Бала́нс сил (англ. balance of power; нім. Mächtegleichgewicht або нім. Gleichgewicht der Kräfte) — ситуація в міжнародних відносинах, коли існує паритет або стабільність між сторонами. Поняття балансу сил «описує стан справ в міжнародній системі та пояснює поведінку держав в цій системі». Як поняття міжнародного права для позначення «рівноваги» між націями належить доктрині покликаній завадити посиленню однієї з націй до такого рівня, коли вона диктуватиме свою волю решті.
Принцип балансу сил лежав в основі зовнішньої політики Великої Британії починаючи з пізнього середньовіччя до завершення Другої світової війни. В основному, це означало постійний спротив Британії появі єдиної домінуючої сили (або союзу) в Європі. У випадку загрози появи такої сили Британія долучалась до союзу з наступною за потужністю країною для відновлення рівноваги.
Баланс сил лежить в основі теорії неореалізму. Згідно з цим принципом, держава може вдаватись або до , або до союзів сильніших держав. Під час війни вибір між балансуванням та прилученням може бути питання життя чи смерті держави.
Кеннет Волтц, провідний дослідник неореалізму, зазначив у книзі «Теорія міжнародної політики» (англ. Theory of International Politics) що «коли й існує якась особливо політична теорія міжнародної політики, то це точно теорія балансу сил». Однак, це твердження було піддано критиці представниками інших шкіл дослідження міжнародних відносин, зокрема, конструктивістами та політичними економістами.
Доктрина рівноваги
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDBOdmJHUmZkMkZ5WDJWMWNtOXdaVjl0YVd4cGRHRnllVjloYkd4cFlXNWpaWE5mYldGd1gyVnVMbkJ1Wnk4ek1EQndlQzFEYjJ4a1gzZGhjbDlsZFhKdmNHVmZiV2xzYVhSaGNubGZZV3hzYVdGdVkyVnpYMjFoY0Y5bGJpNXdibWM9LnBuZw==.png)
Основний принцип встановлення рівноваги політичної влади, як зазначив Чарльз Давенант в «Есе про баланс сил» (англ. Essay on the Balance of Power), старий як історія, та був відомий як прадавнім політичним теоретикам та державним тіячам. По суті, цей принцип випливає із здорового глузду, нажитого досвіду та інстинкту самозбереження.[]
Точніше, теорія балансу сил має деякі ключові аспекти загальновизнані в літературі. Перш за все, основне покликання держав згідно з теорією балансу сил — забезпечити власну безпеку відповідно до поглядів реалістів. Також держави намагаються відновити рівновагу заради самозбереження. Заради уникнення домінування однієї з держав, інші укладатимуть союзи до відновлення рівноваги.
На думку професора Л. Оппенгайма, рівновага серед націй відіграє вирішальну роль для існування та дії міжнародного права. Якщо держави не в змозі тримати взаємний контроль, домінуюча держава діятиме на власний розсуд та нехтуватиме правом.
Історія
Ідея збереження балансу сил як свідомої мети зовнішньої політики, відома ще в прадавні часи, відновила увагу до себе в XV столітті серед .
Франческо Сфорца, правитель Мілану, був першим, хто активно переслідував політику балансу сил, хоча історики тривалий час невірно приписували першість правителям Флоренції, славу яких оспівували відомі письменники Нікколо Макіавеллі та .
Універсалізм, який був основним напрямком розвитку міжнародних відносин в Європі до Вестфальського миру 1648 р., поступився місцем доктрині балансу сил. Поняття набуло особливої ваги після Утрехтського миру 1713 р., коли воно було згадано.
Лише в XVII столітті завдяки Ґроцію та його послідовникам дослідження міжнародного права перетворилось на наукову дисципліну та було сформульовано теорію балансу сил та покладено в основу дипломатії. Згідно з цією дисципліною, європейські держави утворюють щось на зразок федеральної спільноти, в основі існування якої лежить принцип балансу сил. Оскільки всі держави однаково були зацікавлені в збережені балансу, вважалось і правом, і обов'язком кожної держави вдаватись навіть до військового втручання у випадку порушення балансу якоюсь державою спільноти.
Будучи сформульованим, принцип «балансу сил» став аксіомою в політології. Франсуа Фенелон, в «Instructions», ознайомив молодого з цією аксіомою. Фрідріх II в «Анти-Макіавелі» проголосив принцип балансу сил світові. 1806 р. повторно висловив принцип в праці «Fragments on the Balance of Power». Принцип балансу сил послужив основою для коаліцій проти Людовика XIV та Наполеона, та приводом і виправданням для багатьох воєн, які трапились в Європі в проміжку між Вестфальським миром 1648 р. та Віденським конгресом 1814 р., особливо з боку Великої Британії (частково включаючи Першу світову війну).
Протягом XIX століття національні повстання змінили мапу Європи та змістили баланс сил. Однак, всі сили дипломатії були скеровані на відновлення балансу сил спотвореного силами, вивільненими Велика французька революція. По завершенню революції та встановленню відносної стабільності стали виникати військові союзи заради збереження миру.
Англія
Сер Есме Говард писав, що Англія взяла на озброєння принцип балансу сил оскільки для неї він був єдиною можливістю зберегти політичну та економічну незалежність.
Як стверджують історики, в шістнадцятому столітті Англія вела зовнішню політику на збереження балансу між Іспанією та Францією, що стало прототипом нинішньої політики балансу сили: Континентальна політика Англії [після 1525 року] була зафіксована. Англія повинна була бути тихоокеанським посередником, сприятливим до рівноваги, який би мав перешкоджати будь-якій гегемонії на континенті та контролювати узбережжя Каналу. Внутрішня безпека Англії та баланс сил у Європі були двома великими політичними принципами, які з'явилися ще під час правління Генріха VIII і проіснували ще багато років потому.
У 1579 році перший англійський переклад Франсуа Герцеардіні «Стоя д'Італія» («Історія Італії») популяризував італійську теорію балансу сили в Англії. Цей переклад був присвячений Британській королеві Єлизаветі I, де було сказано, що «Бог поклав до ваших рук баланс сили та справедливість, щоб урівнювати та протидіяти, за вашою волею, усім діям та порадам християнських королів вашого часу».
Штатман Річард Кобден назвав баланс сили «химерою» завдяки своєму незрозумілому значенню: «Це не помилка, фейк чи наклеп, це не щось не описане, незбагненне чи нікому не незрозуміле». Єдиний момент на котрому автори балансу сили зійшлися «є у фундаментальній ілюзії, що така система була коли-небудь прийнята країнами Європи». Адже вона передбачає тривале, безперервне, мирне і процвітаюче співіснування. Натомість «протягом століть» Європа була одним великим і тривалим полем бою, з невеличкими інтервалами, для того щоб війська могли набратися сили … ".
Сер Есме Говард писав, що Англія визнала баланс сил як «кусочок англійської політики», несвідомо протягом шістнадцятого, підсвідомо протягом сімнадцятого і свідомо протягом вісімнадцятого, дев'ятнадцятого та двадцятого століть, тому що для Англії це був єдиний план збереження власної незалежності, політичної та економічної ". Однак після приходу Другої світової війни Едвард Карр встановив, що сьогодні баланс сил погано зберігає незалежність Англії:
"Розмір одиниць, які ефективно підраховують у міжнародній політиці, постійно зростає. У Європі більше немає місця для тих трьох чи чотирьох впливових і сильних країн. Більш-менш рівномірне суперництво дозволило Великій Британії в минулому забезпечити себе політикою балансу влади. У останні роки було висловлено чимало дурниць щодо балансу сили. Але плутанина думок, яка виникла внаслідок спроби визначити її як морально-комплексну політику, була менш серйозною, ніж сум'яття, яке випливало з припущення, що це політика, яку можна застосувати завжди і за будь-яких обставин. І військовий підхід є причиною чому баланс сили в Європі безнадійно розвалився … .Можливість відновлення балансу перестала існувати після 1919 року; британська політика, заснована на хибній позиції, закінчилася катастрофою.
У 1941 році Вінстон Черчілль був підданий критиці його суперником Адольфом Гітлером за його прихильність до балансу сил:
"Черчілль — це людина з застарілою політичною ідеєю «європейського балансу сили». Вона більше не належить до сфери реалій. І все-таки через ці забобони Черчілль підбурив Англію до війни.
В іншому випадку він додав: Без вермахту «по Європі пройшла б хвиля, яка б не брала до уваги цю смішну британську ідею „балансу сили в Європі“, через її банальність і дурну традицію»
Насправді Вінстон Черчілль незабаром прийняв подібну думку: «наші російські друзі та союзники, — виголосив він у 1946 році, — найбільше захоплюються силою і найменше поважають військову слабкість. З цієї причини стара доктрина балансу сили не має сенсу. Якщо Західна демократія не буде стояти разом, то справді катастрофа може нас не оминути. Якщо ж населення англомовних країн співдружності буде додано до такого ж у Сполучених Штатах з усім, що передбачає таке співробітництво: співпраця в повітрі, на морі, по всьому світу, в науці та промисловості. Якщо в моральній силі не буде тремтіння, нестабільного балансу сил, які б дали волю амбіціям, тоді існуватиме міцна гарантія безпеки».
Історичні докази проти теорії балансу сил та її наслідки
В спробі спростувати теорію балансу сил деякі реалісти вказували на випадки в міжнародних системах, відмінних від сучасної Європи, де балансування не відбулося і це спричинило виникнення гегемона. Вільям Вольфорт, Річард Літт і Стюарт Кауфман, вказують на нездатність державних підрозділів врівноважити Ассирію в першому тисячолітті до н. е.; балансування грецьких держав-наступниць Олександра Македонського з Римом; воюючі держави збалансувати династію Цинь та ще п'ять династій у стародавньому Китаї.
Це крос-культурне дослідження робить висновок: «Враховуючи те, що версії теорії, яку ми тестуємо, є універсальною у своїх твердженнях гегемонія веде до рівноваги і це ми можемо споглядати через цілі століття. Вибір випадків не має значення. Будь-який значний контрприклад фальсифікує загальну претензію, а вісім таких прикладів взагалі зруйнують його».
Вольфорт, Літтл і Кауфман стверджують, що системна гегемонія, ймовірно, відбувається за двома загальноприйнятими історичними умовами: спочатку коли гегемон розвиває здатність втілювати та ефективно управляти завойованими територіями і друге, коли кордони міжнародної системи залишаються стабільними, і ззовні системи не з'являються нові великі сили. Генрі Кіссінджер, історик за фахом, зазначив, що "теорія балансу сил часто складає враження природної форми міжнародних відносин. Насправді системи рівноваги влади досить рідко зустрічалися в історії, однак, виходячи з цих рідкісних випадків, багато реалістів "піднімають факт існування … в основний принцип світового порядку. Раніше політолог Мартін Уайт зробив висновок з однозначним наслідком для сучасного світу:
«Більшість державних систем перетворювались в універсальну імперію, яка проковтнула всі стани системи. Такі приклади настільки часті, що ми повинні поставити два запитання: чи існує якась система держав, яка не спричинила до створення світової імперії? Чи достатньо свідчень того, що ми повинні очікувати, що будь-яка система держав стане такою? … Можна стверджувати, що кожна державна система може підтримувати своє існування лише на балансі сил, що пізніше по суті нестабільно і, що рано чи пізно її напруженість та конфлікти будуть вирішуватися в монополії влади.»
Ще раніше Квінсі Райт стверджував:
Переважання балансу сили протягом трьох століть на практиці державних діячів не повинно затирати того факту, що впродовж усього часу існування світової історії, де панувала політика балансу сил, чітких правил не було. Баланс сили існував скрізь як свідомий принцип міжнародної політики до 1500 …
Спираючись на приклади стародавніх китайських та римських цивілізацій, Квінсі Райт додав:
Баланс сили у минулому мав тенденцію, до зменшення кількості залучених держав та до менш частих але більш руйнівних воєн, у зв'язку з тим, що сам процес виглядав як завоювання менших держав більшими державами.
Період після закінчення холодної війни також є аномалією для теорії балансу сили. Руссо визначив теоретичну межу, наскільки можливо змінити баланс сил: "Чи можна вважати, що дві або три могутні держави можуть укласти угоду про підпорядкування решти? Якщо це так, то ці три держави, якими б вони не були, не матимуть половини влади всієї Європи "[32]. Протягом двох з половиною століть лише однаа могутня держава мала половину всієї влади світу, включаючи Європу. У 2008 році військові витрати Сполучених Штатів, включаючи додаткові витрати, перевищили обсяги усіх інших країн світу.
З 2000 року основоположник неореалізму Кеннет Вальс зізнався, що «сучасний стан міжнародних відносин є неприродним». «Ясно, що щось змінилося». Вольфорт, Літл і Кауфман здійснили згадане історичне дослідження і справилися з так званою «загадкою» однополярної стабільності. У ще одній своїй роботі Річард Літл пише: "Події з кінця «холодної війни» «створюють потенційну аномалію» для цієї теорії, оскільки результат «залишив Сполучені Штати єдиною супердержавою в однополярному світі і головною головоломкою для реалістів. Як факт, однополярність не спровокувала глобальної тривоги для відновлення балансу сил».
На такій же аномалії наголошувало сімнадцять інших експертів: Стівен Уолт, Рендалл Швалер, Сяою Пу, Джон Ікенберрі, Роберт Папе, Джек С. Леві, Вільям Р. Томпсон, Джон Льюіс Геддіс, Девід О., Кемпбелл Крейг, Фейєр Закарія, Джон М., Оуен, Майкл Мастандануо, Томас С. Мул, Девід Х. Сакко та Террі Наррамор.
Фарид Закарія також цікавився: «Чому ніхто не вступає проти Сполучених Штатів?». Джон Ікенберрі разом з Джоном М. Оуеном задають таке ж питання. Видатний історик «холодної війни» Джон Льюіс Геддіс, виступає з більш загальним питанням та відповіддю: «Чи слабкі завжди об'єднуються проти сильних?» «Теоретично, так, але на практиці та в історії не обов'язково». Одне з питань яке часто випливає у Політології: " чому досі не існує антиамериканської коаліції, незважаючи на переважне панування Сполучених Штатів з кінця «холодної війни» «. Французькі та китайські чиновники публічно засуджують „панування США“ і прагнуть до» багатополярності ", але утримуються від формування противагової коаліції. «Риторично, лідери та громадські організації хочуть, щоб Сполучені Штати були збалансовані, але на сьогодні такого балансування майже не існує. Французький академік Мішель Вінкок сказав: Раніше, ми могли казати, що ми на американській стороні. Але не зараз. Зараз не існує противаги». Два американських неоконсервативних мислителя Роберт Каган і Вільям Крістол цілком погоджуються: " Сьогоднішня міжнародна система побудована не навколо балансу влади, а навколо американської гегемонії ".
Крістофер Лойн опублікував дві статті які стосувалися ситуації у період після «холодної війни»: "Уніполярна ілюзія « та „Однополярна ілюзія, що повторюється“ (2006). Перша прогнозувала неминучу антиамериканську рівновагу як очікуваний баланс сили, а друга пояснювала чому теорія балансу сили неправильна».
Реалізм та балансування
Теорія балансу сили є основним принципом як класичної, так і неореалістичної теорії та спрямована на пояснення формування союзу. Через неореалістичну ідею анархізму в результаті міжнародної системи, держави повинні забезпечити їх виживання, підтримуючи або збільшуючи свою владу в світі. Держави, які не мають влади намагаються запобігти виникненню потенційного гегемона, балансуючи проти нього. За словами Кеннета Вальца, засновника неореалізму, « Політика балансу сил переважає усюди де є дві держави і тоді виконуються дві вимоги:
1.Цей порядок буде анархічним.
2. Вони будуть населені одиницями, які бажають вижити».
Вони можуть це зробити або шляхом «внутрішнього балансу», коли держава використовує внутрішні зусилля, такі як перехід до підвищення економічної спроможності, розробка розумних стратегій та підвищення військової сили або через «зовнішнє балансування», що відбувається, коли держави приймають зовнішні заходи щоб підвищити рівень безпеки шляхом пошуку союзників.
Балансування проти перегонів
Держави вибирають баланс сил з двох причин. По-перше, вони отримують шанс вижити, якщо вони не зможуть приборкати потенційного гегемона перш ніж він стане занадто сильним і злитися з ним проявивши довіру його подальшій доброзичливості. По друге, приєднання до слабкої сторони збільшує ймовірність того, що новий член матиме вплив у рамках альянсу.
Реалісти стверджують, що балансування полягає в тому, що держави стають союзниками проти переважаючої сторони з метою отримання принаймні невеликої частини здобичі війни. Звідси випливає, що чим слабша держава, тим більша ймовірність того, що усі її дії не мають кінцевої мети — збалансування сили, оскільки вони мало впливають на результат, тому їх основне завдання полягає у виборі виграшної сторони.
Ланцюгові мережі
Ланцюгові мережі вибудовуються тоді, коли безпека однієї з держав альянсу тісно пов'язана із безпекою іншої держави-партнера, що означає, що будь-яка атака на твого союзника є еквівалентом нападу на тебе. Це ще один аспект теорії балансу сил, за допомогою якого менші держави можуть бути втягнені у стан війни, навіть без бажання бути її учасником.
Наступальний і оборонний реалізм
Оборонний реалізм
Оборонні реалісти вважають, що у разі якщо будь-яка держава стане надто сильною (гегемоном), інші держави об'єднають свої військові формування і утворять коаліцію для установлення балансу.
Наступальний реалізм
Наступальні реалісти вважають, що країни яким загрожує небезпека зазвичай об'єднуються проти своїх ворогів, однак, вони також стверджують, що таке протистояння часто є неефективним, і ця неефективність дає можливість розумному агресору скористатися слабкістю своїх супротивників.
Наступальні реалісти вважають, що внутрішні заходи для підтримування балансу сили, такі як збільшення оборонних витрат, призов до війська, є певною мірою ефективними, оскільки існують, як правило, значні обмеження на кількість додаткових ресурсів, які можуть бути використаними проти агресора.
Баланс загрози
Теорія балансу загроз є відгалуженням теорії балансу сил, створеної 1985 року Стівеном Уолтом у спробі пояснити, чому балансування проти зростаючих гегемонів не завжди було послідовним в історії. На відміну від теоретиків традиційного балансу сил, Уолт стверджує, що держави балансують проти загроз, а не лише проти влади. "Теорія балансу сил не є неправильною, вона просто неповна. Влада є одним із чинників, що впливає на схильність до рівноваги, однак вона не єдина і не завжди найважливіша «. Теорія визнає, що сила є надзвичайно важливим фактором рівня загрози і також включає географічну близькість, наступальні можливості та наміри.
М'який баланс
М'який баланс у перше був з'явився у 2000-х роках, щоб впоратись з поточною аномалією однополярного незбалансованого світу.
Томас Моул та Девід Сакко описують „м'яке балансування“ як „балансування“, що взагалі не балансує». Ці теоретичні напрацювання є контрпродуктивними, оскільки реалізм та уніполярність є сумісними, а структурний реалізм розробляє комплекс гіпотез однополярного світу: "Вчені не повинні відчайдушно шукати ознаки балансування, їм не потрібно зм'якшувати балансування за межами пізнання і вони не повинні стояти на світанку нового багатополярного світанку.
Кемпбелл Крейг пояснював розробку теорії м'якого балансування через триступеневу модель Томаса Куна, коли наукові спільноти реагують на аномалії, які не відповідають основним теоретичним прогнозам:
1. Провідні теоретики, націлені на стандартні тлумачення, що дозволяє їм домінувати у своїй сфері, спочатку заперечують, що існує аномалія; як мінімум, це «блік», неважливий або перехідний фактор. Спочатку структурні реалісти заперечували, що така однополярність є стійкою і передбачали її швидку смерть. Вальс, Мерсхаймер та Лейн спрогнозували, що на початку 1990-х, з'являться нові сили для балансування з США.
2. Зважаючи на те, що сприйняття цієї аномалії є невідкладним, теоретики намагаються переосмислити або змістити свої теоретичні очікування. Такі дії необхідні їм для того, щоб стверджувати, що аномалію дійсно можна пояснити їхньою оригінальною теорією, навіть якщо їхні попередні праці заперечували її. Зовсім недавно багато структурних реалістів визнали існування однополярності або, принаймні, визнали відсутність традиційного балансу проти США, але змінили стандартні визначення балансування поведінки, щоб узгодити це з теорією балансу сил. Таким чином, Мірсхаймер запропонував, щоб Іран і Північна Корея балансували, навіть незважаючи на те, що «баланс» не видно.
3. Група молодих вчених, що є малокомпетентними у старій теорії, розробили нове тлумачення, яке не тільки пояснює аномалію, але й ставить її у центр теорії. Ця нова теоретична інтерпретація замінює стару і стає новою «парадигмою» для послідовного дослідження. Таким чином, Роберт Папе, Т. С. Павло та Стівен Уотт визнають, що традиційне балансування не відбувається, проте стверджують, що суперники США займаються «м'яким балансуванням».
Багатозначність
Це ланцюговий зв'язок, або результат створеного державою системи, в якій незалежна держава, як і її суверенні члени, може вільно приєднатися або утримуватися від вступу в альянси, оскільки кожен прагне максимально збільшити свою безпеку та просувати свої національні інтереси.
Переважання влади
Переважання влади було запропоновано як альтернатива балансу сил після Другої світової війни. У своїй статті 1940 року «Війна, мир і баланс сил» Ф. Шуман включив главу «Необхідність переважання влади». Вона стверджувала:
Переважання влади […] залишатиметься цілком недосяжним, якщо союзники не виграють нинішню війну і Сполучені Штати беруть на себе відповідальність, яка відповідає його могутності — війні, миру після війни та у підтримці нового порядку після миру. Необхідна перевага влади навряд чи вийде з будь-якої міжнародної комбінації, крім постійного союзу Сполучених Штатів, Британської Співдружності Націй та Французької Республіки, разом з латиноамериканськими державами та європейськими демократіями, які можуть приєднатися до такої коаліції, якщо вона буде стабільна та довговічна, то могла б покласти край світовому балансу сил і змусити зовнішні сили відмовитися від гри силової політики. Жодна інша коаліція в даний час, не має такої перспективи.
У 1941 році Альфред Вогц написав статтю під назвою «Сполучені Штати та баланс сил», в якій він згадав слова Томаса Джефферсона:
Я бажаю, щоб усі держави змогли відновити і зберегти свою незалежність; щоб ті держави, що стали могутніми, не виходили за межі своєї влади, щоб між народами зберігся благополучний баланс і щоб наш мир, торгівля та дружба зростала серед усіх….
У 1942 р. Роберт Штрауш-Хуп зробив висновок, що «в інтереси Сполучених Штатів не менші, ніж людства», що Сполучені Штати повинні бути єдиним «ядром географічної влади», з якого здійснюється «балансувальна та стабілізуюча» арбітражна сила. Це «прокладе шлях до нового і універсального порядку». У тому ж році в журналі «Life» Джозеф Торндайк розповідає про те, що «багато спостерігачів» шукають « владу переважання у повоєнному світі», щоб замінити баланс сил:
Баланс сил дійсно є тимчасовою (або неприйнятною) політикою європейських держав. Але це не єдина політика, яка була історично успішною. Влада в Римі була переважаючою владою. Є багато спостерігачів, які вважають, що США та Британська імперія, діючи разом, зберігають переважну владу у повоєнному світі.
Проте Торндайк в тій же статті 1942 року додав, що багато хто може запитати, чи з роками Росія і Китай «не будуть конкурувати з англо-америкою». Наступного року засновник Пан'європейського Союзу Річард фон Куденхоф-Калергі також натякнув на приклад двох століть «Pax Romana», який, як він стверджував, можна було б повторити на основі переважної американської авіаційної влади і між регіональної організації:
В кінці війни переважаюча сила виробництва американських літаків буде стала фактом … Рішення проблеми … в жодному разі не є ідеальним, ані навіть задовільним. Але це незначне зло, в порівнянні з альтернативою кількох конкуруючих повітряних сил, що борються один з одним … у війнах, спрямованих не на завоювання, а при повному знищенні всіх ворожих міст і земель … Цю небезпеці може лише запобігти повітряна перевага якоїсь об'єднаної сили … Це єдина реальна надія на довготривалий мир …
У тому ж році Натаніел Пейфер критикував ідею переважаючої влади:
Якими б не були тенденції та нахили, слід підкреслити, що, якщо Америка прагне диктувати іншим державам свої дії та політику, вона може це зробити лише шляхом збереження переваги влади, яка виявляється в продовженні політичного та економічного контролю …
Піффер закінчуючи свою статтю рекомендує у післявоєнний період переважаючу силу наступального виду підтримати загальним національним зусиллям: Сполучені Штати потребують «більшого постійного військового устрою», альянсів з іншими державами, які мають спільні інтереси та альянс з Великою Британією, яка буде не тільки оборонною, але і «прямим, безумовним союзником». Це означає повномасштабну владну політику до якої вона «повинна бути пристосована, і підпорядкована всім іншим у житті нації». 24 вересня 1946 р. Спеціальний радник Трумена Кларк М. Кліффорд подав доповідь «Американські відносини з Радянським Союзом …», що підтримує за переважаючу владу:
Радянському уряду має бути очевидним, що наша сила буде достатньою, щоб відбити будь-яку атаку і достатньо, щоб рішуче перемогти СРСР, якщо би почалася війна. Перспектива поразки є єдиним надійним засобом стримування Радянського Союзу.
У ранній «холодній війні» держсекретар США Декан Ачесон поєднував поняття «переважання» та «перемога». За його словами, Сполучені Штати повинні були бути «локомотивом на чолі людства», тоді як решта світу буде в останньому вагоні.
Стверджуючи, що рівновага має важливе значення для справедливості, Рейнхольд Нібур стверджував, що «ніщо інше, як переважаюча влада в некомуністичному світі, може зберегти мир».
Мелвін Лефлер описує стратегію США впродовж холодної війни як стратегію переваги. У минулому році він підсумував: «За підтримки стратегічного переважання Сполучені Штати об'єднували і переозброїли євразійські промислові райони, підняли євразійську периферію і відмовилися від» залізної завіси ".
Вже під час «холодної війни» деякі вчені підкреслювали, що така картина відповідає переважаючій владі, а не балансуючій владі. Баланс сил передбачає такий розподіл влади в системі, що жодна держава не переважає. У цьому сенсі, протягом періоду 1945—1965 рр., Якщо «існувала якась загроза загальному балансу сили це було зі сторони Сполучених Штатів, а не зі сторони Радянського Союзу.
Стівен Уолт спостерігав у 1980-х роках, що більшість держав, у тому числі всі розвинені держави, сперечаються з переважаючою владою, а балансують проти неї. Відзначаючи цю „аномалію“, Уолт запропонував гіпотезу рівноваги загрози:
На перший погляд, цей результат, судячи з усього, суперечить твердженню, що держави вибирають партнерів по альянсу, щоб балансувати проти найсильніших. Зосередившись виключно на сукупній владі, ми сподіваємось, що більшість держав стане союзниками Радянському Союзі, щоб протистояти Сполученим Штатам.
У 1986 році, все ще не передбачаючи кінця „холодної війни“, Збігнєв Бжезінський підкреслив історичну унікальність поточного періоду щодо переважання влади.
У одразу після „холодної війни“ Лефлер висловився за те, щоб Сполучені Штати продовжували свою стратегію „переваги влади“. Крістофер Лейн стверджує, що переважання влади було передовою стратегією США в ході холодної війни та після закінчення холодної війни.
Лейн з початку періоду після закінчення холодної війни сподівається, що переважаюча влада приведе до противаг. Він вважає, що „це була біполярна структура післявоєнної системи, яка дозволила Вашингтону успішно розпочати стратегію переваги“ і тим самим пригнічувати появу інших великих держав. Але таке переважання влади, яке підходить біполярному світу, можуть видатися досить загрозливим в однополярному світі». Через ці структурні фактори «американська стратегія переваги приречена на провал» ; це «змусить інші держави збалансувати проти Сполучених Штатів».
Проте, скасовуючи наукову загальноприйняту мудрість, нинішня переважаюча влада, здається, знецінює противагу, яка є далекою для дослідження міжнародних відносин. В умовах переважання американської влади та відсутності рівноваги влади Вільям Вольфорт пояснює мирність і стабільність сучасного світового порядку. Жоден розподіл влади не виключає війни. «Чим більшою є перевага влади, тим ймовірнішим є настання стану війни».
Переважаюча влада збирається замінити неореалізм балансу сил і стати домінуючою маркою американського реалізму в найближчому майбутньому. Однаполярність є надто центральною проблемою для неореалізму, особливо тому, що впевнені прогнози його раннього загибелі виявилися невірними, а розрив між США та іншими конкурентами продовжує зростати.
Очікуючи антиамериканського балансування, Валц намалював аналогію: «Як натура потребує вакууму, так міжнародна політика жадає незбалансованої сили». Крейг перефразував:
«Переважання влади» — це твердження, що майбутні конкуренти мають сильні стимули прийняти статус-кво американської першості, а не намагатися скасувати однополярний порядок … Аргумент … відрізняється від детерміністичних тверджень деяких структурних реалістів про те, що баланс влади повториться.
Стратегія національної безпеки США 2002 року неодноразово використовує термін «баланс сил», що сприяє свободі. Автор «Переважання влади …» (1992) Мелвін Лефлер: «Баланс влади історично пов'язаний з еволюцією державної системи Вестфалії» і передбачає рівновагу, тоді як адміністрація Буша прагне до гегемонії ".
За словами Лефлера, Буш використовував баланс силової лексики з метою інтеграції традицій з гегемонічною дилемою. Врешті-решт, пояснення того, що означає «баланс сил, що сприяє свободі», був виключений «Стратегіями національної безпеки і оборони США 2018 року»: Пентагон забезпечує Сполучені Штати залишалися «переважною військовою силою в світі», а регіональні " баланс сил залишається на їхню користь «.»
Президент Росії Володимир Путін поскаржився: «Замість того, щоб встановити новий баланс сил … вони [Сполучені Штати] вжили заходів, які кинули [міжнародну] систему на різкий і глибокий дисбаланс».
Роберт Каган: Сполучені Штати стали «все більше і більше балансом сил усієї земної кулі». У 1941 році економіст Національної комісії планування ресурсів Отто Т. стверджував, що «доля пропонує Сполученим Штатам остаточний баланс сил і ресурсів у світі після війни». Колін Грей назвав свою статтю запитанням: «Де знаходиться баланс влади?» Один з його розділів говорить про те, що «Сполучені Штати — це баланс сил».
Примітки
- Fry, Michael Graham; Goldstein, Erik; Langhorne, Richard (2004). . Continuum International Publishing Group. с. 3. ISBN . Архів оригіналу за 25 листопада 2011. Процитовано 30 вересня 2010.
{{}}
: Вказано більш, ніж один|pages=
та|page=
() - Waltz, Kenneth N(1979). Theory of International Politics
- Bueno de Mesquita, Bruce. «Game Theory, Political Economy, and the Evolving study of War». American Political Science Review Vol. 100, No.4 Nov 2006. p 637—641
- Nio, Ordeshook, and Rose. The Balance of Power, 1989. Cambridge: Cambridge University Press.
- Chatergee, Patricia «The Classical Balance of Power Theory» Journal of Peace Research, Vol. 9, No. 1 (1972), p. 51. <http://www.jstor.org/stable/422972 [ 22 квітня 2021 у Wayback Machine.]>
- L. Oppenheim. Development of the law of nations after Grotius // International law. — 3-тє. — London, New York : Longmans, Green and co, 1920. — Т. I. Peace. — С. 93-94.
- Sir Esme Howard, 'British Policy and the Balance of Power', The American Political Science Review, Vol. 19, No. 2. (May, 1925), p. 261.
- Pirenne, J. (1963). The Tides of History: From the Expansion of Islam to the Treaties of Westphalia. London. с. 429.
- Sheehan, Michael (2000). The Balance of Power: History & Theory. Routledge. с. 35.
- Richard Cobden, "The Balance of Power," 1836, (Theory and Practice of the Balance of Power, 1486-1914: Selected European Writings, ed. Moorhead Wright, London: Rowman & Littlefield, 1975), p 110-112.
- Howard, Esme (1925/05). . American Political Science Review (англ.). Т. 19, № 2. с. 261—267. doi:10.2307/2938920. ISSN 1537-5943. Архів оригіналу за 19 травня 2018. Процитовано 3 травня 2018.
- Conditions of Peace, (London: Macmillan, 1944), p 190, 193.
- Archivor. . www.pdfarchive.info (англ.). Архів оригіналу за 16 травня 2018. Процитовано 3 травня 2018.
- Quincy Wright, A Study of War, (Chicago & London: The University of Chicago Press, 1964), p 125.
- Inc, Educational Foundation for Nuclear Science (1948-08). (англ.). Educational Foundation for Nuclear Science, Inc. Архів оригіналу за 19 травня 2018. Процитовано 18 травня 2018.
- . Foreign Policy (англ.). Архів оригіналу за 16 травня 2018. Процитовано 3 травня 2018.
- Kenneth Waltz, "Globalization and American Power," The National Interest, (Spring 2000), p 56.
- Christopher Layne, (2009). "The Waning of US Hegemony—Myth or Reality? A Review Essay," International Security, 34/1: p 150.
- FURBER, HOLDEN (1983-05). International Relations and Politics. The ANNALS of the American Academy of Political and Social Science. Т. 467, № 1. с. 210—210. doi:10.1177/0002716283467001024. ISSN 0002-7162.
Література
- В. Л. Манжола. Концепція балансу сил // Українська дипломатична енциклопедія : у 2-х т. / редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К. : Знання України, 2004. — Т. 1 — 760 с. — .
- М. С. Каменецький. Принцип політичної рівноваги // Українська дипломатична енциклопедія : у 2-х т. / редкол.: Л. В. Губерський (голова) та ін. — К. : Знання України, 2004. — Т. 2 — 812 с. — .
- В. Манжола, С. Божко. Баланс сил // Політична енциклопедія / редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови). — К. : Парламентське видавництво, 2011. — С. 49. — .
- Баланс сил у світовій політиці // Політологічний енциклопедичний словник / уклад.: Л. М. Герасіна, В. Л. Погрібна, І. О. Поліщук та ін. За ред. М. П. Требіна. — Х. : Право, 2015.
- Waltz, K. N. (1979). Theory of International Politics. New York: Random House.
- Walt, S. (1987). The Origins of Alliances.
- Mearsheimer, J. J. (2001). The Tragedy of Great Power Politics.
- Virginia.edu [ 9 вересня 2006 у Wayback Machine.] — 'Balance of Power', Dictionary of the History of Ideas
- Hedley Bull, Anarchial Society (United States of America: Macmillan Ltd, 1977).
- John Lewis Gaddis, Surprise, Security and the American Experience (United States of America: Harvard University Press, 2004).
- Ernst B. Haas, «The balance of power: prescription, concept, or propaganda», World Politics, Vol. 5, No. 4, (1953), pp. 442–477.
- Lawrence Kaplan & William Kristol, The War Over Iraq (San Francisco: Encounter Books, 2003).
- William Keylor, A World of Nations (New York: Oxford University Press, 2003).
- Hans Morgenthau, Politics Among Nations: The struggle for Power and Peace: Fourth Edition (New York: Knofp, 1967).
- Paul W. Schroeder, «The Nineteenth century system: balance of power or political equilibrium?», Review of International Studies, 15, (1989), pp. 135–153.
- Michael Sheehan, The Balance of Power: History and Theory (London: Routledge, 2000).
Див. також
В історії:
Посилання
- БАЛА́НС ПОЛІТИ́ЧНИХ СИЛ [ 28 квітня 2016 у Wayback Machine.] // ЕСУ
Ця стаття потребує додаткових для поліпшення її . (травень 2018) |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Bala ns sil angl balance of power nim Machtegleichgewicht abo nim Gleichgewicht der Krafte situaciya v mizhnarodnih vidnosinah koli isnuye paritet abo stabilnist mizh storonami Ponyattya balansu sil opisuye stan sprav v mizhnarodnij sistemi ta poyasnyuye povedinku derzhav v cij sistemi Yak ponyattya mizhnarodnogo prava dlya poznachennya rivnovagi mizh naciyami nalezhit doktrini poklikanij zavaditi posilennyu odniyeyi z nacij do takogo rivnya koli vona diktuvatime svoyu volyu reshti Princip balansu sil lezhav v osnovi zovnishnoyi politiki Velikoyi Britaniyi pochinayuchi z piznogo serednovichchya do zavershennya Drugoyi svitovoyi vijni V osnovnomu ce oznachalo postijnij sprotiv Britaniyi poyavi yedinoyi dominuyuchoyi sili abo soyuzu v Yevropi U vipadku zagrozi poyavi takoyi sili Britaniya doluchalas do soyuzu z nastupnoyu za potuzhnistyu krayinoyu dlya vidnovlennya rivnovagi Balans sil lezhit v osnovi teoriyi neorealizmu Zgidno z cim principom derzhava mozhe vdavatis abo do abo do soyuziv silnishih derzhav Pid chas vijni vibir mizh balansuvannyam ta priluchennyam mozhe buti pitannya zhittya chi smerti derzhavi Kennet Voltc providnij doslidnik neorealizmu zaznachiv u knizi Teoriya mizhnarodnoyi politiki angl Theory of International Politics sho koli j isnuye yakas osoblivo politichna teoriya mizhnarodnoyi politiki to ce tochno teoriya balansu sil Odnak ce tverdzhennya bulo piddano kritici predstavnikami inshih shkil doslidzhennya mizhnarodnih vidnosin zokrema konstruktivistami ta politichnimi ekonomistami Doktrina rivnovagiVijskovo politichni bloki NATO ta krayin Varshavskogo dogovoru v chasi Holodnoyi vijni Osnovnij princip vstanovlennya rivnovagi politichnoyi vladi yak zaznachiv Charlz Davenant v Ese pro balans sil angl Essay on the Balance of Power starij yak istoriya ta buv vidomij yak pradavnim politichnim teoretikam ta derzhavnim tiyacham Po suti cej princip viplivaye iz zdorovogo gluzdu nazhitogo dosvidu ta instinktu samozberezhennya dzherelo Tochnishe teoriya balansu sil maye deyaki klyuchovi aspekti zagalnoviznani v literaturi Persh za vse osnovne poklikannya derzhav zgidno z teoriyeyu balansu sil zabezpechiti vlasnu bezpeku vidpovidno do poglyadiv realistiv Takozh derzhavi namagayutsya vidnoviti rivnovagu zaradi samozberezhennya Zaradi uniknennya dominuvannya odniyeyi z derzhav inshi ukladatimut soyuzi do vidnovlennya rivnovagi Na dumku profesora L Oppengajma rivnovaga sered nacij vidigraye virishalnu rol dlya isnuvannya ta diyi mizhnarodnogo prava Yaksho derzhavi ne v zmozi trimati vzayemnij kontrol dominuyucha derzhava diyatime na vlasnij rozsud ta nehtuvatime pravom IstoriyaIdeya zberezhennya balansu sil yak svidomoyi meti zovnishnoyi politiki vidoma she v pradavni chasi vidnovila uvagu do sebe v XV stolitti sered Franchesko Sforca pravitel Milanu buv pershim hto aktivno peresliduvav politiku balansu sil hocha istoriki trivalij chas nevirno pripisuvali pershist pravitelyam Florenciyi slavu yakih ospivuvali vidomi pismenniki Nikkolo Makiavelli ta Universalizm yakij buv osnovnim napryamkom rozvitku mizhnarodnih vidnosin v Yevropi do Vestfalskogo miru 1648 r postupivsya miscem doktrini balansu sil Ponyattya nabulo osoblivoyi vagi pislya Utrehtskogo miru 1713 r koli vono bulo zgadano Lishe v XVII stolitti zavdyaki Grociyu ta jogo poslidovnikam doslidzhennya mizhnarodnogo prava peretvorilos na naukovu disciplinu ta bulo sformulovano teoriyu balansu sil ta pokladeno v osnovu diplomatiyi Zgidno z ciyeyu disciplinoyu yevropejski derzhavi utvoryuyut shos na zrazok federalnoyi spilnoti v osnovi isnuvannya yakoyi lezhit princip balansu sil Oskilki vsi derzhavi odnakovo buli zacikavleni v zberezheni balansu vvazhalos i pravom i obov yazkom kozhnoyi derzhavi vdavatis navit do vijskovogo vtruchannya u vipadku porushennya balansu yakoyus derzhavoyu spilnoti Buduchi sformulovanim princip balansu sil stav aksiomoyu v politologiyi Fransua Fenelon v Instructions oznajomiv molodogo z ciyeyu aksiomoyu Fridrih II v Anti Makiaveli progolosiv princip balansu sil svitovi 1806 r povtorno visloviv princip v praci Fragments on the Balance of Power Princip balansu sil posluzhiv osnovoyu dlya koalicij proti Lyudovika XIV ta Napoleona ta privodom i vipravdannyam dlya bagatoh voyen yaki trapilis v Yevropi v promizhku mizh Vestfalskim mirom 1648 r ta Videnskim kongresom 1814 r osoblivo z boku Velikoyi Britaniyi chastkovo vklyuchayuchi Pershu svitovu vijnu Protyagom XIX stolittya nacionalni povstannya zminili mapu Yevropi ta zmistili balans sil Odnak vsi sili diplomatiyi buli skerovani na vidnovlennya balansu sil spotvorenogo silami vivilnenimi Velika francuzka revolyuciya Po zavershennyu revolyuciyi ta vstanovlennyu vidnosnoyi stabilnosti stali vinikati vijskovi soyuzi zaradi zberezhennya miru Angliya Ser Esme Govard pisav sho Angliya vzyala na ozbroyennya princip balansu sil oskilki dlya neyi vin buv yedinoyu mozhlivistyu zberegti politichnu ta ekonomichnu nezalezhnist Yak stverdzhuyut istoriki v shistnadcyatomu stolitti Angliya vela zovnishnyu politiku na zberezhennya balansu mizh Ispaniyeyu ta Franciyeyu sho stalo prototipom ninishnoyi politiki balansu sili Kontinentalna politika Angliyi pislya 1525 roku bula zafiksovana Angliya povinna bula buti tihookeanskim poserednikom spriyatlivim do rivnovagi yakij bi mav pereshkodzhati bud yakij gegemoniyi na kontinenti ta kontrolyuvati uzberezhzhya Kanalu Vnutrishnya bezpeka Angliyi ta balans sil u Yevropi buli dvoma velikimi politichnimi principami yaki z yavilisya she pid chas pravlinnya Genriha VIII i proisnuvali she bagato rokiv potomu U 1579 roci pershij anglijskij pereklad Fransua Gerceardini Stoya d Italiya Istoriya Italiyi populyarizuvav italijsku teoriyu balansu sili v Angliyi Cej pereklad buv prisvyachenij Britanskij korolevi Yelizaveti I de bulo skazano sho Bog poklav do vashih ruk balans sili ta spravedlivist shob urivnyuvati ta protidiyati za vashoyu voleyu usim diyam ta poradam hristiyanskih koroliv vashogo chasu Shtatman Richard Kobden nazvav balans sili himeroyu zavdyaki svoyemu nezrozumilomu znachennyu Ce ne pomilka fejk chi naklep ce ne shos ne opisane nezbagnenne chi nikomu ne nezrozumile Yedinij moment na kotromu avtori balansu sili zijshlisya ye u fundamentalnij ilyuziyi sho taka sistema bula koli nebud prijnyata krayinami Yevropi Adzhe vona peredbachaye trivale bezperervne mirne i procvitayuche spivisnuvannya Natomist protyagom stolit Yevropa bula odnim velikim i trivalim polem boyu z nevelichkimi intervalami dlya togo shob vijska mogli nabratisya sili Ser Esme Govard pisav sho Angliya viznala balans sil yak kusochok anglijskoyi politiki nesvidomo protyagom shistnadcyatogo pidsvidomo protyagom simnadcyatogo i svidomo protyagom visimnadcyatogo dev yatnadcyatogo ta dvadcyatogo stolit tomu sho dlya Angliyi ce buv yedinij plan zberezhennya vlasnoyi nezalezhnosti politichnoyi ta ekonomichnoyi Odnak pislya prihodu Drugoyi svitovoyi vijni Edvard Karr vstanoviv sho sogodni balans sil pogano zberigaye nezalezhnist Angliyi Rozmir odinic yaki efektivno pidrahovuyut u mizhnarodnij politici postijno zrostaye U Yevropi bilshe nemaye miscya dlya tih troh chi chotiroh vplivovih i silnih krayin Bilsh mensh rivnomirne supernictvo dozvolilo Velikij Britaniyi v minulomu zabezpechiti sebe politikoyu balansu vladi U ostanni roki bulo vislovleno chimalo durnic shodo balansu sili Ale plutanina dumok yaka vinikla vnaslidok sprobi viznachiti yiyi yak moralno kompleksnu politiku bula mensh serjoznoyu nizh sum yattya yake viplivalo z pripushennya sho ce politika yaku mozhna zastosuvati zavzhdi i za bud yakih obstavin I vijskovij pidhid ye prichinoyu chomu balans sili v Yevropi beznadijno rozvalivsya Mozhlivist vidnovlennya balansu perestala isnuvati pislya 1919 roku britanska politika zasnovana na hibnij poziciyi zakinchilasya katastrofoyu U 1941 roci Vinston Cherchill buv piddanij kritici jogo supernikom Adolfom Gitlerom za jogo prihilnist do balansu sil Cherchill ce lyudina z zastariloyu politichnoyu ideyeyu yevropejskogo balansu sili Vona bilshe ne nalezhit do sferi realij I vse taki cherez ci zaboboni Cherchill pidburiv Angliyu do vijni V inshomu vipadku vin dodav Bez vermahtu po Yevropi projshla b hvilya yaka b ne brala do uvagi cyu smishnu britansku ideyu balansu sili v Yevropi cherez yiyi banalnist i durnu tradiciyu Naspravdi Vinston Cherchill nezabarom prijnyav podibnu dumku nashi rosijski druzi ta soyuzniki vigolosiv vin u 1946 roci najbilshe zahoplyuyutsya siloyu i najmenshe povazhayut vijskovu slabkist Z ciyeyi prichini stara doktrina balansu sili ne maye sensu Yaksho Zahidna demokratiya ne bude stoyati razom to spravdi katastrofa mozhe nas ne ominuti Yaksho zh naselennya anglomovnih krayin spivdruzhnosti bude dodano do takogo zh u Spoluchenih Shtatah z usim sho peredbachaye take spivrobitnictvo spivpracya v povitri na mori po vsomu svitu v nauci ta promislovosti Yaksho v moralnij sili ne bude tremtinnya nestabilnogo balansu sil yaki b dali volyu ambiciyam todi isnuvatime micna garantiya bezpeki Istorichni dokazi proti teoriyi balansu sil ta yiyi naslidki V sprobi sprostuvati teoriyu balansu sil deyaki realisti vkazuvali na vipadki v mizhnarodnih sistemah vidminnih vid suchasnoyi Yevropi de balansuvannya ne vidbulosya i ce sprichinilo viniknennya gegemona Vilyam Volfort Richard Litt i Styuart Kaufman vkazuyut na nezdatnist derzhavnih pidrozdiliv vrivnovazhiti Assiriyu v pershomu tisyacholitti do n e balansuvannya greckih derzhav nastupnic Oleksandra Makedonskogo z Rimom voyuyuchi derzhavi zbalansuvati dinastiyu Cin ta she p yat dinastij u starodavnomu Kitayi Ce kros kulturne doslidzhennya robit visnovok Vrahovuyuchi te sho versiyi teoriyi yaku mi testuyemo ye universalnoyu u svoyih tverdzhennyah gegemoniya vede do rivnovagi i ce mi mozhemo spoglyadati cherez cili stolittya Vibir vipadkiv ne maye znachennya Bud yakij znachnij kontrpriklad falsifikuye zagalnu pretenziyu a visim takih prikladiv vzagali zrujnuyut jogo Volfort Littl i Kaufman stverdzhuyut sho sistemna gegemoniya jmovirno vidbuvayetsya za dvoma zagalnoprijnyatimi istorichnimi umovami spochatku koli gegemon rozvivaye zdatnist vtilyuvati ta efektivno upravlyati zavojovanimi teritoriyami i druge koli kordoni mizhnarodnoyi sistemi zalishayutsya stabilnimi i zzovni sistemi ne z yavlyayutsya novi veliki sili Genri Kissindzher istorik za fahom zaznachiv sho teoriya balansu sil chasto skladaye vrazhennya prirodnoyi formi mizhnarodnih vidnosin Naspravdi sistemi rivnovagi vladi dosit ridko zustrichalisya v istoriyi odnak vihodyachi z cih ridkisnih vipadkiv bagato realistiv pidnimayut fakt isnuvannya v osnovnij princip svitovogo poryadku Ranishe politolog Martin Uajt zrobiv visnovok z odnoznachnim naslidkom dlya suchasnogo svitu Bilshist derzhavnih sistem peretvoryuvalis v universalnu imperiyu yaka prokovtnula vsi stani sistemi Taki prikladi nastilki chasti sho mi povinni postaviti dva zapitannya chi isnuye yakas sistema derzhav yaka ne sprichinila do stvorennya svitovoyi imperiyi Chi dostatno svidchen togo sho mi povinni ochikuvati sho bud yaka sistema derzhav stane takoyu Mozhna stverdzhuvati sho kozhna derzhavna sistema mozhe pidtrimuvati svoye isnuvannya lishe na balansi sil sho piznishe po suti nestabilno i sho rano chi pizno yiyi napruzhenist ta konflikti budut virishuvatisya v monopoliyi vladi She ranishe Kvinsi Rajt stverdzhuvav Perevazhannya balansu sili protyagom troh stolit na praktici derzhavnih diyachiv ne povinno zatirati togo faktu sho vprodovzh usogo chasu isnuvannya svitovoyi istoriyi de panuvala politika balansu sil chitkih pravil ne bulo Balans sili isnuvav skriz yak svidomij princip mizhnarodnoyi politiki do 1500 Spirayuchis na prikladi starodavnih kitajskih ta rimskih civilizacij Kvinsi Rajt dodav Balans sili u minulomu mav tendenciyu do zmenshennya kilkosti zaluchenih derzhav ta do mensh chastih ale bilsh rujnivnih voyen u zv yazku z tim sho sam proces viglyadav yak zavoyuvannya menshih derzhav bilshimi derzhavami Period pislya zakinchennya holodnoyi vijni takozh ye anomaliyeyu dlya teoriyi balansu sili Russo viznachiv teoretichnu mezhu naskilki mozhlivo zminiti balans sil Chi mozhna vvazhati sho dvi abo tri mogutni derzhavi mozhut uklasti ugodu pro pidporyadkuvannya reshti Yaksho ce tak to ci tri derzhavi yakimi b voni ne buli ne matimut polovini vladi vsiyeyi Yevropi 32 Protyagom dvoh z polovinoyu stolit lishe odnaa mogutnya derzhava mala polovinu vsiyeyi vladi svitu vklyuchayuchi Yevropu U 2008 roci vijskovi vitrati Spoluchenih Shtativ vklyuchayuchi dodatkovi vitrati perevishili obsyagi usih inshih krayin svitu Z 2000 roku osnovopolozhnik neorealizmu Kennet Vals ziznavsya sho suchasnij stan mizhnarodnih vidnosin ye neprirodnim Yasno sho shos zminilosya Volfort Litl i Kaufman zdijsnili zgadane istorichne doslidzhennya i spravilisya z tak zvanoyu zagadkoyu odnopolyarnoyi stabilnosti U she odnij svoyij roboti Richard Litl pishe Podiyi z kincya holodnoyi vijni stvoryuyut potencijnu anomaliyu dlya ciyeyi teoriyi oskilki rezultat zalishiv Spolucheni Shtati yedinoyu superderzhavoyu v odnopolyarnomu sviti i golovnoyu golovolomkoyu dlya realistiv Yak fakt odnopolyarnist ne sprovokuvala globalnoyi trivogi dlya vidnovlennya balansu sil Na takij zhe anomaliyi nagoloshuvalo simnadcyat inshih ekspertiv Stiven Uolt Rendall Shvaler Syaoyu Pu Dzhon Ikenberri Robert Pape Dzhek S Levi Vilyam R Tompson Dzhon Lyuis Geddis Devid O Kempbell Krejg Fejyer Zakariya Dzhon M Ouen Majkl Mastandanuo Tomas S Mul Devid H Sakko ta Terri Narramor Farid Zakariya takozh cikavivsya Chomu nihto ne vstupaye proti Spoluchenih Shtativ Dzhon Ikenberri razom z Dzhonom M Ouenom zadayut take zh pitannya Vidatnij istorik holodnoyi vijni Dzhon Lyuis Geddis vistupaye z bilsh zagalnim pitannyam ta vidpoviddyu Chi slabki zavzhdi ob yednuyutsya proti silnih Teoretichno tak ale na praktici ta v istoriyi ne obov yazkovo Odne z pitan yake chasto viplivaye u Politologiyi chomu dosi ne isnuye antiamerikanskoyi koaliciyi nezvazhayuchi na perevazhne panuvannya Spoluchenih Shtativ z kincya holodnoyi vijni Francuzki ta kitajski chinovniki publichno zasudzhuyut panuvannya SShA i pragnut do bagatopolyarnosti ale utrimuyutsya vid formuvannya protivagovoyi koaliciyi Ritorichno lideri ta gromadski organizaciyi hochut shob Spolucheni Shtati buli zbalansovani ale na sogodni takogo balansuvannya majzhe ne isnuye Francuzkij akademik Mishel Vinkok skazav Ranishe mi mogli kazati sho mi na amerikanskij storoni Ale ne zaraz Zaraz ne isnuye protivagi Dva amerikanskih neokonservativnih mislitelya Robert Kagan i Vilyam Kristol cilkom pogodzhuyutsya Sogodnishnya mizhnarodna sistema pobudovana ne navkolo balansu vladi a navkolo amerikanskoyi gegemoniyi Kristofer Lojn opublikuvav dvi statti yaki stosuvalisya situaciyi u period pislya holodnoyi vijni Unipolyarna ilyuziya ta Odnopolyarna ilyuziya sho povtoryuyetsya 2006 Persha prognozuvala neminuchu antiamerikansku rivnovagu yak ochikuvanij balans sili a druga poyasnyuvala chomu teoriya balansu sili nepravilna Realizm ta balansuvannyaTeoriya balansu sili ye osnovnim principom yak klasichnoyi tak i neorealistichnoyi teoriyi ta spryamovana na poyasnennya formuvannya soyuzu Cherez neorealistichnu ideyu anarhizmu v rezultati mizhnarodnoyi sistemi derzhavi povinni zabezpechiti yih vizhivannya pidtrimuyuchi abo zbilshuyuchi svoyu vladu v sviti Derzhavi yaki ne mayut vladi namagayutsya zapobigti viniknennyu potencijnogo gegemona balansuyuchi proti nogo Za slovami Kenneta Valca zasnovnika neorealizmu Politika balansu sil perevazhaye usyudi de ye dvi derzhavi i todi vikonuyutsya dvi vimogi 1 Cej poryadok bude anarhichnim 2 Voni budut naseleni odinicyami yaki bazhayut vizhiti Voni mozhut ce zrobiti abo shlyahom vnutrishnogo balansu koli derzhava vikoristovuye vnutrishni zusillya taki yak perehid do pidvishennya ekonomichnoyi spromozhnosti rozrobka rozumnih strategij ta pidvishennya vijskovoyi sili abo cherez zovnishnye balansuvannya sho vidbuvayetsya koli derzhavi prijmayut zovnishni zahodi shob pidvishiti riven bezpeki shlyahom poshuku soyuznikiv Balansuvannya proti peregonivDerzhavi vibirayut balans sil z dvoh prichin Po pershe voni otrimuyut shans vizhiti yaksho voni ne zmozhut priborkati potencijnogo gegemona persh nizh vin stane zanadto silnim i zlitisya z nim proyavivshi doviru jogo podalshij dobrozichlivosti Po druge priyednannya do slabkoyi storoni zbilshuye jmovirnist togo sho novij chlen matime vpliv u ramkah alyansu Realisti stverdzhuyut sho balansuvannya polyagaye v tomu sho derzhavi stayut soyuznikami proti perevazhayuchoyi storoni z metoyu otrimannya prinajmni nevelikoyi chastini zdobichi vijni Zvidsi viplivaye sho chim slabsha derzhava tim bilsha jmovirnist togo sho usi yiyi diyi ne mayut kincevoyi meti zbalansuvannya sili oskilki voni malo vplivayut na rezultat tomu yih osnovne zavdannya polyagaye u vibori vigrashnoyi storoni Lancyugovi merezhiLancyugovi merezhi vibudovuyutsya todi koli bezpeka odniyeyi z derzhav alyansu tisno pov yazana iz bezpekoyu inshoyi derzhavi partnera sho oznachaye sho bud yaka ataka na tvogo soyuznika ye ekvivalentom napadu na tebe Ce she odin aspekt teoriyi balansu sil za dopomogoyu yakogo menshi derzhavi mozhut buti vtyagneni u stan vijni navit bez bazhannya buti yiyi uchasnikom Nastupalnij i oboronnij realizmOboronnij realizm Oboronni realisti vvazhayut sho u razi yaksho bud yaka derzhava stane nadto silnoyu gegemonom inshi derzhavi ob yednayut svoyi vijskovi formuvannya i utvoryat koaliciyu dlya ustanovlennya balansu Nastupalnij realizm Nastupalni realisti vvazhayut sho krayini yakim zagrozhuye nebezpeka zazvichaj ob yednuyutsya proti svoyih vorogiv odnak voni takozh stverdzhuyut sho take protistoyannya chasto ye neefektivnim i cya neefektivnist daye mozhlivist rozumnomu agresoru skoristatisya slabkistyu svoyih suprotivnikiv Nastupalni realisti vvazhayut sho vnutrishni zahodi dlya pidtrimuvannya balansu sili taki yak zbilshennya oboronnih vitrat prizov do vijska ye pevnoyu miroyu efektivnimi oskilki isnuyut yak pravilo znachni obmezhennya na kilkist dodatkovih resursiv yaki mozhut buti vikoristanimi proti agresora Balans zagroziTeoriya balansu zagroz ye vidgaluzhennyam teoriyi balansu sil stvorenoyi 1985 roku Stivenom Uoltom u sprobi poyasniti chomu balansuvannya proti zrostayuchih gegemoniv ne zavzhdi bulo poslidovnim v istoriyi Na vidminu vid teoretikiv tradicijnogo balansu sil Uolt stverdzhuye sho derzhavi balansuyut proti zagroz a ne lishe proti vladi Teoriya balansu sil ne ye nepravilnoyu vona prosto nepovna Vlada ye odnim iz chinnikiv sho vplivaye na shilnist do rivnovagi odnak vona ne yedina i ne zavzhdi najvazhlivisha Teoriya viznaye sho sila ye nadzvichajno vazhlivim faktorom rivnya zagrozi i takozh vklyuchaye geografichnu blizkist nastupalni mozhlivosti ta namiri M yakij balansM yakij balans u pershe buv z yavivsya u 2000 h rokah shob vporatis z potochnoyu anomaliyeyu odnopolyarnogo nezbalansovanogo svitu Tomas Moul ta Devid Sakko opisuyut m yake balansuvannya yak balansuvannya sho vzagali ne balansuye Ci teoretichni napracyuvannya ye kontrproduktivnimi oskilki realizm ta unipolyarnist ye sumisnimi a strukturnij realizm rozroblyaye kompleks gipotez odnopolyarnogo svitu Vcheni ne povinni vidchajdushno shukati oznaki balansuvannya yim ne potribno zm yakshuvati balansuvannya za mezhami piznannya i voni ne povinni stoyati na svitanku novogo bagatopolyarnogo svitanku Kempbell Krejg poyasnyuvav rozrobku teoriyi m yakogo balansuvannya cherez tristupenevu model Tomasa Kuna koli naukovi spilnoti reaguyut na anomaliyi yaki ne vidpovidayut osnovnim teoretichnim prognozam 1 Providni teoretiki nacileni na standartni tlumachennya sho dozvolyaye yim dominuvati u svoyij sferi spochatku zaperechuyut sho isnuye anomaliya yak minimum ce blik nevazhlivij abo perehidnij faktor Spochatku strukturni realisti zaperechuvali sho taka odnopolyarnist ye stijkoyu i peredbachali yiyi shvidku smert Vals Mershajmer ta Lejn sprognozuvali sho na pochatku 1990 h z yavlyatsya novi sili dlya balansuvannya z SShA 2 Zvazhayuchi na te sho sprijnyattya ciyeyi anomaliyi ye nevidkladnim teoretiki namagayutsya pereosmisliti abo zmistiti svoyi teoretichni ochikuvannya Taki diyi neobhidni yim dlya togo shob stverdzhuvati sho anomaliyu dijsno mozhna poyasniti yihnoyu originalnoyu teoriyeyu navit yaksho yihni poperedni praci zaperechuvali yiyi Zovsim nedavno bagato strukturnih realistiv viznali isnuvannya odnopolyarnosti abo prinajmni viznali vidsutnist tradicijnogo balansu proti SShA ale zminili standartni viznachennya balansuvannya povedinki shob uzgoditi ce z teoriyeyu balansu sil Takim chinom Mirshajmer zaproponuvav shob Iran i Pivnichna Koreya balansuvali navit nezvazhayuchi na te sho balans ne vidno 3 Grupa molodih vchenih sho ye malokompetentnimi u starij teoriyi rozrobili nove tlumachennya yake ne tilki poyasnyuye anomaliyu ale j stavit yiyi u centr teoriyi Cya nova teoretichna interpretaciya zaminyuye staru i staye novoyu paradigmoyu dlya poslidovnogo doslidzhennya Takim chinom Robert Pape T S Pavlo ta Stiven Uott viznayut sho tradicijne balansuvannya ne vidbuvayetsya prote stverdzhuyut sho superniki SShA zajmayutsya m yakim balansuvannyam BagatoznachnistCe lancyugovij zv yazok abo rezultat stvorenogo derzhavoyu sistemi v yakij nezalezhna derzhava yak i yiyi suverenni chleni mozhe vilno priyednatisya abo utrimuvatisya vid vstupu v alyansi oskilki kozhen pragne maksimalno zbilshiti svoyu bezpeku ta prosuvati svoyi nacionalni interesi Perevazhannya vladiPerevazhannya vladi bulo zaproponovano yak alternativa balansu sil pislya Drugoyi svitovoyi vijni U svoyij statti 1940 roku Vijna mir i balans sil F Shuman vklyuchiv glavu Neobhidnist perevazhannya vladi Vona stverdzhuvala Perevazhannya vladi zalishatimetsya cilkom nedosyazhnim yaksho soyuzniki ne vigrayut ninishnyu vijnu i Spolucheni Shtati berut na sebe vidpovidalnist yaka vidpovidaye jogo mogutnosti vijni miru pislya vijni ta u pidtrimci novogo poryadku pislya miru Neobhidna perevaga vladi navryad chi vijde z bud yakoyi mizhnarodnoyi kombinaciyi krim postijnogo soyuzu Spoluchenih Shtativ Britanskoyi Spivdruzhnosti Nacij ta Francuzkoyi Respubliki razom z latinoamerikanskimi derzhavami ta yevropejskimi demokratiyami yaki mozhut priyednatisya do takoyi koaliciyi yaksho vona bude stabilna ta dovgovichna to mogla b poklasti kraj svitovomu balansu sil i zmusiti zovnishni sili vidmovitisya vid gri silovoyi politiki Zhodna insha koaliciya v danij chas ne maye takoyi perspektivi U 1941 roci Alfred Vogc napisav stattyu pid nazvoyu Spolucheni Shtati ta balans sil v yakij vin zgadav slova Tomasa Dzheffersona Ya bazhayu shob usi derzhavi zmogli vidnoviti i zberegti svoyu nezalezhnist shob ti derzhavi sho stali mogutnimi ne vihodili za mezhi svoyeyi vladi shob mizh narodami zberigsya blagopoluchnij balans i shob nash mir torgivlya ta druzhba zrostala sered usih U 1942 r Robert Shtraush Hup zrobiv visnovok sho v interesi Spoluchenih Shtativ ne menshi nizh lyudstva sho Spolucheni Shtati povinni buti yedinim yadrom geografichnoyi vladi z yakogo zdijsnyuyetsya balansuvalna ta stabilizuyucha arbitrazhna sila Ce proklade shlyah do novogo i universalnogo poryadku U tomu zh roci v zhurnali Life Dzhozef Torndajk rozpovidaye pro te sho bagato sposterigachiv shukayut vladu perevazhannya u povoyennomu sviti shob zaminiti balans sil Balans sil dijsno ye timchasovoyu abo neprijnyatnoyu politikoyu yevropejskih derzhav Ale ce ne yedina politika yaka bula istorichno uspishnoyu Vlada v Rimi bula perevazhayuchoyu vladoyu Ye bagato sposterigachiv yaki vvazhayut sho SShA ta Britanska imperiya diyuchi razom zberigayut perevazhnu vladu u povoyennomu sviti Prote Torndajk v tij zhe statti 1942 roku dodav sho bagato hto mozhe zapitati chi z rokami Rosiya i Kitaj ne budut konkuruvati z anglo amerikoyu Nastupnogo roku zasnovnik Pan yevropejskogo Soyuzu Richard fon Kudenhof Kalergi takozh natyaknuv na priklad dvoh stolit Pax Romana yakij yak vin stverdzhuvav mozhna bulo b povtoriti na osnovi perevazhnoyi amerikanskoyi aviacijnoyi vladi i mizh regionalnoyi organizaciyi V kinci vijni perevazhayucha sila virobnictva amerikanskih litakiv bude stala faktom Rishennya problemi v zhodnomu razi ne ye idealnim ani navit zadovilnim Ale ce neznachne zlo v porivnyanni z alternativoyu kilkoh konkuruyuchih povitryanih sil sho boryutsya odin z odnim u vijnah spryamovanih ne na zavoyuvannya a pri povnomu znishenni vsih vorozhih mist i zemel Cyu nebezpeci mozhe lishe zapobigti povitryana perevaga yakoyis ob yednanoyi sili Ce yedina realna nadiya na dovgotrivalij mir U tomu zh roci Nataniel Pejfer kritikuvav ideyu perevazhayuchoyi vladi Yakimi b ne buli tendenciyi ta nahili slid pidkresliti sho yaksho Amerika pragne diktuvati inshim derzhavam svoyi diyi ta politiku vona mozhe ce zrobiti lishe shlyahom zberezhennya perevagi vladi yaka viyavlyayetsya v prodovzhenni politichnogo ta ekonomichnogo kontrolyu Piffer zakinchuyuchi svoyu stattyu rekomenduye u pislyavoyennij period perevazhayuchu silu nastupalnogo vidu pidtrimati zagalnim nacionalnim zusillyam Spolucheni Shtati potrebuyut bilshogo postijnogo vijskovogo ustroyu alyansiv z inshimi derzhavami yaki mayut spilni interesi ta alyans z Velikoyu Britaniyeyu yaka bude ne tilki oboronnoyu ale i pryamim bezumovnim soyuznikom Ce oznachaye povnomasshtabnu vladnu politiku do yakoyi vona povinna buti pristosovana i pidporyadkovana vsim inshim u zhitti naciyi 24 veresnya 1946 r Specialnij radnik Trumena Klark M Klifford podav dopovid Amerikanski vidnosini z Radyanskim Soyuzom sho pidtrimuye za perevazhayuchu vladu Radyanskomu uryadu maye buti ochevidnim sho nasha sila bude dostatnoyu shob vidbiti bud yaku ataku i dostatno shob rishuche peremogti SRSR yaksho bi pochalasya vijna Perspektiva porazki ye yedinim nadijnim zasobom strimuvannya Radyanskogo Soyuzu U rannij holodnij vijni derzhsekretar SShA Dekan Acheson poyednuvav ponyattya perevazhannya ta peremoga Za jogo slovami Spolucheni Shtati povinni buli buti lokomotivom na choli lyudstva todi yak reshta svitu bude v ostannomu vagoni Stverdzhuyuchi sho rivnovaga maye vazhlive znachennya dlya spravedlivosti Rejnhold Nibur stverdzhuvav sho nisho inshe yak perevazhayucha vlada v nekomunistichnomu sviti mozhe zberegti mir Melvin Lefler opisuye strategiyu SShA vprodovzh holodnoyi vijni yak strategiyu perevagi U minulomu roci vin pidsumuvav Za pidtrimki strategichnogo perevazhannya Spolucheni Shtati ob yednuvali i pereozbroyili yevrazijski promislovi rajoni pidnyali yevrazijsku periferiyu i vidmovilisya vid zaliznoyi zavisi Vzhe pid chas holodnoyi vijni deyaki vcheni pidkreslyuvali sho taka kartina vidpovidaye perevazhayuchij vladi a ne balansuyuchij vladi Balans sil peredbachaye takij rozpodil vladi v sistemi sho zhodna derzhava ne perevazhaye U comu sensi protyagom periodu 1945 1965 rr Yaksho isnuvala yakas zagroza zagalnomu balansu sili ce bulo zi storoni Spoluchenih Shtativ a ne zi storoni Radyanskogo Soyuzu Stiven Uolt sposterigav u 1980 h rokah sho bilshist derzhav u tomu chisli vsi rozvineni derzhavi sperechayutsya z perevazhayuchoyu vladoyu a balansuyut proti neyi Vidznachayuchi cyu anomaliyu Uolt zaproponuvav gipotezu rivnovagi zagrozi Na pershij poglyad cej rezultat sudyachi z usogo superechit tverdzhennyu sho derzhavi vibirayut partneriv po alyansu shob balansuvati proti najsilnishih Zoseredivshis viklyuchno na sukupnij vladi mi spodivayemos sho bilshist derzhav stane soyuznikami Radyanskomu Soyuzi shob protistoyati Spoluchenim Shtatam U 1986 roci vse she ne peredbachayuchi kincya holodnoyi vijni Zbignyev Bzhezinskij pidkresliv istorichnu unikalnist potochnogo periodu shodo perevazhannya vladi U odrazu pislya holodnoyi vijni Lefler vislovivsya za te shob Spolucheni Shtati prodovzhuvali svoyu strategiyu perevagi vladi Kristofer Lejn stverdzhuye sho perevazhannya vladi bulo peredovoyu strategiyeyu SShA v hodi holodnoyi vijni ta pislya zakinchennya holodnoyi vijni Lejn z pochatku periodu pislya zakinchennya holodnoyi vijni spodivayetsya sho perevazhayucha vlada privede do protivag Vin vvazhaye sho ce bula bipolyarna struktura pislyavoyennoyi sistemi yaka dozvolila Vashingtonu uspishno rozpochati strategiyu perevagi i tim samim prignichuvati poyavu inshih velikih derzhav Ale take perevazhannya vladi yake pidhodit bipolyarnomu svitu mozhut vidatisya dosit zagrozlivim v odnopolyarnomu sviti Cherez ci strukturni faktori amerikanska strategiya perevagi prirechena na proval ce zmusit inshi derzhavi zbalansuvati proti Spoluchenih Shtativ Prote skasovuyuchi naukovu zagalnoprijnyatu mudrist ninishnya perevazhayucha vlada zdayetsya znecinyuye protivagu yaka ye dalekoyu dlya doslidzhennya mizhnarodnih vidnosin V umovah perevazhannya amerikanskoyi vladi ta vidsutnosti rivnovagi vladi Vilyam Volfort poyasnyuye mirnist i stabilnist suchasnogo svitovogo poryadku Zhoden rozpodil vladi ne viklyuchaye vijni Chim bilshoyu ye perevaga vladi tim jmovirnishim ye nastannya stanu vijni Perevazhayucha vlada zbirayetsya zaminiti neorealizm balansu sil i stati dominuyuchoyu markoyu amerikanskogo realizmu v najblizhchomu majbutnomu Odnapolyarnist ye nadto centralnoyu problemoyu dlya neorealizmu osoblivo tomu sho vpevneni prognozi jogo rannogo zagibeli viyavilisya nevirnimi a rozriv mizh SShA ta inshimi konkurentami prodovzhuye zrostati Ochikuyuchi antiamerikanskogo balansuvannya Valc namalyuvav analogiyu Yak natura potrebuye vakuumu tak mizhnarodna politika zhadaye nezbalansovanoyi sili Krejg perefrazuvav Perevazhannya vladi ce tverdzhennya sho majbutni konkurenti mayut silni stimuli prijnyati status kvo amerikanskoyi pershosti a ne namagatisya skasuvati odnopolyarnij poryadok Argument vidriznyayetsya vid deterministichnih tverdzhen deyakih strukturnih realistiv pro te sho balans vladi povtoritsya Strategiya nacionalnoyi bezpeki SShA 2002 roku neodnorazovo vikoristovuye termin balans sil sho spriyaye svobodi Avtor Perevazhannya vladi 1992 Melvin Lefler Balans vladi istorichno pov yazanij z evolyuciyeyu derzhavnoyi sistemi Vestfaliyi i peredbachaye rivnovagu todi yak administraciya Busha pragne do gegemoniyi Za slovami Leflera Bush vikoristovuvav balans silovoyi leksiki z metoyu integraciyi tradicij z gegemonichnoyu dilemoyu Vreshti resht poyasnennya togo sho oznachaye balans sil sho spriyaye svobodi buv viklyuchenij Strategiyami nacionalnoyi bezpeki i oboroni SShA 2018 roku Pentagon zabezpechuye Spolucheni Shtati zalishalisya perevazhnoyu vijskovoyu siloyu v sviti a regionalni balans sil zalishayetsya na yihnyu korist Prezident Rosiyi Volodimir Putin poskarzhivsya Zamist togo shob vstanoviti novij balans sil voni Spolucheni Shtati vzhili zahodiv yaki kinuli mizhnarodnu sistemu na rizkij i glibokij disbalans Robert Kagan Spolucheni Shtati stali vse bilshe i bilshe balansom sil usiyeyi zemnoyi kuli U 1941 roci ekonomist Nacionalnoyi komisiyi planuvannya resursiv Otto T stverdzhuvav sho dolya proponuye Spoluchenim Shtatam ostatochnij balans sil i resursiv u sviti pislya vijni Kolin Grej nazvav svoyu stattyu zapitannyam De znahoditsya balans vladi Odin z jogo rozdiliv govorit pro te sho Spolucheni Shtati ce balans sil PrimitkiFry Michael Graham Goldstein Erik Langhorne Richard 2004 Continuum International Publishing Group s 3 ISBN 9780826473011 Arhiv originalu za 25 listopada 2011 Procitovano 30 veresnya 2010 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Vkazano bilsh nizh odin pages ta page dovidka Waltz Kenneth N 1979 Theory of International Politics Bueno de Mesquita Bruce Game Theory Political Economy and the Evolving study of War American Political Science Review Vol 100 No 4 Nov 2006 p 637 641 Nio Ordeshook and Rose The Balance of Power 1989 Cambridge Cambridge University Press Chatergee Patricia The Classical Balance of Power Theory Journal of Peace Research Vol 9 No 1 1972 p 51 lt http www jstor org stable 422972 22 kvitnya 2021 u Wayback Machine gt L Oppenheim Development of the law of nations after Grotius International law 3 tye London New York Longmans Green and co 1920 T I Peace S 93 94 Sir Esme Howard British Policy and the Balance of Power The American Political Science Review Vol 19 No 2 May 1925 p 261 Pirenne J 1963 The Tides of History From the Expansion of Islam to the Treaties of Westphalia London s 429 Sheehan Michael 2000 The Balance of Power History amp Theory Routledge s 35 Richard Cobden The Balance of Power 1836 Theory and Practice of the Balance of Power 1486 1914 Selected European Writings ed Moorhead Wright London Rowman amp Littlefield 1975 p 110 112 Howard Esme 1925 05 American Political Science Review angl T 19 2 s 261 267 doi 10 2307 2938920 ISSN 1537 5943 Arhiv originalu za 19 travnya 2018 Procitovano 3 travnya 2018 Conditions of Peace London Macmillan 1944 p 190 193 Archivor www pdfarchive info angl Arhiv originalu za 16 travnya 2018 Procitovano 3 travnya 2018 Quincy Wright A Study of War Chicago amp London The University of Chicago Press 1964 p 125 Inc Educational Foundation for Nuclear Science 1948 08 angl Educational Foundation for Nuclear Science Inc Arhiv originalu za 19 travnya 2018 Procitovano 18 travnya 2018 Foreign Policy angl Arhiv originalu za 16 travnya 2018 Procitovano 3 travnya 2018 Kenneth Waltz Globalization and American Power The National Interest Spring 2000 p 56 Christopher Layne 2009 The Waning of US Hegemony Myth or Reality A Review Essay International Security 34 1 p 150 FURBER HOLDEN 1983 05 International Relations and Politics The ANNALS of the American Academy of Political and Social Science T 467 1 s 210 210 doi 10 1177 0002716283467001024 ISSN 0002 7162 LiteraturaV L Manzhola Koncepciya balansu sil Ukrayinska diplomatichna enciklopediya u 2 h t redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 1 760 s ISBN 966 316 039 X M S Kameneckij Princip politichnoyi rivnovagi Ukrayinska diplomatichna enciklopediya u 2 h t redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812 s ISBN 966 316 045 4 V Manzhola S Bozhko Balans sil Politichna enciklopediya redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi K Parlamentske vidavnictvo 2011 S 49 ISBN 978 966 611 818 2 Balans sil u svitovij politici Politologichnij enciklopedichnij slovnik uklad L M Gerasina V L Pogribna I O Polishuk ta in Za red M P Trebina H Pravo 2015 Waltz K N 1979 Theory of International Politics New York Random House Walt S 1987 The Origins of Alliances Mearsheimer J J 2001 The Tragedy of Great Power Politics Virginia edu 9 veresnya 2006 u Wayback Machine Balance of Power Dictionary of the History of Ideas Hedley Bull Anarchial Society United States of America Macmillan Ltd 1977 John Lewis Gaddis Surprise Security and the American Experience United States of America Harvard University Press 2004 Ernst B Haas The balance of power prescription concept or propaganda World Politics Vol 5 No 4 1953 pp 442 477 Lawrence Kaplan amp William Kristol The War Over Iraq San Francisco Encounter Books 2003 William Keylor A World of Nations New York Oxford University Press 2003 Hans Morgenthau Politics Among Nations The struggle for Power and Peace Fourth Edition New York Knofp 1967 Paul W Schroeder The Nineteenth century system balance of power or political equilibrium Review of International Studies 15 1989 pp 135 153 Michael Sheehan The Balance of Power History and Theory London Routledge 2000 Div takozhNadderzhava Balans zagroz Sferi vplivu V istoriyi PosilannyaBALA NS POLITI ChNIH SIL 28 kvitnya 2016 u Wayback Machine ESU Cya stattya potrebuye dodatkovih posilan na dzherela dlya polipshennya yiyi perevirnosti Bud laska dopomozhit udoskonaliti cyu stattyu dodavshi posilannya na nadijni avtoritetni dzherela Zvernitsya na storinku obgovorennya za poyasnennyami ta dopomozhit vipraviti nedoliki Material bez dzherel mozhe buti piddano sumnivu ta vilucheno traven 2018