Олекса́ндр І Па́влович Гольштейн-Готторп-Романов (12 (23) грудня 1777, Санкт-Петербург — 19 листопада (1 грудня) 1825, Таганрог) — російський імператор з 1801 року. Старший син імператора Павла I та Марії Федорівни. Був прозваний «Благословенний»
Олександр І рос. Александр I Павлович | |||||||
![]() | |||||||
![]() | |||||||
| |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
12 (24) березня 1801 — 19 листопада (1 грудня) 1825 | |||||||
Коронація: | 15 (27) вересня 1801 | ||||||
Попередник: | Павло I | ||||||
Наступник: | Микола І | ||||||
| |||||||
1815 — 19 листопада (1 грудня) 1825 | |||||||
Наступник: | Микола І | ||||||
Народження: | 12 (23) грудня 1777[1] Санкт-Петербург, Російська імперія[1] | ||||||
Смерть: | 19 листопада (1 грудня) 1825[1] (47 років) Таганрог, Область Війська Донського, Російська імперія[1] | ||||||
Причина смерті: | черевний тиф | ||||||
Поховання: | Петропавлівський собор | ||||||
Країна: | Російська імперія | ||||||
Релігія: | імперське православ'я | ||||||
Рід: | Гольштейн-Готторп-Романови | ||||||
Батько: | Павло I | ||||||
Мати: | Марія Федорівна | ||||||
Шлюб: | Єлизавета Олексіївна | ||||||
Діти: | Марія[d][3], Микола Лукаш[d][3], Єлізавета[d][3], d[3], d[3], d[3], d[3], d[3], d[3], d[3] і d[3] | ||||||
Автограф: | |||||||
Монограма: | |||||||
Нагороди: |
| ||||||
|
В останні роки життя нерідко казав про намір зректися престолу і «віддалитися від світу», що після його несподіваної смерті в Таганрозі породило легенду про «старця Федора Кузьмича». Згідно з цією легендою, в Таганрозі помер і був потім похований не Олександр, а його двійник, у той час як імператор іще довго жив старцем-відлюдником у Сибіру і помер у Томську у 1864 році.
Родовід
Фрідріх_IV_(герцог_Гольштейн-Готторпу) | ||||||||||||||||
Василій Салтиков | ||||||||||||||||
Ядвіґа Софія Шведська | ||||||||||||||||
Петро ІІІ | ||||||||||||||||
Петро І | ||||||||||||||||
Анна Петрівна | ||||||||||||||||
Катерина І | ||||||||||||||||
Павло I | ||||||||||||||||
Іоанн Людвіг I | ||||||||||||||||
Христіан Авґуст Ангальт-Цербстський | ||||||||||||||||
Крістіна Елеонора фон Цойч | ||||||||||||||||
Катерина II | ||||||||||||||||
Крістіан Авґуст Гольштейн-Готторпський | ||||||||||||||||
Іоанна Єлизавета Гольштейн-Готторпська | ||||||||||||||||
Альбертіна Фредеріка Баден-Дурлахська | ||||||||||||||||
Александер I | ||||||||||||||||
Фредерік Карл Вюртемберг-Вінненталь | ||||||||||||||||
Карл Александр | ||||||||||||||||
Елеонора Юліана Бранденбург-Ансбахська | ||||||||||||||||
Фредерік II | ||||||||||||||||
Ансельм Турн-унд-Таксіс | ||||||||||||||||
Марія Августа Турн-унд-Таксіс | ||||||||||||||||
Марія Людовіка з Лобковіц | ||||||||||||||||
Софія Марія Доротея Авґуста Луїза Вертемберзька | ||||||||||||||||
Філіпп Вільгельм Бранденбург-Шведтський | ||||||||||||||||
Фрідріх Вільгельм Бранденбург-Шведтський | ||||||||||||||||
Йоганна Шарлотта Ангальт-Дессау | ||||||||||||||||
Фредеріка Бранденбург-Шведтська | ||||||||||||||||
Фредерік Вільгельм I | ||||||||||||||||
Софія Доротея Марія Прусська | ||||||||||||||||
Софія Доротея Ганноверська | ||||||||||||||||
Діяльність
Зайняв престол після вбивства свого батька Павла І в результаті палацового перевороту. В перші роки правління, побоюючись революційних виступів і частково під впливом своїх радників, серед яких були і українці (Віктор Кочубей, Михайло Сперанський, Василь Каразин), провів ряд ліберальних реформ (указ 1803 року про вільних хліборобів, указ про дозвіл купцям, міщанам і державним селянам купувати незаселені землі, відкриття Харківського і Санкт-Петербурзького університетів).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl5THlWRU1DVTROaVZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRakFsUkRFbE9EQWxSREVsT0RFbFJEQWxRalVsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0l1YW5Cbkx6STFNSEI0TFNWRU1DVTROaVZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRakFsUkRFbE9EQWxSREVsT0RFbFJEQWxRalVsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0l1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З другої половини 1824 року здійснив мандрівку по європейській частині країни. 3 жовтня прибув до Вятської губернії, відвідав село Дебьоси. Побував на Іжевському заводі, де на пам'ять отримав 2 мисливських рушниці та пару пістолетів. Того ж дня відвідав Арсенал. Заводу та командуванню дав високу оцінку. Зворотній шлях лежав маршрутом Зура-Балезіно-Полом-Глазов-Слободський-Вятка.
Реформи Олександра І
Початок реформ
Олександр I зійшов на російський престол, маючи намір здійснити радикальну реформу політичного ладу Російської імперії шляхом створення конституції, яка б гарантувала всім підданим особисту свободу та громадянські права. Він усвідомлював, що подібна «революція зверху» призведе фактично до ліквідації самодержавства і був в разі успіху готовий відійти від влади. Однак він також розумів, що потребує певної соціальної опори, допомоги однодумців. Йому необхідно було позбутися від тиску як з боку змовників, що повалили Павла, і тих, хто їх підтримував — «катерининських старих». Вже в перші дні після воцаріння Олександр оголосив, що керувати Росією буде «за законами й по серцю» Катерини II. 5 квітня 1801 він створив Неодмінну Раду — законодавчий орган при государі, який одержав право опротестовувати дії і укази царя. У травні того ж року Олександр вніс на розгляд Ради проєкт указу про заборону продажу селян без землі, але члени Ради дали зрозуміти імператору, що прийняття такого указу викличе бродіння серед дворян і призведе до нового державного перевороту. Після цього Олександр зосередив свої зусилля на розробці реформи в колі своїх «молодих друзів» (В. П. Кочубей, А. А. Чарторийський, А. С. Строганов, М. М. Новосильцев) у вигляді Негласного (Таємного) комітету. До часу коронації Олександра (вересень 1801 року) Неодмінною Радою було підготовлено проєкт «рос. Всемилостивейшей грамоти, Російському народові жалуемой», який мав би гарантувати основні громадянські права підданих (свобода слова, друку, совісті, особиста безпека, гарантія приватної власності, тощо), проєкт маніфесту з селянського питання (заборона продажу кріпосних селян без землі, встановлення порядку викупу селян у поміщика) і проєкт реорганізації Сенату. У ході обговорення проєктів оголилися гострі суперечності між членами Неодмінної Ради, і в результаті жоден з трьох документів не оприлюднили. Було лише оголошено про припинення роздачі державних селян у приватні руки. Подальший розгляд селянського питання призвів до появи 20 лютого 1803 року Указу про «вільних хліборобів», що дозволяв поміщикам відпускати селян на волю і закріплювати за ними землю у власність, аби створити категорію особисто вільних селян. Паралельно Олександр здійснював адміністративну реформу і реформу освіти.
Другий етап реформ
У ці ж роки сам Олександр відчув смак влади і став знаходити переваги в самодержавному правлінні. Розчарування в найближчому оточенні змусило його шукати опертя в людях, особисто відданих йому і не пов'язаних з сановною аристократією. Він наближає до себе спочатку А. А. Аракчеєва, з 1810 року Олександр став проводити внутрішню політику, яка отримала назву «аракчеєвщина». Пізніше він наблизив до себе М. Б. Барклая де Толлі, що у 1810 році став військовим міністром, і М. М. Сперанського, якому Олександр доручив розробку нового проєкту державної реформи. Проєкт Сперанського припускав фактичне перетворення Росії на конституційну монархію, де влада государя була б обмежена двопалатним законодавчим органом парламентського типу. Реалізація плану Сперанського почалася в 1809 році, коли скасували практику прирівнювання придворних звань до цивільних і ввели освітній ценз для цивільних чиновників. 1 січня 1810 року було створено Державну Раду, яка замінила Неодмінну Раду. Передбачалося, що спочатку широкі повноваження Державної Ради будуть потім звужені після заснування Державної Думи. Протягом 1810-11 років у Державній раді обговорювали запропоновані Сперанським плани фінансової, міністерської та сенатської реформ. Реалізація першої призвела до скорочення бюджетного дефіциту, до літа 1811 року було завершено перетворення міністерств. Тим часом сам Олександр відчував сильний тиск придворного оточення, включно з членами його сім'ї, які прагнули не допустити радикальних реформ. Певний вплив на нього, мабуть, зробила і «Записка про давню і нову Росію» Н. М. Карамзіна, яка дала, очевидно, привід імператору засумніватися в правильності обраного ним шляху. Важливе значення мав фактор і міжнародного становища Росії: посилилась напруга у відносинах із Францією й необхідність підготовки до війни давали можливість опозиції трактувати реформаторську діяльність Сперанського як антидержавну, а самого Сперанського оголосити наполеонівським шпигуном. Все це призвело до того, що схильний до компромісів Олександр, хоча й не вірив у провину Сперанського, у березні 1812 року відправив його у відставку.
Зовнішня політика
У зовнішній політиці він вивертався між Англією і Францією. Протягом 1805-07 років брав участь у 3-й і 4-й коаліціях проти наполеонівської Франції, зазнав поразки в битві під Аустерліцем (1805) і Фрідландом (1807), уклавши Тільзитський мир. За його правління російський народ переміг у російсько-французькій війні 1812 року. Протягом 1813—1814 років Олександр І був учасником закордонних походів російської армії, одним із керівників Віденського конгресу 1814—1815 років і організаторів Священного союзу 1815 року. Олександр І вів успішні війни з Османською імперією (1806—1812 роки), Швецією (1808—1809 роки). За правління Олександра І до складу Російської імперії увійшли Грузія (1801 рік), Фінляндія (1809 рік), Бессарабія (1812 рік), Азербайджан (1813 рік), колишнє Варшавське герцогство (1815 рік). Уряд Олександра І проводив імперську політику щодо неросійських народів. Для зміцнення колоніальної адміністрації в Україні скасував виборність судових і адміністративних посад, посилив русифікацію шкільництва, придушував українську культуру.
19 квітня 1819 року іменним наказом імператора Олександра І був створений Азійський департамент — один із трьох департаментів , який займався справами східних держав, а також Туреччини і Греції.
Правління Олександра I також позначилося початком тісних зв'язків між Російською імперією та Сполученими Штатами. Росія ввозила з Америки бавовну, каву, рис, тютюн, цукор; США імпортували залізо, прядиво, смоли. За Олександра I до США прибули перші російські дипломати — Пален, Дашков.
17 квітня 1824 року була підписана Російсько-Американська конвенція щодо дружніх зв'язків, торгівлі, мореплавства та рибного лову.
Родина, діти
У 1793 одружився з Луїзою-Марією-Августою зі швабської династії Церінгенів (баденська лінія), з нею мав 2-х дочок, які померли в ранньому дитинстві:
- Марія (18 (29) травня 1799 — 27 липня (8 серпня) 1800)
- Єлизавета (3 (15) листопада 1806 — 30 квітня (12 травня) 1808)
Стосунки з дружиною були прохолодними. Жив з Марією Наришкіною.
Був хрещеним батьком англійської королеви Вікторії.
Смерть
Помер імператор у Таганрозі 19 листопада 1825 року від гострої хвороби, яка перебігала з гарячкою та ураженням мозку. Надалі виникла підозра, що це був черевний тиф, яким Олександр заразився під час попередньої поїздки у жовтні 1825 року до Криму. У традиційній історіографії притримуються саме цієї думки. Під час розтину, який зробив одразу після смерті імператора лейб-медик Я. Вілліє, знайшли гнійне запалення мозкових оболон (гнійний менінгіт), випіт до шлуночків, що показує тяжкість хвороби. Таке ускладнення можливе і при черевному тифі. На той час за відсутності антибіотиків такий гнійний менінгіт був безумовно смертельним. Швидкість перебігу хвороби, приховування достовірної інформації про розтин укупі з висловлюваннями про «втому» імператора від тягаря корони призвели до появи версії, що Олександр не помер, а кинув царювати та пішов жити до Сибіру відлюдником.
Оцінки
Олександр Сергійович Пушкін так оцінював його діяльність:
![]() | Властитель слабый и лукавый, Плешивый щеголь, враг труда, Нечаянно пригретый славой, Над нами царствовал тогда. | ![]() |
— Олександр Пушкін, «Євгеній Онєгін» |
Пам'ять
На його честь названі острів в Антарктиці, форт, вулиці, площі (зокрема Александерплац), парки у деяких містах Російської Федерації, Німеччини та Фінляндії.
Примітки
- Deutsche Nationalbibliothek Record #118501852 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- Г. Александр I // Энциклопедический лексикон — СПб: 1835. — Т. 1. — С. 469–480.
- Lundy D. R. The Peerage
- Росія під скіпетром Романовых (1613—1913). [ 10 жовтня 2013 у Wayback Machine.] (рос.)
- Александр I. — М. : Наука, 1998. — 287 с. — . з джерела 2 квітня 2018 (рос.)
- Російсько-американська торгівля [1] [ 8 вересня 2014 у Wayback Machine.] (рос.)
- Л. Е. Горелова История болезни и смерть Александра І. РМЖ. — том 13. — № 9. — 2005. — С. 609
Джерела та література
- В. С. Шандра. Олександр I [ 13 квітня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2010. — Т. 7 : Мл — О. — С. 564. — .
- Шильдер Н. К. Император Александр Первый, его жизнь и царствование. Т. 1 — 4. 1897—1905. (Шильдер Н. К. [2] [ 2 червня 2013 у Wayback Machine.]) (рос.)
- Удмуртская республика : энциклопедия / гл. ред. В. В. Туганаев. — Ижевск : Удмуртия, 2000. — 800 с. — 20 000 экз. — . (рос.)
- Богданович М. І. Історія царювання імператора Олександра I і Росія в його час. СПб., 1869-71. Т. 1-6. (рос.)
- Шильдер Н. К. Імператор Олександр I. Його життя і його царювання. СПб., 1904-05. Т. 1-4. (рос.)
- Мироненко С. В. Самодержавство і реформи: Політична боротьба в Росії на початку XIX ст. М., 1989. (рос.)
- Аммон Ф. Г. В фаворе у кесаря: Александр I и Аракчеев [ 12 травня 2020 у Wayback Machine.] (рос.)
Література
- Н. Ф. Сербіна. Олександр І // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с.
- В. Шандра. Олександр І // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.511
Посилання
- Олександр I [ 1 грудня 2020 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2002. — Т. 4 : Н — П. — 720 с. — .
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Zapit Oleksandr Pavlovich perenapravlyaye syudi div takozh Pavlovich U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Oleksandr I znachennya Oleksa ndr I Pa vlovich Golshtejn Gottorp Romanov 12 23 grudnya 1777 17771223 Sankt Peterburg 19 listopada 1 grudnya 1825 Taganrog rosijskij imperator z 1801 roku Starshij sin imperatora Pavla I ta Mariyi Fedorivni Buv prozvanij Blagoslovennij Oleksandr I ros Aleksandr I PavlovichOleksandr I Prapor 10 j Imperator Vserosijskij Prapor 12 24 bereznya 1801 19 listopada 1 grudnya 1825 Koronaciya 15 27 veresnya 1801 Poperednik Pavlo I Nastupnik Mikola I Prapor Korol Polskij Prapor 1815 19 listopada 1 grudnya 1825 Nastupnik Mikola I Narodzhennya 12 23 grudnya 1777 1 Sankt Peterburg Rosijska imperiya 1 Smert 19 listopada 1 grudnya 1825 1 47 rokiv Taganrog Oblast Vijska Donskogo Rosijska imperiya 1 Prichina smerti cherevnij tifPohovannya Petropavlivskij soborKrayina Rosijska imperiyaReligiya imperske pravoslav yaRid Golshtejn Gottorp RomanoviBatko Pavlo IMati Mariya FedorivnaShlyub Yelizaveta OleksiyivnaDiti Mariya d 3 Mikola Lukash d 3 Yelizaveta d 3 d 3 d 3 d 3 d 3 d 3 d 3 d 3 i d 3 Avtograf Monograma Nagorodi Orden Svyatogo Andriya Pervozvannogo Orden Svyatogo Georgiya Orden Svyatogo Oleksandra Nevskogo Orden Bilogo Orla Rosijska Imperiya Orden Svyatoyi Anni Orden Svyatogo Stanislava Orden Svyatogo Ioanna Yerusalimskogo Rosiya Orden Chornogo orla Kavaler ordena Mariyi Tereziyi Zaliznij hrest 2 go klasu Orden Slona Orden Pidv yazki Kavaler ordena Zolotogo runa Velikij Hrest ordena Pochesnogo legionu Orden Chervonogo orla 1 go stupenya Mediafajli b u Vikishovishi V ostanni roki zhittya neridko kazav pro namir zrektisya prestolu i viddalitisya vid svitu sho pislya jogo nespodivanoyi smerti v Taganrozi porodilo legendu pro starcya Fedora Kuzmicha Zgidno z ciyeyu legendoyu v Taganrozi pomer i buv potim pohovanij ne Oleksandr a jogo dvijnik u toj chas yak imperator ishe dovgo zhiv starcem vidlyudnikom u Sibiru i pomer u Tomsku u 1864 roci Rodovid Fridrih IV gercog Golshtejn Gottorpu Vasilij Saltikov Yadviga Sofiya Shvedska Petro III Petro I Anna Petrivna Katerina I Pavlo I Ioann Lyudvig I Hristian Avgust Angalt Cerbstskij Kristina Eleonora fon Cojch Katerina II Kristian Avgust Golshtejn Gottorpskij Ioanna Yelizaveta Golshtejn Gottorpska Albertina Frederika Baden Durlahska Aleksander I Frederik Karl Vyurtemberg Vinnental Karl Aleksandr Eleonora Yuliana Brandenburg Ansbahska Frederik II Anselm Turn und Taksis Mariya Avgusta Turn und Taksis Mariya Lyudovika z Lobkovic Sofiya Mariya Doroteya Avgusta Luyiza Vertemberzka Filipp Vilgelm Brandenburg Shvedtskij Fridrih Vilgelm Brandenburg Shvedtskij Joganna Sharlotta Angalt Dessau Frederika Brandenburg Shvedtska Frederik Vilgelm I Sofiya Doroteya Mariya Prusska Sofiya Doroteya Gannoverska DiyalnistZajnyav prestol pislya vbivstva svogo batka Pavla I v rezultati palacovogo perevorotu V pershi roki pravlinnya poboyuyuchis revolyucijnih vistupiv i chastkovo pid vplivom svoyih radnikiv sered yakih buli i ukrayinci Viktor Kochubej Mihajlo Speranskij Vasil Karazin proviv ryad liberalnih reform ukaz 1803 roku pro vilnih hliborobiv ukaz pro dozvil kupcyam mishanam i derzhavnim selyanam kupuvati nezaseleni zemli vidkrittya Harkivskogo i Sankt Peterburzkogo universitetiv Izhevskij arsenal Z drugoyi polovini 1824 roku zdijsniv mandrivku po yevropejskij chastini krayini 3 zhovtnya pribuv do Vyatskoyi guberniyi vidvidav selo Debosi Pobuvav na Izhevskomu zavodi de na pam yat otrimav 2 mislivskih rushnici ta paru pistoletiv Togo zh dnya vidvidav Arsenal Zavodu ta komanduvannyu dav visoku ocinku Zvorotnij shlyah lezhav marshrutom Zura Balezino Polom Glazov Slobodskij Vyatka Reformi Oleksandra IPochatok reform Oleksandr I zijshov na rosijskij prestol mayuchi namir zdijsniti radikalnu reformu politichnogo ladu Rosijskoyi imperiyi shlyahom stvorennya konstituciyi yaka b garantuvala vsim piddanim osobistu svobodu ta gromadyanski prava Vin usvidomlyuvav sho podibna revolyuciya zverhu prizvede faktichno do likvidaciyi samoderzhavstva i buv v razi uspihu gotovij vidijti vid vladi Odnak vin takozh rozumiv sho potrebuye pevnoyi socialnoyi opori dopomogi odnodumciv Jomu neobhidno bulo pozbutisya vid tisku yak z boku zmovnikiv sho povalili Pavla i tih hto yih pidtrimuvav katerininskih starih Vzhe v pershi dni pislya vocarinnya Oleksandr ogolosiv sho keruvati Rosiyeyu bude za zakonami j po sercyu Katerini II 5 kvitnya 1801 vin stvoriv Neodminnu Radu zakonodavchij organ pri gosudari yakij oderzhav pravo oprotestovuvati diyi i ukazi carya U travni togo zh roku Oleksandr vnis na rozglyad Radi proyekt ukazu pro zaboronu prodazhu selyan bez zemli ale chleni Radi dali zrozumiti imperatoru sho prijnyattya takogo ukazu vikliche brodinnya sered dvoryan i prizvede do novogo derzhavnogo perevorotu Pislya cogo Oleksandr zoserediv svoyi zusillya na rozrobci reformi v koli svoyih molodih druziv V P Kochubej A A Chartorijskij A S Stroganov M M Novosilcev u viglyadi Neglasnogo Tayemnogo komitetu Do chasu koronaciyi Oleksandra veresen 1801 roku Neodminnoyu Radoyu bulo pidgotovleno proyekt ros Vsemilostivejshej gramoti Rosijskomu narodovi zhaluemoj yakij mav bi garantuvati osnovni gromadyanski prava piddanih svoboda slova druku sovisti osobista bezpeka garantiya privatnoyi vlasnosti tosho proyekt manifestu z selyanskogo pitannya zaborona prodazhu kriposnih selyan bez zemli vstanovlennya poryadku vikupu selyan u pomishika i proyekt reorganizaciyi Senatu U hodi obgovorennya proyektiv ogolilisya gostri superechnosti mizh chlenami Neodminnoyi Radi i v rezultati zhoden z troh dokumentiv ne oprilyudnili Bulo lishe ogolosheno pro pripinennya rozdachi derzhavnih selyan u privatni ruki Podalshij rozglyad selyanskogo pitannya prizviv do poyavi 20 lyutogo 1803 roku Ukazu pro vilnih hliborobiv sho dozvolyav pomishikam vidpuskati selyan na volyu i zakriplyuvati za nimi zemlyu u vlasnist abi stvoriti kategoriyu osobisto vilnih selyan Paralelno Oleksandr zdijsnyuvav administrativnu reformu i reformu osviti Drugij etap reform U ci zh roki sam Oleksandr vidchuv smak vladi i stav znahoditi perevagi v samoderzhavnomu pravlinni Rozcharuvannya v najblizhchomu otochenni zmusilo jogo shukati opertya v lyudyah osobisto viddanih jomu i ne pov yazanih z sanovnoyu aristokratiyeyu Vin nablizhaye do sebe spochatku A A Arakcheyeva z 1810 roku Oleksandr stav provoditi vnutrishnyu politiku yaka otrimala nazvu arakcheyevshina Piznishe vin nabliziv do sebe M B Barklaya de Tolli sho u 1810 roci stav vijskovim ministrom i M M Speranskogo yakomu Oleksandr doruchiv rozrobku novogo proyektu derzhavnoyi reformi Proyekt Speranskogo pripuskav faktichne peretvorennya Rosiyi na konstitucijnu monarhiyu de vlada gosudarya bula b obmezhena dvopalatnim zakonodavchim organom parlamentskogo tipu Realizaciya planu Speranskogo pochalasya v 1809 roci koli skasuvali praktiku pririvnyuvannya pridvornih zvan do civilnih i vveli osvitnij cenz dlya civilnih chinovnikiv 1 sichnya 1810 roku bulo stvoreno Derzhavnu Radu yaka zaminila Neodminnu Radu Peredbachalosya sho spochatku shiroki povnovazhennya Derzhavnoyi Radi budut potim zvuzheni pislya zasnuvannya Derzhavnoyi Dumi Protyagom 1810 11 rokiv u Derzhavnij radi obgovoryuvali zaproponovani Speranskim plani finansovoyi ministerskoyi ta senatskoyi reform Realizaciya pershoyi prizvela do skorochennya byudzhetnogo deficitu do lita 1811 roku bulo zaversheno peretvorennya ministerstv Tim chasom sam Oleksandr vidchuvav silnij tisk pridvornogo otochennya vklyuchno z chlenami jogo sim yi yaki pragnuli ne dopustiti radikalnih reform Pevnij vpliv na nogo mabut zrobila i Zapiska pro davnyu i novu Rosiyu N M Karamzina yaka dala ochevidno privid imperatoru zasumnivatisya v pravilnosti obranogo nim shlyahu Vazhlive znachennya mav faktor i mizhnarodnogo stanovisha Rosiyi posililas napruga u vidnosinah iz Franciyeyu j neobhidnist pidgotovki do vijni davali mozhlivist opoziciyi traktuvati reformatorsku diyalnist Speranskogo yak antiderzhavnu a samogo Speranskogo ogolositi napoleonivskim shpigunom Vse ce prizvelo do togo sho shilnij do kompromisiv Oleksandr hocha j ne viriv u provinu Speranskogo u berezni 1812 roku vidpraviv jogo u vidstavku Zovnishnya politika U zovnishnij politici vin vivertavsya mizh Angliyeyu i Franciyeyu Protyagom 1805 07 rokiv brav uchast u 3 j i 4 j koaliciyah proti napoleonivskoyi Franciyi zaznav porazki v bitvi pid Austerlicem 1805 i Fridlandom 1807 uklavshi Tilzitskij mir Za jogo pravlinnya rosijskij narod peremig u rosijsko francuzkij vijni 1812 roku Protyagom 1813 1814 rokiv Oleksandr I buv uchasnikom zakordonnih pohodiv rosijskoyi armiyi odnim iz kerivnikiv Videnskogo kongresu 1814 1815 rokiv i organizatoriv Svyashennogo soyuzu 1815 roku Oleksandr I viv uspishni vijni z Osmanskoyu imperiyeyu 1806 1812 roki Shveciyeyu 1808 1809 roki Za pravlinnya Oleksandra I do skladu Rosijskoyi imperiyi uvijshli Gruziya 1801 rik Finlyandiya 1809 rik Bessarabiya 1812 rik Azerbajdzhan 1813 rik kolishnye Varshavske gercogstvo 1815 rik Uryad Oleksandra I provodiv impersku politiku shodo nerosijskih narodiv Dlya zmicnennya kolonialnoyi administraciyi v Ukrayini skasuvav vibornist sudovih i administrativnih posad posiliv rusifikaciyu shkilnictva pridushuvav ukrayinsku kulturu 19 kvitnya 1819 roku imennim nakazom imperatora Oleksandra I buv stvorenij Azijskij departament odin iz troh departamentiv yakij zajmavsya spravami shidnih derzhav a takozh Turechchini i Greciyi Pravlinnya Oleksandra I takozh poznachilosya pochatkom tisnih zv yazkiv mizh Rosijskoyu imperiyeyu ta Spoluchenimi Shtatami Rosiya vvozila z Ameriki bavovnu kavu ris tyutyun cukor SShA importuvali zalizo pryadivo smoli Za Oleksandra I do SShA pribuli pershi rosijski diplomati Palen Dashkov 17 kvitnya 1824 roku bula pidpisana Rosijsko Amerikanska konvenciya shodo druzhnih zv yazkiv torgivli moreplavstva ta ribnogo lovu Rodina ditiU 1793 odruzhivsya z Luyizoyu Mariyeyu Avgustoyu zi shvabskoyi dinastiyi Ceringeniv badenska liniya z neyu mav 2 h dochok yaki pomerli v rannomu ditinstvi Mariya 18 29 travnya 1799 27 lipnya 8 serpnya 1800 Yelizaveta 3 15 listopada 1806 30 kvitnya 12 travnya 1808 Stosunki z druzhinoyu buli proholodnimi Zhiv z Mariyeyu Narishkinoyu Buv hreshenim batkom anglijskoyi korolevi Viktoriyi SmertPomer imperator u Taganrozi 19 listopada 1825 roku vid gostroyi hvorobi yaka perebigala z garyachkoyu ta urazhennyam mozku Nadali vinikla pidozra sho ce buv cherevnij tif yakim Oleksandr zarazivsya pid chas poperednoyi poyizdki u zhovtni 1825 roku do Krimu U tradicijnij istoriografiyi pritrimuyutsya same ciyeyi dumki Pid chas roztinu yakij zrobiv odrazu pislya smerti imperatora lejb medik Ya Villiye znajshli gnijne zapalennya mozkovih obolon gnijnij meningit vipit do shlunochkiv sho pokazuye tyazhkist hvorobi Take uskladnennya mozhlive i pri cherevnomu tifi Na toj chas za vidsutnosti antibiotikiv takij gnijnij meningit buv bezumovno smertelnim Shvidkist perebigu hvorobi prihovuvannya dostovirnoyi informaciyi pro roztin ukupi z vislovlyuvannyami pro vtomu imperatora vid tyagarya koroni prizveli do poyavi versiyi sho Oleksandr ne pomer a kinuv caryuvati ta pishov zhiti do Sibiru vidlyudnikom OcinkiOleksandr Sergijovich Pushkin tak ocinyuvav jogo diyalnist Vlastitel slabyj i lukavyj Pleshivyj shegol vrag truda Nechayanno prigretyj slavoj Nad nami carstvoval togda Oleksandr Pushkin Yevgenij Onyegin Pam yatNa jogo chest nazvani ostriv v Antarktici fort vulici ploshi zokrema Aleksanderplac parki u deyakih mistah Rosijskoyi Federaciyi Nimechchini ta Finlyandiyi PrimitkiDeutsche Nationalbibliothek Record 118501852 Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 G Aleksandr I Enciklopedicheskij leksikon SPb 1835 T 1 S 469 480 d Track Q4532135d Track Q26300678d Track Q656d Track Q507651d Track Q21282452 Lundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 Rosiya pid skipetrom Romanovyh 1613 1913 10 zhovtnya 2013 u Wayback Machine ros Aleksandr I M Nauka 1998 287 s ISBN 5 02 009498 6 z dzherela 2 kvitnya 2018 ros Rosijsko amerikanska torgivlya 1 8 veresnya 2014 u Wayback Machine ros L E Gorelova Istoriya bolezni i smert Aleksandra I RMZh tom 13 9 2005 S 609Dzherela ta literaturaV S Shandra Oleksandr I 13 kvitnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2010 T 7 Ml O S 564 ISBN 978 966 00 1061 1 Shilder N K Imperator Aleksandr Pervyj ego zhizn i carstvovanie T 1 4 1897 1905 Shilder N K 2 2 chervnya 2013 u Wayback Machine ros Udmurtskaya respublika enciklopediya gl red V V Tuganaev Izhevsk Udmurtiya 2000 800 s 20 000 ekz ISBN 5 7659 0732 6 ros Bogdanovich M I Istoriya caryuvannya imperatora Oleksandra I i Rosiya v jogo chas SPb 1869 71 T 1 6 ros Shilder N K Imperator Oleksandr I Jogo zhittya i jogo caryuvannya SPb 1904 05 T 1 4 ros Mironenko S V Samoderzhavstvo i reformi Politichna borotba v Rosiyi na pochatku XIX st M 1989 ros Ammon F G V favore u kesarya Aleksandr I i Arakcheev 12 travnya 2020 u Wayback Machine ros Literatura N F Serbina Oleksandr I Ukrayinska diplomatichna enciklopediya U 2 h t Redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812s ISBN 966 316 045 4 V Shandra Oleksandr I Politichna enciklopediya Redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi ta in K Parlamentske vidavnictvo 2011 s 511 ISBN 978 966 611 818 2PosilannyaOleksandr I 1 grudnya 2020 u Wayback Machine Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 2002 T 4 N P 720 s ISBN 966 7492 04 4