po pershe slova z promovi veliki pitannya chasu virishuvatimutsya ne rozmovami i rezolyuciyami bilshosti chasto traktuyut yak vidmovu vid politichnogo procesu chogo sam Bismark ne bazhav Po druge jogo nagolos na krovi ta zalizi ne oznachav prosto neperevershenu vijskovu silu prusskoyi armiyi a dva vazhlivih aspekti po pershe zdatnist nimeckih derzhav viroblyati zalizo i pov yazanih z nimi vijskovih materialiv i po druge gotovnist zastosuvati yih u razi potrebi Stvorennya yedinoyi derzhaviNeobhidnist yak zaliza tak i krovi nevdovzi stala ochevidnoyu 1862 roku koli Bismark vistupiv iz promovoyu ideya nimeckoyi nacionalnoyi derzhavi v dusi mirnogo pangermanizmu posunulas vid liberalnogo i demokratichnogo harakteru v 1848 roci dlya nablizhennya z realnoyu politikoyu Bismarka Buvshi pragmatikom Bismark zrozumiv mozhlivosti pereshkodi ta perevagi ob yednanoyi derzhavi a takozh vazhlivist zv yazku ciyeyi derzhavi z dinastiyeyu Gogencollerniv sho dlya deyakih istorikiv ye odnim z osnovnih vneskiv Bismarka u stvorennya imperiyi v 1871 roci Umovi dogovoriv mizh riznimi nimeckimi derzhavami zaboronyali jomu robiti odnostoronni diyi politichne ta diplomatichnij dosvid pidkazav jomu nepraktichnist takih dij Abi nimecki derzhavi razom pishli na vijnu abo yak vin spodivavsya stanetsya budut vimusheni ogolositi vijnu proti spilnogo voroga suprotivna storona maye pershoyu ogolositi vijnu odnij z nimeckih derzhav Istoriki trivalij chas obgovoryuvali rol Bismarka v podiyah sho prizveli do Franko Prusskoyi vijni Zgidno z tradicijnoyu tochkoyu zoru sformulovanoyu znachnoyu miroyu v XIX i pochatku XX stolittya pro prusskimi istorikami Bismark buv yedinim nathnennikom ob yednannya odnak pislya 1945 roku istoriki stali bachiti bilshe oportunizmu ta cinizmu v manipulyuvanni obstavinami Bismarkom dlya provokuvannya vijni Bismark ne buv ani zlodiyem ani svyatim manipulyuyuchi podiyami 1866 i 1870 rokiv vin pokazav politichni ta diplomatichni zdibnosti yaki primusili Vilgelma zvernutisya do nogo v 1872 roci Tri podiyi vidigrali osnovne znachennya dlya administrativnogo ta politichnogo ob yednannya Nimechchini smert bez spadkoyemciv cholovichoyi stati korolya Daniyi Frederika VII sho prizvelo do vijni za Daniyu 1864 roku mozhlivist otrimati soyuznika pislya ob yednannya Italiyi v borotbi proti Avstriyi v Avstro Prusskij vijni 1866 roku poboyuvannya francuziv opinitis v otochenni Gogencollerniv sponukali ogolositi vijnu Prussiyi sho prizvelo do Franko Prusskoyi vijni 1870 1871 rokiv Zavdyaki poyednannyu diplomatiyi ta politichnogo liderstva Bismarka vijskovih reform fon Roona ta vijskovoyi strategiyi fon Moltke Prussiya dovela sho zhodna z krayin pidpisantiv ne zdatna garantuvati avstrijsku sferu vplivu v Centralnij Yevropi Takim chinom Prussiya zdobula gegemoniyu sered nimeckih derzhav ta poklala kraj Problema Shlezvig Golshtejnu Istorichni regioni Yutlandiyi Pivnichno Yutlandskij ostriv Daniya Pivnichna Yutlandiya Daniya Pivnichnij Shlezvig Daniya Nimechchina Golshtejn Nimechchina Persha mozhlivist stalas u viglyadi 15 listopada 1863 roku korol Daniyi Kristian IX stav korolem Daniyi ta gercogom Shlezvigu i Golshtejnu 18 listopada 1863 roku vin pidpisav listopadovu Konstituciyu Daniyi ta ogolosiv knyazivstvo Shlezvig chastinoyu Daniyi Nimeckij soyuz bachiv cej akt yak porushennya Londonskogo protokolu 1852 roku v yakomu buv pidkreslenij status Korolivstva Daniya bez skladu nezalezhnogo gercogstva Shlezvig i Golshtejn Krim togo naselennya Shlezvigu i Golshtejnu cinuvalo nezalezhnist takozh bilsha chastina aristokratiyi gercogstva Golshtejn bula nimeckogo pohodzhennya i rozmovlyala nimeckoyu movoyu u povsyakdennomu zhitti naselennya bulo bilsh zmishanim v Shlezvigu zi znachnoyu danskoyu menshinoyu Diplomatichni sprobi domogtisya skasuvannya listopadovoyi Konstituciyi provalilis i prusski ta avstrijski vijska perehodyat kordon Shlezvigu 1 lyutogo 1864 roku Spochatku danci namagalisya zahistiti svoyu krayinu za dopomogoyu danevirke starodavnogo zemlyanogo valu ale vin viyavivsya neefektivnim Danci ne mogli protistoyati ob yednanim vijskam Prussiyi ta Avstriyi i ne mogli rozrahovuvati na dopomogu vid svoyih soyuznikiv v inshih skandinavskih krayinah Daniya porushila Protokoli odin z pershih vipadkiv vikoristannya rushnic z kovznim zatvorom dopomogla Prussiyi yak v cij vijni tak i v Avstro Prusskij vijni dva roki potomu Nova rushnicya dozvolila prusskomu soldatovi robiti p yat postriliv lezhachi koli soldat zi staroyu rushniceyu robiv odin postril ta mav perezaryadzhati yiyi stoyachi Danska vijna 1864 roku prizvela do peremogi ob yednanih armij Prussiyi ta Avstriyi obidvi krayini otrimali kontrol nad Shlezvigom i Golshtejnom sho bulo zakripleno v u Vidni 30 zhovtnya 1864 roku Avstro Prusska vijna 1866 roku Dokladnishe Avstro Prusska vijna Stan na pochatku vijni Prussiya Avstriya Soyuzniki Avstriyi Soyuzniki Prussiyi Nejtralni krayini Pid spilnim kerivnictvom Shlezvig Golshtejn 1866 roku na tli ob yednannya Italiyi Bismark stvoriv diplomatichni umovi za yakih Avstriya ogolosila vijnu Prussiyi Osnovni pidstavi dlya vijni buli zakladeni u de obidvi derzhavi stverdzhuvali sho vistupayut vid imeni vsih nimeckih derzhav V kvitni 1866 roku predstavnik Prussiyi u Florenciyi pidpisav sekretnu ugodu z Italiyeyu Zgidno z ciyeyu ugodoyu obidvi krayini mali dopomagati odna odnij u vijni proti Avstriyi Nastupnogo dnya predstavnik Prussiyi do Frankfurtskogo bundestagu predstaviv plan sho peredbachav zatverdzhennya nacionalnoyi konstituciyi ta nacionalnih zboriv obranij na pryamih viborah i zagalnogo viborchogo prava Znayuchi pro skladni i neodnoznachni vidnosini Bismarka z landtagom derzhavnij parlament v Prussiyi viklikali vipravdanij skepticizm sered nimeckih liberaliv yaki bachili v cij propoziciyi hid dlya posilennya vladi Prussiyi Vibir storoni Debati z privodu zaproponovanoyi nacionalnoyi konstituciyi stali spirnimi koli do Vidnya postupili novini pro manevri italijskih vijsk v Tiroli 21 kvitnya 1866 r ta vzdovzh venecianskogo kordonu Avstrijskij uryad nakazav chastkovu mobilizaciyu v pivdennih regionah Italiya u vidpovid ogolosila povnu mobilizaciyu Nezvazhayuchi na zakliki misliti ta diyati racionalno Italiya Prussiya ta Avstriya prodovzhili ruhatis do zbrojnogo konfliktu 1 travnya Vilgelm peredav komanduvannya armiyeyu v ruki nastupnogo dnya rozpochalas povnomasshtabna mobilizaciya v Prussiyi V parlamenti grupa derzhav vidoma yak nim Mittelstaaten derzhavi v seredini Bavariya Vyurtemberg veliki gercogstva Baden i Gessen Darmshtadt i gercogstva Saksen Majningen ta Nassau pidtrimali povnu demobilizaciyu v derzhavah soyuzu Uryadi cih krayin vidhilili privablivi obicyanki i zhahlivi pogrozi yakimi Bismark spodivavsya perekonati vistupiti proti Gabsburgiv U vijskovomu shtabi Prussiyi zrozumili sho yedinimi soyuznikami sered nimeckih derzhav proti Gabsburgiv buli veliki gercogstva Meklenburg Shverin i Meklenburg Strelic dribni knyazivstva sho mezhuyut z Brandenburgom z nevelichkim vijskom ta slabkim politichnim vplivom a yedinim soyuznikom za kordonom bula Italiya Opoziciya do prusskoyi taktiki zaliznoyi ruki vinikla i sered inshih socialnih i politichnih grup Radi mist nimeckih derzhav liberalni chleni parlamentu i torgovih palat yaki vistupali za yedinu derzhavu yaki bachili veliki perevagi v ob yednanni vistupali proti bud yakoyi vijni mizh Prussiyeyu i Avstriyeyu takij konflikt sluzhitime lishe monarhichnim dinastiyam a ne interesam gromadyan yaki voni rozumili yak civilni ta abo burzhuazni Suspilna dumka takozh vistupala proti dominuvannya Prussiyi Katolicke naselennya vzdovzh richki Rejn osoblivo v takih regionah yak kosmopolitichnij Keln i shilnonaselena dolina Ruru shilyalos v bik Avstriyi V piznij vesni najvazhlivishi derzhavi vistupali proti zusil Berlina z silovoyi reorganizaciyi nimeckih derzhav Prusskij uryad sprijmav pitannya nimeckoyi yednosti yak pitannya vladi i togo hto pri pidtrimci armiyi mig yiyi zdobuti Liberali u Frankfurtskomu bundestazi bachili dosyagnennya yednosti nimeckih derzhav vnaslidok peregovoriv ta rozpodilu vladi sered bagatoh partij Prusskij princ nakazuye svoyim vijskam atakuvati v bitvi pri Keniggreci Princ i jogo vijsko pribuli pizno i v nevirne misce ale pribuvshi vin nakazav svoyim vijskam odrazu vstupati v bij Cya rishucha bitva peremogu v yakij zdobula Prussiya primusila Gabsburgiv pripiniti vijnu ta zaklala osnovu dlya rozv yazku nimeckogo pitannya v malonimeckomu sensi abo Nimechchini bez Avstriyi Izolyaciya Avstriyi Hocha deyaki nimecki derzhavi spochatku vistupili na boci Avstriyi voni zalishilisya v oboroni i ne zmogli vistupiti z atakoyu proti prusskoyi armiyi Avstrijska armiya voyuvala z Prussiyeyu lishe pri pidtrimci z boku Saksoniyi Franciya obicyala nadati dopomogu ale vona prijshla zapizno i bula neznachnoyu Dlya Avstriyi situaciya bula uskladnena neobhidnistyu vesti vijnu na drugomu fronti v tretij italijskij vijni za nezalezhnist Odnodenna bitva pri Keniggreci poblizu sela Sadova prinesla Prussiyi bezzaperechnu i rishuchu peremogu Realna politika i Pivnichnonimeckij soyuz Div takozh Pivnichnonimeckij soyuz Neobhidno bulo shvidko dosyagti miru abi uniknuti vstupu Rosiyi u vijnu na boci Avstriyi Prussiya aneksuvala Gannover Gessen Kassel Nassau i vilne misto Frankfurt Gessen Darmshtadt vtrativ chastinu teritoriyi ale ne suverenitet Derzhavi na pivden vid richki Majn Baden Vyurtemberg i Bavariya pidpisali okremi dogovori z vimogoyu splati kontribucij ta utvorennya soyuziv yaki vtyagnuli yih u sferu vplivu Prussiyi Avstriya z bilshistyu soyuznikiv buli viklyucheni z Pivnichnonimeckogo soyuzu Kinec dominuvannya Avstriyi sered nimeckih derzhav zminiv centr yiyi uvagi na Balkani 1867 roku avstrijskij imperator Franc Josif uhvaliv ugodu Avstro ugorskij kompromis 1867 roku zgidno z yakoyu ugorski volodinnya otrimali rivni prava z avstrijskimi chim bula stvorena podvijna monarhiya Avstro Ugorshini Prazkij mirnij dogovir 1866 roku visunuv m yaki umovi do Avstriyi de vidnosini mizh Avstriyeyu ta novoyu nacionalnoyu derzhavoyu Italiyeyu zaznali istotnih zmin hocha Avstriya bula nabagato uspishnishoyu u vijskovih diyah proti italijskih vijsk krayina vtratila vazhlivi provinciyi Veneciyi Gabsburgi peredali Veneciyu Franciyi yaka zgodom oficijno peredala kontrol Italiyi Francuzka gromadskist bula oburena peremogami Prussiyi ta vimagala revansh za Sadovu sho spriyalo zrostannyu antiprusskim nastroyam u Franciyi yaki she duzhche posililis za kilka misyaciv do Franko prusskoyi vijni Inshim chinnikom stalo te sho na zustrichi v Biarrici u veresni 1865 rokom Napoleona III z Bismarkom ostannij dav zrozumiti abo Napoleon dumav sho otrimav natyak sho Franciya mozhe aneksuvati chastinu Belgiyi i Lyuksemburgu v obmin na nejtralitet Porazka Avstriyi prizvela do pereosmislennya vnutrishnih rozbizhnostej miscevoyi avtonomiyi i liberalizmu Novij Pivnichnonimeckij soyuz mav svoyu konstituciyu prapor uryadovi j administrativni strukturi Prussiya pid kerivnictvom Otto fon Bismarka voyennimi peremogami zdolala aktivnij opir Avstriyi ideyi ob yednanoyi Nimechchini Cya ideya ne lishe poslabila vpliv Avstriyi na nimecki derzhavi a j rozkolola duh zagalnonimeckoyi yednosti bilshist nimeckih derzhav buli nezadovolenni prusskoyu politikoyu sili Vijna z Franciyeyu1870 roku tri vazhlivih uroki Avstro prusskoyi vijni stali zrozumilimi mogutnya derzhava svoyeyu vijskovoyu potugoyu mozhe piddavati sumnivu stari alyansi i sferi vplivu viznacheni v ugodah 1815 roku Zavdyaki diplomatichnim manevram spravnij lider mozhe stvoriti taki umovi za yakih insha derzhava bude vimushena ogolositi vijnu shtovhayuchi krayini v oboronnij soyuz na zahist nachebto zhertvi agresiyi Nareshti vijskovij potencial Prussiyi znachno perevishuvav Avstriyu i Prussiya bula yedinoyu derzhavoyu v Nimeckomu soyuzi ta sered nimeckih derzhav v cilomu zdatna zahistiti yih vid mozhlivogo vtruchannya abo napadu 1866 roku bilshist serednih nimeckih derzhav vistupali proti Prussiyi do 1870 roku ci derzhavi buli abo vimusheni abo vmovleni uklasti oboronni soyuzi z Prussiyeyu Yaksho yevropejska derzhava ogolosila b vijnu proti odnogo iz chleniv cogo soyuzu reshta mala vistupiti na zahist proti agresora Vitonchenimi manipulyaciyami Bismarku vdalos stvoriti taku situaciyu koli Franciya zigrala rol agresora a Prussiya zahisnika prav ta svobod nimciv Krah sfer vplivu v Iberiyi Nastupnij udar po stvorenij 1815 roku u Vidni sistemi yaku pidtrimuvav ta zahishav Metternih razom z konservativnimi soyuznikami protyagom nastupnih soroka rokiv stavsya v Ispaniyi Vnaslidok revolyuciyi 1868 roku bula skinuta z prestolu koroleva Izabella II yaka bula vimushena vtekti do Parizhu Ispaniya v poshukah nastupnika prestolu zaproponuvala koronu trom yevropejskim knyazyam i kandidatura kozhnogo bula vidkinuta Napoleonom III yak lidera panivnoyi v regioni derzhavi Nareshti 1870 roku korona bula zaproponovana knyazyu katolickoyi gilki dinastiyi Gogencollerniv Cherez cyu propoziciyu rozgorivsya velikij skandal Protyagom nastupnih kilkoh tizhniv ispanska propoziciya stala golovnoyu temoyu rozmov pro majbutnye Yevropi Bismark zaklikav Leopolda prijnyati propoziciyu Korol Ispaniyi z dinastiyi Gogencollern Zigmaringen oznachatime sho po obidvi storoni Franciyi stoyat krayini kerovani korolyami pohodzhennyam z dinastiyi Gogencollerniv sho moglo podobatis Bismarku ale bulo neprijnyatnim yak dlya Napoleona III tak dlya jogo ministra zakordonnih sprav Gramon napisav rizkij ultimatum Vilgelmu yak glavi rodu Gogencollerniv zayavivshi sho yaksho bud hto z Gogencollerniv prijme ispansku koronu francuzkij uryad reaguvatime hocha vin ne okresliv harakter dij Leopold znyav svoyu kandidaturu rozryadivshi v takij sposib krizu ale francuzkij posol u Berlini ne zalishiv cyu problemu bez uvagi Vin zvernuvsya bezposeredno do prusskogo korolya Vilgelma pid chas vidpochinku v Bad Emsi z vimogoyu zrobiti publichnu zayavu pro vidmovu pidtrimati koronaciyu bud kogo z rodu Gogencollerniv na tron v Ispaniyi Vilgelm vidmovivsya robiti podibnu zayavu ta vidpraviv Bismarku telegramu z opisom francuzkih vimog Bismark skoristavsya telegramoyu vidomoyu yak Emska depesha yak shablonom dlya korotkogo povidomlennya presi Buduchi skorochena ta zagostrena samim Bismarkom ta z dodatkovimi zminami yakih vona zaznala u francuzkomu agentstvi perekladiv Havas vona zdijnyala hvilyu oburennya u Franciyi Francuzka publika vse she zasmuchena porazkoyu pid Sadovoyu vimagala ogolositi vijnu Napoleon III ta Otto fon Bismark pislya bitvi pid Sedanom Vijskovi diyi Div takozh Franko pruska vijna Napoleon III namagavsya zabezpechiti teritorialni postupki z oboh storin do i pislya Avstro Prusskoyi vijni ale nezvazhayuchi na poserednictvo v procesi mirnih peregovoriv voni zavershilis bezrezultatno Zgodom vin spodivavsya sho Avstriya razom z kolishnimi soyuznikami osoblivo pivdennimi nimeckimi derzhavami Baden Vyurtemberg i Bavariya vizme uchast u vijni zaradi pomsti ale v diyu vstupiv dogovir 1866 roku vsi nimecki derzhavi navit vsuperech vlasnoyi voli vistupili yedinim frontom proti Franciyi Zamist vijni zaradi pomsti za pidtrimki riznih nimeckih soyuznikiv proti Prussiyi Franciya opinilas u vijni proti nimeckih derzhav bez zhodnoyi pidtrimki Vijskovi reformi Roona ta zastosuvannya operativnoyi strategiyi razom dali uspishnij rezultat u vijni proti Franciyi Shvidkist mobilizaciyi prusskoyi armiyi zdivuvala Franciyu a zdatnist prusskoyi armiyi zoseredzhuvati sili v obranih tochkah nagadala strategiyu Napoleona I simdesyat rokiv tomu perevazhila francuzku mobilizaciyu Vikoristovuyuchi efektivno pokladenu zaliznichnu merezhu pruski vijska dostavlyalis v miscya bitv vidpochivshi ta gotovimi do dij Francuzki vijska mali jti pishki bagato mil abi distatis zoni bojovih dij Pislya dekilkoh bitv zokrema pri Shpiherni pri Verti pri Mars la Tur i nimci rozgromili osnovni francuzki vijska i distalis vazhlivogo mista Mec ta stolici Franciyi Parizhu Voni zahopili francuzkogo imperatora ta vzyali vsyu armiyu v polon u bitvi pid Sedanom 1 veresnya 1870 roku Progoloshennya Nimeckoyi imperiyi Prinizlivij polon francuzkogo imperatora ta vtrata ciloyi francuzkoyi armiyi yaka potrapila u pastku v timchasovomu tabori v Saari Tabirna ganba yak nazvali yiyi francuzi sprichinilo bezlad u francuzkomu uryadi aktivni protivniki Napoleona povalili uryad i progolosili Tretyu respubliku Nimecke Verhovne Komanduvannya ochikuvalo vid Franciyi shvidkogo ukladannya miru ale nova respublika vidmovilas zdavatis Prusska armiya otochila Parizh ta protrimala jogo v oblozi do seredini sichnya 18 sichnya 1871 roku v dzerkalnij zali Versalya nimecki knyazi i starshi voyenachalniki progolosili Vilgelma nimeckim imperatorom V ukladenij zgodom Franciya vidmovilas vid bilshosti tradicijno nimeckih regioniv Elzasu ta nimeckomovnoyi chastini Lotaringiyi pogodilas na viplatu reparacij rozrahovanih na osnovi chiselnosti naselennya ta ekvivalentnih reparaciyam yaki Napoleon Bonapart naklav na Prussiyu 1807 roku takozh bula pogodzhena nimecka administraciya v Parizhi i bilshij chastini pivnichnoyi Franciyi z poetapnim vivedennyam nimeckoyi armiyi vidpovidno do splachenih reparacij Malyunok proklamaciya Imperatora Vilgelma I zasnuvannya Nimeckoyi imperiyi 18 sichnya 1871 r ta inshi z Bismarkom v bilij formi v dzerkalnij zali Versalya Vazhlivist procesu ob yednannya Peremoga u Francuzko Prusskij vijni stalo narizhnim kamenem nacionalistichnoyi spravi V pershij polovini 1860 h rokiv Avstriya i Prussiya razom namagalis govoriti vid imeni nimeckih derzhav obidvi stverdzhuvali sho zdatni zahishati interesi Nimechchini yak za kordonom tak i u vnutrishnih spravah Voni razom doveli ce u vidpovid na problemu Shlezvig Golshtejnu Pislya zdobuttya peremogi nad Avstriyeyu v 1866 roci Prussiya otrimala mozhlivist vidstoyuvati svoye pravo vistupati vid imeni nimeckih derzhav i zahishati interesi Nimechchini prinajmni vnutrishno Avstriya natomist spryamuvala dedali bilshe uvagi do svoyih provincij na Balkanah Peremoga nad Franciyeyu v 1871 roci zatverdila Prussiyu v roli dominantnogo gravcya v ob yednanij nimeckij derzhavi Z progoloshennyam Vilgelma Kajzerom imperatorom Prussiya vzyala na sebe kerivnictvo novoyu imperiyeyu Pivdenni derzhavi oficijno uvijshli do ob yednanoyi Nimechchini zgidno z 26 lyutogo 1871 r ratifikovanij u vid 10 travnya 1871 r yakij formalno zavershiv vijnu Hocha politika Bismarka i prizvela do peretvorennya Nimechchini zi slabkoyi konfederaciyi u federativnu nacionalnu derzhavu cej proces takozh zalezhav vid inshih chinnikiv Ob yednannya vidbulosya zavdyaki tradiciyam pravovoyi spivpraci v ramkah Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi ta ekonomichnoyi spivpraci v Nimeckomu mitnomu soyuzi Trudnoshi postupu vpliv liberaliv 1848 roku vijskova reforma Roona ta neperevershenist strategiyi Moltke vse ce zigralo svoyu rol v procesi politichnogo ob yednannya Politichne i administrativne ob yednannyaDokladnishe Nimecka imperiya Nova imperiya skladalas z 25 derzhav z nih tri ganzejskih mista Imperiya bula malonimeckim rozv yazkom nim Kleindeutsche Losung nimeckogo pitannya na vidminu vid velikonimeckogo rozv yazku nim Grossdeutsche Losung do yiyi skladu ne vhodila Avstriya Peretvorennya soyuzu dekilkoh derzhav na yedinu naciyu potrebuvalo bilshe anizh voyenni peremogi skilki b voni ne pidnosili moralnij stan gromadyan Takozh bulo neobhidno pereosmisliti politichni socialni ta kulturni normi povedinki stvorennya novih metafor pro nas ta inshih Kim buli novi chleni novoyi naciyi Sho voni soboyu yavlyayut Yak voni mayut buti organizovani Administrativnij sklad imperiyi Hocha chasto Nimecku imperiyu nazivayut federaciyeyu monarhiv tochnishe kazhuchi vona bula federativnim soyuzom derzhav Derzhavi sho uvijshli do skladu Nimeckoyi imperiyi Korolivstvo Prussiya pokazane sinim kolorom Derzhava Stolicya Korolivstva Konigreiche Prussiya Preussen Berlin Bavariya Bayern Myunhen Saksoniya Sachsen Drezden Vyurtemberg Wurttemberg Shtutgart Veliki gercogstva Grossherzogtumer Baden Karlsrue Gessen Hessen Darmshtadt Meklenburg Shverin Shverin Meklenburg Strelic Nojshtrelic Oldenburg Oldenburg Saksen Vejmar Ejzenah Sachsen Weimar Eisenach Vejmar Gercogstva Herzogtumer Angalt Detmold Braunschweig Braunshvejg Sachsen Altenburg Altenburg Saksen Koburg Gota Sachsen Coburg und Gotha Koburg Sachsen Meiningen Majningen Knyazivstva Furstentumer Detmold Rojss Molodsha gilka Gera Grajc Shaumburg Lippe Byukkeburg Shvarcburg Rudolshtadt Rudolshtadt Zondersgauzen Valdek Pirmont Bad Arolzen Ganzejski vilni mista Freie Hansestadte Bremen Gamburg Lyubek Imperski teritoriyi Reichsland Elzas Lotaringiya Elsass Lothringen Strasburg Politichna struktura imperiyi Dokladnishe Imperska konstituciya Bismarka Konstituciya Pivnichnonimeckogo soyuzu 1866 roku bula uhvalena z deyakimi semantichnimi pravkami 1871 roku Konstituciyeyu Nimeckoyi imperiyi Zavdyaki konstituciyi novostvorena Nimechchina otrimala deyaki demokratichni risi napriklad imperski zbori na vidminu vid Prusskogo parlamentu nadali gromadyanam predstavnictvo na osnovi pryamogo i rivnogo viborchogo prava sered vsih cholovikiv vikom ponad 25 rokiv Krim togo vibori v cilomu vidbuvalis bez manipulyacij sho porodilo gordist za nacionalnij parlament Odnak zakonodavstvo vimagalo pidtverdzhennya bundesratom nim Bundesrat federalnoyu radoyu predstavnikiv sub yektiv federaciyi na yaki Prussiya mala velikij vpliv Takim chinom Prussiya mala vpliv na obidva zakonodavchi organi a na choli vikonavchoyi gilki perebuvav imperator kajzer korol Prussiyi yakij priznachav federalnogo kanclera Kancler buv povnistyu pidzvitnij ta nis vidpovidalnist pered imperatorom Oficijno kancler diyav yak yedina administraciya i nis vidpovidalnist za perebig vsih derzhavnih sprav a na praktici derzhavni sekretari visokoposadovci vidpovidalni za okremi dilyanki derzhavnih sprav yak finansi armiya zakordonni spravi tosho vikonuvali obov yazki neoficijnih ministriv Za vinyatkom 1872 1873 i 1892 1894 rokiv imperskij kancler zavzhdi buv vodnochas i prem yer ministrom korolivstva imperatorskoyi dinastiyi Prussiyi Imperski zbori mali povnovazhennya uhvalyuvati dopovnyuvati abo vidhilyati zakonoproyekti ale ne mali prava zakonodavchoyi iniciativi Pravom zakonodavchoyi iniciativi buv nadilenij kancler Sub yekti federaciyi zberegli vlasni uryadi ale zbrojni sili menshih derzhav buli peredani pid kontrol Prussiyi Zbrojni sili v bilshih derzhavah napriklad korolivstva Bavariya i Saksoniyi zberegli deyaku avtonomiyu ale zaznali serjoznih reform dlya koordinuvannya svoyih dij z prusskoyu armiyeyu ta perehodili pid federalnij kontrol pid chas vijni Istorichni superechki ta socialna struktura imperiyi Gipoteza pro osoblivij shlyah nim Sonderweg poyasnyuvala negarazdi XX stolittya v Nimechchini slabkimi politichnimi pravovimi ta ekonomichnimi osnovami novoyi imperiyi Prusska zemlevlasnicka elita yunkeri zberegla znachnu chastinu politichnoyi vladi v ob yednanij derzhavi Gipoteza pro osoblivij shlyah poyasnyuvala zberezhennya nimi vladi vidsutnistyu revolyucijnogo prorivu serednogo klasu abo selyan v poyednanni z miskimi robitnikami spochatku v 1848 roci i znovu v 1871 roci Neshodavni doslidzhennya pro rol velikoyi burzhuaziyi v stvorenni novoyi derzhavi znachnoyu miroyu sprostuvali tverdzhennya pro politichne ta ekonomichne dominuvannya yunkeriv yak socialnoyi grupi Novi doslidzhennya viyavili vazhlivist klasu kupciv ganzejskih mist i kerivnikiv promislovih pidpriyemstv ostannye osoblivo vazhlivo v Rejnskij oblasti v rozvitku Nimeckoyi imperiyi Dodatkovi doslidzhennya riznih socialnih grup v kajzerivskij Nimechchini prizveli do novogo poglyadu na cej period Hocha v rukah yunkersiv zalishivsya kontrol za oficerskim korpusom armiyi voni ne dominuvali v socialnih politichnih ta ekonomichnih pitannyah na stilki na skilki vvazhalos u tverdzhenni pro osoblivij shlyah Yunkeri zi shodu mali protivagu na zahodi u viglyadi velikoyi burzhuaziyi do yakoyi nalezhali bankiri kupci promislovci ta pidpriyemci i dedali bilshij klas profesijnih chinovnikiv vchiteliv vikladachiv likariv yuristiv vchenih tosho Otzhe tverdzhennya pro osoblivij shlyah mozhe buti korisnim dlya poyasnennya dosvidu Nimechchini z nacional socializmom vono bilshe ne dominuye v doslidzhennyah Centralnoyi Yevropi v XIX stolitti Natomist vcheni pochali opisuvati yak konservativna socialna politika poglinula abo privlasnila bagato idej revolyucioneriv liberaliv 1840 h rokiv i socialistiv u 1860 ti roki ta zgodom samogo Bismarka imperska politika demonstruvala strimanij ale pragmatichnij pidhid do socialnih politichnih ta ekonomichnih problem Zokrema perevazhno konservativni cinnosti Bismarka dobre vidlunyuvali klasichnij konservatizm Edmunda Berka perekonannya sho okremi predstavniki suspilstva za svoyeyu prirodoyu bilsh pidgotovleni ta kvalifikovanishi buti liderami i sho ci osobi chasto ye vihidcyami z prosharku zemlevlasnickoyi eliti ta inshih zamozhnih verstv suspilstva Germaniya abo nidervaldskij pam yatnik zvedenij u 1877 1883 rr v Ryudeshajmi Formuvannya naciyiPam yatnik kajzeru Vilgelmu v Koblenci de Mozel verhnya richka vpadaye v Rejn nizhnya richka tak zvanij Nimeckij kut nim Deutsches Eck Yaksho demonstraciyam u Vartburzi ta Gambasi brakuvalo konstituciyi ta administrativnogo aparatu cyu problemu bulo virisheno v promizhku mizh 1867 i 1871 rokami Odnak yak nimci zgodom pobachili velichni promovi prapori rozmayiti demonstraciyi ta konstituciya razom z politichnoyu reorganizaciyeyu stvorennyam imperskoyi nadbudovi mitnogo soyuzu ne prizveli do poyavi nacionalnoyi derzhavi Odnim z klyuchovih elementiv nacionalnoyi derzhavi ye nacionalna kultura chasto hocha i ne obov yazkovo stvorena zavdyaki cilespryamovanij nacionalnij politici Dlya molodoyi nimeckoyi naciyi Kulturkampf nim Kulturkampf 1872 1878 stav sproboyu rozv yazati politichni ekonomichni problemi ta usunuti pereponi na shlyahu administrativnogo ob yednannya z nadzvichajnoyu vidsutnistyu uspihiv Zokrema borotba torknulas pitan movi osviti ta religiyi Politika germanizaciyi ne nimeckogo naselennya imperiyi v tomu chisli polskoyi ta danskoyi menshin pochalas z nav yazuvannya nimeckoyi movi obov yazkovoyi shkilnoyi osviti i sprobi stvorennya standartizovanih navchalnih program dlya cih shkil yaki b spriyati stvorennyu ta pidnesennyu ideyi spilnogo minulogo Nareshti politika germanizaciyi bula poshirena na religiyu yaku spoviduvalo naselennya novostvorenoyi imperiyi Kulturkampf Dokladnishe Kulturkampf Dlya deyakih nimciv ponyattya naciyi vklyuchalo plyuralizm cherez sho katoliki potrapili pid tisk oskilki inshi nimci zokrema Bismark poboyuvalis sho vpliv Papi zrobit yih mensh loyalnimi molodij naciyi Kancler Bismark namagavsya bez osoblivogo uspihu obmezhiti vpliv Rimo katolickoyi cerkvi ta yiyi partijno politichnogo krila Katolickoyi partiyi centru v shkolah ta inshih osvitnih zakladah ta na movnu politiku Katolicka partiya centru zalishilisya osoblivo dobre predstavlena v katolickih regionah v Bavariyi i na pivdni Badenu a takozh v miskih rajonah de meshkalo bagato kolishnih selyan yaki buli vimusheni pereyihati do mist v poshukah robotu u vazhkij promislovosti Vona takozh vistupala na zahist prav ne lishe katolikiv ale j inshih menshin vklyuchno z polskoyu ta francuzkoyu menshinami v Elzasi Travnevimi zakonami 1873 r osvita ta priznachennya svyashennikiv buli perevedeni pid kontrol derzhavi sho prizvelo do zakrittya bagatoh seminarij ta braku svyashennikiv Zakonom 1875 roku buli skasovani religijni ordeni skasovani derzhavni subsidiyi dlya Katolickoyi Cerkvi ta pribrano zahist svobodi virospovidannya z konstituciyi Zaluchennya yevrejskoyi gromadi Nidervaldskij pam yatnik velikim planom div foto vishe statuya Germaniyi zavvishki 40 metriv na postamenti u Ryudeshajmi Vona trimaye koronu u pravij ruci i mech zboku Pam yatnik zvedenij v 1877 1883 roki Germanizovani yevreyi nalezhali do vrazlivih menshin molodoyi nimeckoyi nacionalnoyi derzhavi Z 1780 roku pislya zvilnennya za nakazom imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Josipa II yevreyi na kolishnih teritoriyah Gabsburzkoyi monarhiyi koristuvalisya znachnimi ekonomichnimi i pravovimi privileyami yakih ne bulo u yihnih odnopleminnikiv v reshti nimeckih derzhav voni mogli voloditi zemleyu i ne buli zobov yazanimi zhiti v yevrejskih kvartalah tak zvana Judengasse abo yevrejska vulicya Voni takozh mogli vidviduvati universiteti ta zajmatis profesijnoyu diyalnistyu V chasi revolyucij ta napoleonivskoyi eri bulo usunuto bagato z ranishe silnih bar yeriv mizh yevreyami ta hristiyanami Napoleon vidav nakaz pro emansipaciyu yevreyiv po vsij teritoriyi pid francuzkim kontrolem Bagati yevreyi yak i francuzi stali sponsorami saloniv zokrema v dekilkoh yevrejskih salonnieres u Frankfurti j Berlini vidbuvalis vazhlivi zustrichi de nimecki intelektuali stvorili svoyi vlasni formi respublikanskogo intelektualizmu Protyagom nastupnih desyatilit pochinayuchi majzhe vidrazu zh pislya porazki Franciyi reakciya proti zmishannya yudeyiv ta hristiyan obmezhilo intelektualnij vpliv cih saloniv Okrim saloniv yevreyi prodovzhuvali proces germanizaciyi voni cilespryamovano obirali nimecku modu vbrannya nimecku movu ta namagalis potrapiti do publichnoyi sferi Nimechchini XIX stolittya Ruh za religijni reformi sered nimeckih yevreyiv buv vtilennyam cih pragnen Stanom na chas ob yednannya Nimechchini yevreyi vidigravali vazhlivu rol v intelektualnih osnovah nimeckogo profesijnogo intelektualnogo ta socialnogo zhittya Vignannya yevreyiv z Rosiyi v 1880 h i 1890 h rokah uskladnilo integraciyu v nimecku publichnu sferu Ci yevreyi pribuli do mist na pivnochi Nimechchini tisyachami znachno nizhchij riven osviti ta bilshij riven zlidennosti vidvertav vid nih simpatiyi bagatoh germanizovanih yevreyiv bagato z problem pov yazanih z bidnistyu yak hvorobi perepovnene zhitlo bezrobittya proguli shkoli vidmova vid vivchennya nimeckoyi movi ta in pidkreslyuvali vidminnist ne lishe vid nimciv hristiyan a j vid korinnogo yevrejskogo naselennya Nacionalna istoriya She odin vazhlivij element naciyetvorennya rozpovid pro geroyichne minule potrapiv do takih nacionalistichnih nimeckih istorikiv yak liberalnij konstitucialist 1785 1860 jogo student konservativnih poglyadiv 1834 1896 ta inshih mensh konservativnih istorikiv zokrema Teodor Mommzen 1817 1903 i 1817 1895 Dalmann pomer she do ob yednannya ale vin zaklav osnovu dlya napisannya nacionalnoyi istoriyi svoyimi pracyami z istoriyi anglijskoyi ta francuzkoyi revolyucij traktuyuchi ci revolyuciyi yak osnovu dlya formuvannya naciyi ta rozglyadav Prussiyu yak yedinij logichnij centr dlya ob yednannya Knizhka Genriha fon Trejchke Istoriya Nimechchini v XIX stolitti opublikovana v 1879 roci maye mabut omanlivu nazvu ce v osnovnomu istoriya Prussiyi na tli inshih nimeckih derzhav v nij istoriya nimeckomovnih narodiv visvitlena z tochki zoru poklikannya Prussiyi do ob yednannya vsih nimeckih derzhav pid svoyim kerivnictvom Stvorennya Borusskogo mifu za latinskoyu nazvoyu Prussiyi zakripilo za Prussiyeyu obraz ryativnika Nimechchini zgidno z cim mifom usi nimci mali ob yednatis poklikannyam same Prussiyi bulo stati centrom cogo ob yednannya Vidpovidno do ciyeyi istoriyi Prussiya vidigrala providnu rol v ob yednanni nimeckih derzhav v nacionalnu derzhavu lishe Prussiya mogla zahistiti svobodu nimciv vid zazihannya z boku Franciyi abo Rosiyi Dali istoriya spirayetsya na rol Prussiyi v poryatunku nimciv vid vidrodzhennya vladi Napoleona 1815 roku v bitvi pri Vaterloo v spriyanni ekonomichnomu soyuzovi ta yednanni nimciv pid spilnim praporom pislya 1871 roku Zavdannya istorika nacionalista polyagaye v napisanni istoriyi naciyi tobto pereglyanuti minule naciyi mayuchi na meti nacionalistichnu istoriyu Proces napisannya istoriyi abo istorij ye procesom zapam yatovuvannya i zabuvannya viboru pevnih elementiv yaki slid pam yatati tobto pidkresliti ignoruvati abo zabuti pro inshi elementi abo podiyi Vklad Mommzena do Monumenta Germaniae Historica zaklav osnovi dlya glibshogo vivchennya istoriyi nimeckogo narodu rozshirivshi ponyattya Nimechchina na inshi rajoni za mezhami Prussiyi Profesor liberalnih poglyadiv istorik i bogoslov odin z titaniv sered vchenih kincya XIX stolittya Mommzen buv delegatom do prusskoyi palati predstavnikiv u 1863 1866 rr ta 1873 1879 rr ta delegatom vid Progresivnoyi partiyi do Rejhstagu u 1881 1884 rr ta piznishe vid Vin vistupav proti antisemitskih program Kulturkampfa Bismarka ta zaklikav do asimilyaciyi ta germanizaciyi yevreyiv PrimitkiDiv napriklad James Allen Vann The Swabian Kreis Institutional Growth in the Holy Roman Empire 1648 1715 Vol LII Studies Presented to International Commission for the History of Representative and Parliamentary Institutions Bruxelles 1975 Mack Walker German home towns community state and general estate 1648 1871 Ithaca 1998 Robert A Kann History of the Habsburg Empire 1526 1918 Los Angeles 1974 S 221 Golo Mann Deutsche Geschichte des 19 und 20 Jahrhunderts Frankfurt am Main 2002 S 70 Zuvorderst und vor allen Dingen die ersten ursprunglichen und wahrhaft naturlichen Grenzen der Staaten sind ohne Zweifel ihre inneren Grenzen Was dieselbe Sprache redet das ist schon vor aller menschlichen Kunst vorher durch die blosse Natur mit einer Menge von unsichtbaren Banden aneinander geknupft es versteht sich untereinander und ist fahig sich immerfort klarer zu verstandigen es gehort zusammen und ist naturlich Eins und ein unzertrennliches Ganzes Fichte Johann Gottlieb 1808 Reden an die deutsche Nation www zeno org Arhiv originalu za 22 chervnya 2013 Procitovano 6 chervnya 2009 S 408 James Sheehan German History 1780 1866 Oxford 1989 ss 434 Jakob Walter and Marc Raeff The diary of a Napoleonic foot soldier Princeton N J 1996 Sheehan ss 384 387 Hocha Prusska armiya zdobula sobi reputaciyu v semirichnij vijni vona bula zrujnovana prinizlivimi porazkami pid Yenoyu ta Auershtadtom Pid chas vignannya do Rosiyi deyaki oficeri zokrema Karl fon Klauzevic vislovilis za reorganizaciyu ta novi metodi navchannya Sheehan S 323 Sheehan ss 322 23 David Blackbourn and Geoff Eley The peculiarities of German history bourgeois society and politics in nineteenth century Germany Oxford amp New York 1984 part 1 Thomas Nipperdey German History From Napoleon to Bismarck 1800 1871 New York Oxford 1983 Chapter 1 Sheehan ss 398 410 Hamish Scott The Birth of a Great Power System 1740 1815 US 2006 ss 329 361 Sheehan ss 398 410 Jean Berenger A History of the Habsburg Empire 1700 1918 C Simpson Trans New York Longman 1997 ISBN 0 582 09007 5 ss 96 97 Lloyd Lee Politics of Harmony Civil Service Liberalism and Social Reform in Baden 1800 1850 Cranbury New Jersey 1980 Adam Zamoyski Rites of Peace The Fall of Napoleon and the Congress of Vienna New York 2007 ss 98 115 239 40 L B Namier 1952 Avenues of History London ONT 1952 S 34 Nipperdey ss 1 3 Sheehan ss 407 408 444 Sheehan ss 442 445 Sheehan ss 465 67 Blackbourn Long Century ss 106 107 Sheehan ss 460 470 German Historical Institute Sheehan S 465 Sheehan S 466 Sheehan ss 467 468 Sheehan S 502 Sheehan S 469 Sheehan S 458 Sheehan ss 466 467 Voni prostezhili istoriyu nimeckoyi movi ta ob yednali rizni gilki v yiyi rozvitku The Brothers Grimm online Joint Publications nim Hans Lulfing Baedecker Karl 16 veresnya 2018 u Wayback Machine Neue Deutsche Biographie NDB Band 1 Duncker amp Humblot Berlin 1953 S 516 f nim Peter Ruhmkorf Heinz Ludwig Arnold Das Lied der Deutschen Gottingen Wallstein 2001 ISBN 3 89244 463 3 ss 11 14 Raymond Dominick III The Environmental Movement in Germany Bloomington University of Indiana 1992 ss 3 41 Jonathan Sperber Rhineland radicals the democratic movement and the revolution of 1848 1849 Princeton N J 1993 Sheehan ss 610 613 Sheehan S 610 Sheehan S 612 Sheehan S 613 David Blackbourn Marpingen apparitions of the Virgin Mary in nineteenth century Germany New York 1994 Sperber Rhineland radicals S 3 Blackbourn Long Century S 127 Sheehan ss 610 615 angl Blackbourn Long Century ss 138 164 angl nim Badische Heimat Landeskunde online 2006 Veit s Pauls Church Germania Pereglyanuto 31 lipnya 2011 nim Jonathan Sperber Revolutionary Europe 1780 1850 New York 2000 angl Blackbourn Long Century ss 176 179 angl Prikladi ciyeyi tochki zoru navedeni v Ralf Dahrendorf German History 1968 ss 25 32 nim Hans Ulrich Wehler Das Deutsche Kaiserreich 1871 1918 Gottingen 1973 ss 10 14 Leonard Krieger The German Idea of Freedom Chicago 1957 Raymond Grew Crises of Political Development in Europe and the United States Princeton 1978 ss 312 345 Jurgen Kocka and Allan Mitchell Bourgeois society in nineteenth century Europe Oxford 1993 Jurgen Kocka German History before Hitler The Debate about the German Sonderweg Journal of Contemporary History Vol 23 No 1 January 1988 ss 3 16 Volker Berghahn Modern Germany Society Economy and Politics in the Twentieth Century Cambridge 1982 nim angl Oglyad ciyeyi tochki zoru div David Blackbourn and Geoff Eley The peculiarities of German history bourgeois society and politics in nineteenth century Germany Oxford amp New York 1984 part 1 angl Blackbourn and Eley Peculiarities Part I angl Blackbourn and Eley Peculiarities Chapter 2 angl Blackbourn and Eley Peculiarities ss 286 293 angl Jurgen Kocka Comparison and Beyond History and Theory Vol 42 No 1 February 2003 S 39 44 and Jurgen Kocka Asymmetrical Historical Comparison The Case of the German Sonderweg History and Theory Vol 38 No 1 February 1999 ss 40 50 angl Tipovij analiz ciyeyi tochki div Richard J Evans Rethinking German history nineteenth century Germany and the origins of the Third Reich London 1987 angl The Struggle for Mastery in Europe 1914 1918 Oxford 1954 S 37 angl J G Droysen Modern History Sourcebook Documents of German Unification 2014 08 14 u Wayback Machine 1848 1871 Retrieved 9 April 2009 angl Zamoyski ss 100 115 angl Blackbourn The long nineteenth century ss 160 175 angl Denis Mack Smith editor Garibaldi Great Lives Observed Prentice Hall Englewood Cliffs N J 1969 S 76 angl Mack Smith Denis 1994 Mazzini Yale University Press s 11 12 angl Holt S 27 angl Holt ss 13 14 angl Blackbourn Long Century ss 175 179 angl Cit za Ullrich Bismarck st 61 GHDI Document Fragment promovi Zalizom ta krov yu 1862 nim Blackbourn Peculiarities Part I angl Mann Chapter 6 ss 316 395 angl Isabel V Hull Absolute Destruction Military culture and the Practices of War in Imperial Germany Ithaca New York 2005 ss 90 108 324 333 angl Michael Eliot Howard The Franco Prussian War the German invasion of France 1870 1871 New York MacMillan 1961 S 40 Mann ss 390 395 A J S Taylor Bismarck The Man and the Statesman Oxford Clarendon 1988 Chapter 1 and Conclusion Howard ss 40 57 Sheehan ss 900 904 Wawro ss 4 32 Holt S 75 Holt S 75 Sheehan ss 900 906 Sheehan S 906 Wawro ss 82 84 Sheehan ss 905 906 Sheehan S 909 Geoffrey Wawro The Austro Prussian War Austria s War with Prussia and Italy in 1866 Cambridge Cambridge University 1996 ss 50 60 75 79 Wawro ss 57 75 Sheehan ss 908 909 Taylor Bismarck ss 87 88 Sheehan S 910 Sheehan ss 905 910 Rosita Rindler Schjerve Diglossia and Power Language Policies and Practice in the Nineteenth Century Habsburg Empire 2003 ISBN 3 11 017653 X ss 199 200 Bridge and Bullen The Great Powers and the European States System 1814 1914 Sheehan ss 909 910 Wawro Chapter 11 Blackbourn Long Century Chapter V From Reaction to Unification ss 225 269 Howard ss 4 60 Howard ss 50 57 Howard ss 55 56 Howard ss 56 57 Howard ss 55 59 Howard ss 64 68 Howard ss 218 222 Howard ss 222 230 Taylor Bismarck S 126 Die Reichsgrundung 1871 The Foundation of the Empire 1871 Lebendiges virtuelles Museum Online accessed 2008 12 22 Taylor Bismarck S 133 Crankshaw Edward Bismarck New York The Viking Press 1981 S 299 Howard Chapter XI the Peace ss 432 456 Blackbourn Long Century ss 255 257 Alon Confino The Nation as a Local Metaphor Wurttemberg Imperial Germany and National Memory 1871 1918 Chapel Hill University of North Carolina Press 1997 Richard J Evans Death in Hamburg Society and Politics in the Cholera Years 1830 1910 New York 2005 S 1 Blackbourn Long Century S 267 Blackbourn Long Century S 225 301 David Blackbourn and Geoff Eley The peculiarities of German history bourgeois society and politics in nineteenth century Germany Oxford Oxfordshire and New York Oxford University Press 1984 Peter Blickle Heimat a critical theory of the German idea of homeland Studies in German literature linguistics and culture Columbia South Carolina Camden House Boydell amp Brewer 2004 Robert W Scribner Sheilagh C Ogilvie Germany a new social and economic history London and New York Arnold and St Martin s Press 1996 Priklad dekilkoh takih doslidzhen Geoff Eley Reshaping the German right radical nationalism and political change after Bismarck New Haven 1980 Richard J Evans Death in Hamburg Society and Politics in the Cholera Years 1830 1910 New York 2005 Evans Richard J Society and politics in Wilhelmine Germany London and New York 1978 Thomas Nipperdey Germany from Napoleon to Bismarck 1800 1866 Princeton New Jersey 1996 Jonathan Sperber Popular Catholicism in nineteenth century Germany Princeton N J 1984 1997 Blackbourn Long Century Chapter VI particularly ss 225 243 Blackbourn Long Century ss 240 290 Dokladnishe pro cyu ideyu div napriklad Joseph R Llobera and Goldsmiths College The role of historical memory in ethno nation building Goldsmiths sociology papers London 1996 nim Alexandre Escudier Brigitte Sauzay and Rudolf von Thadden Gedenken im Zwiespalt Konfliktlinien europaischen Erinnerns Genshagener Gesprache vol 4 Gottingen 2001 Alon Confino The Nation as a Local Metaphor Wurttemberg Imperial Germany and National Memory 1871 1918 Chapel Hill 1999 Blackbourn Long Century ss 243 282 Blackbourn Long Century ss 283 285 300 Sperber Jonathan Popular Catholicism in nineteenth century Germany Princeton N J 1984 Marion Kaplan The making of the Jewish middle class women family and identity in Imperial Germany New York 1991 Kaplan osoblivo ss 4 7 ta Conclusion Blackbourn and Eley Peculiarities S 241 Karin Friedrich The other Prussia royal Prussia Poland and liberty 1569 1772 New York 2000 S 5 Bagato suchasnih istorikiv opisuyut cej mif ale ne pidtrimuyut jogo napriklad Rudy Koshar Germany s Transient Pasts Preservation and the National Memory in the Twentieth Century Chapel Hill 1998 Hans Kohn German history some new German views Boston 1954 Thomas Nipperdey Germany history from Napoleon to Bismarck Richard R Flores Remembering the Alamo memory modernity and the master symbol 1st ed History culture and society series Austin Texas 2002 Josep R Llobera and Goldsmiths College The role of historical memory in ethno nation building Goldsmiths sociology papers London Goldsmiths College 1996 LiteraturaB M Gonchar Nimechchini ob yednannya 1848 71 Ukrayinska diplomatichna enciklopediya U 2 h t Redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812s ISBN 966 316 045 4 V Yu Konstantinov Olmyucka ugoda 1850 Ukrayinska diplomatichna enciklopediya Gagen Shulce Istoriya Nimechchini Kleine deutsche Geschichte von Hagen Schulze Kiyiv Nauka 2010 ISBN 966 96972 6 3 PosilannyaDokumenti pro ob yednannya Nimechchini Vijni za ob yednannya Nimechchini Zgadani v cij statti diyachi na chasovij shkali Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi