Собор святих апостолів Петра і Павла, або Кафедральний костел святих апостолів Петра і Павла — пам'ятка архітектури національного значення, яка розташовується в історико-культурному заповіднику «Старий Луцьк» на вулиці Кафедральній у Луцьку. Костел і колегіум належали ордену єзуїтів і були збудовані для його потреб. Сьогодні колегіум використовують як навчальний заклад, а костел є кафедральним собором Луцької дієцезії.
Костел святих апостолів Петра і Павла | |
---|---|
![]() Собор святих апостолів Петра і Павла | |
50°44′52″ пн. ш. 25°19′28″ сх. д. / 50.74778° пн. ш. 25.32444° сх. д.Координати: 50°44′52″ пн. ш. 25°19′28″ сх. д. / 50.74778° пн. ш. 25.32444° сх. д. | |
Тип споруди | d |
Розташування | |
Архітектор | Джакомо Бріано, Мацей Май, Павло Гіжицький, М. Соболевський, Ю. Умінський, Ф. Гродзицький |
Початок будівництва | 1616 |
Зруйновано | 1724 |
Відбудовано | 1730 |
Стиль | Ренесанс (первинний), класицизм (вторинний) |
Належність | Римо-Католицька Церква в Україні |
Єпархія | Луцька дієцезія |
Адреса | вулиця Кафедральна, 6 |
Епонім | Петро |
Покровитель | Петро і Павло |
![]() ![]() Собор святих Петра і Павла (Луцьк) (Україна) ![]() ![]() Собор святих Петра і Павла (Луцьк) (Волинська область) | |
|
Історія побудови
Початки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZqTDBsb2N5MXNiMmR2TG5OMlp5OHhNekJ3ZUMxSmFITXRiRzluYnk1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
Орден єзуїтів з'явився в Луцьку на початку XVII століття. У 1604 році єпископ Марцін Шишковський виступив ініціатором та фундатором заснування єзуїтського колегіуму. Цього ж року відкрили місійний дім, де почали діяти безкоштовні публічні школи. У 1607 році були виділені маєтності для майбутнього колегіуму, а вже у 1608 місійна школа була реорганізована в колегіум. Згодом у 1609 р. король Сигізмунд ІІІ надав привілей на закуп «пляцу» для костелу і нового великого колегіуму, а ще через рік єпископ Павел Волуцький виділив значну суму коштів для будівництва. Паралельно з цим архітектор М. Гінтцом розробив проект будівництва, який пізніше, імовірно, доповнив і дещо переробив архітектор Джакомо Бріано. Саме за його участю 16 липня 1616 р. відбулося закладання наріжного каменю підмурків костелу. Єпископ Павел Волуцький освятив фундаменти майбутнього костелу.
Будівництво костелу та колегіуму
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZpTHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNRaVZFTVNVNU5qSXVhbkJuTHpFMU1IQjRMU1ZFTUNVNVF5VkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTUNWQ1FpVkVNU1U1TmpJdWFuQm4uanBn.jpg)
Костел єзуїтів почали будувати на місці В'їзної вежі Луцького замку так, щоб він замінив собою ділянку стіни замку, а головний фасад костелу опинився біля в'їзних воріт. Після закладання першого каменю упродовж двох років 1616-1617 нагляд за будівництвом здійснював Джакомо Бріано. Те саме було і в 1619—1620 роках. У 1627 р. будівництво велося вже під наглядом архітектора Мацея Мая (Маїка). Склепіння костелу заклали у 1630 році та через 7 років завершили купол. Посвята на честь святих Петра і Павла відбулася у 1639 році. Планування костелу було хрестово-купольним на основі вписаного у квадрат грецького хреста. Цим самим костел був яскравим прикладом архітектури ренесансу.
Проектуванням колегіуму займався інший архітектор — Бенедетто (Бенедикт) Моллі. У 1640 році в колегіумі, який ще не мав того великого планованого приміщення, вже працювало 30 єзуїтів. У 1646 р. проект був завершений. Але з певних причин у той час колегіум не був збудований. Його звели за іншим проектом, який частково увібрав у себе попередній.
Окрім духівництва, покровителями Луцького конвенту єзуїтів була волинська шляхта та магнати. Крім того, до цієї справи долучалися й прості міщани. Загалом у період із 1610 - 1657 рокуними було виділено близько 40 000 злотих, два плаци в Окольному замку, маєтки та інші землі. Також були й іншого роду пожертви. Так, у 1641 році було пожертвувано 2000 злотих на заупокійні служби старості луцькому Геронімові Харлінському та його батькові — каштелянові брацлавському Янові Харлинському.
Історія ордену в місті
Заснування братства милосердя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek15THlWRU1DVTVRaVZFTVNVNE15VkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZCTWlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE9DVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNNQzVxY0djdk1UVXdjSGd0SlVRd0pUbENKVVF4SlRnekpVUXhKVGcySlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUV5SlVRd0pVSTRKVVF4SlRnNEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSXdMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Канонік луцький Балтазар Тишка, який займався у місті благодійницькою діяльністю, посприяв створенню при костелі єзуїтів братства милосердя. У 1640 році він записав для братства маєтки Довга Воля, Половле та Витягів. Із прибутків на користь діяльності братства мала йти 1000 злотих щороку. Крім того, Балтазар Тишка придбав у Яна Харленського щорічний чинш у розмірі 250 злотих на суму 3300 злотих, які були забезпечені деякими маєтками міста і замком Новий Острів. Також братству надавалися інші маєтки та грошові суми. Зокрема, від пана Олександра Красинського єзуїтам були передані села Рикані і Тополя. Діяльність братства була благочинною і зосереджувалася навколо догляду за хворими та бідними у шпиталях.
Навчання в колегіумі
Колегіум і Студії граматичні й риторичні діяли у 1608—1611 роках під ректорством Обріціуса. Першим магістром був Станіслав Вуєк. Спочатку, поки велике приміщення для колегіуму тільки проектувалося, він містився у будинку біля дзвіниці, відданий для навчання єпископом Шишковським. На початках у колегіумі навчалося 150 учнів, у пізніші часи їх кількість сягала більше 300. Навчання було безкоштовним, а викладання на високому рівні, тому до Луцька приїжджали вчитися зі Львова, Острога та Києва. Курс моральної теології для студентів ввели у 1615 році. Філософію — з 1636. Викладали також фехтування, танці, мови. Також діяв театр, для чого була відведена окрема театральна зала у приміщенні колегіуму. Викладання філософії припинили у 1638 і поновили аж у 1688. Математику і фізику викладали у 1692—1695, а згодом відновили у 1753. У 1762 році навчання доповнили курсом етики та вищим курсом філософії.
Луцький єзуїтський колегіум був одним із найзаможніших на Волині. Тут зокрема вчився Казимир Флоріан Чорторийський, який згодом став примасом.
Конфлікти з православними
Відносини луцьких єзуїтів із членами Луцького братства були складними, напруженими і подекуди виливалися в бійки та позови до суду. У 1620—1630х роках відбулося кілька сутичок між братчиками та учнями колегіуму. Так, відомі події за участю від десятка до двох сотень осіб у 1627 та 1634 роках. Напади єзуїтів на братських монахів та учнів братської школи мали місце у 1627—1628 та 1639 роках. У 1627 році пан Войтех Хелповський намагався втопити у річці Стир братського монаха Серапіона. А жебрака пана Лук'яна Пінського, який жив у братському монастирі, студенти колегіуму забили на смерть.
Перебудова після пожежі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTHlWRU1DVTROaVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1U0TmlWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNU5pVkVNU1U0Umk1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGcySlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdKVVF3SlRnMkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkVKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd5SlVReEpUazJKVVF4SlRoR0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У 1648 р. внаслідок національно-визвольної боротьби під проводом Хмельницького Луцьк зазнав нападу козаків. Костели міста були розграбовані, майно понищене. Єзуїти були змушені покинути костел. Вернулися вони сюди у 1667 р. і дали нове життя комплексу. Відновилися школи, театр.
14 червня 1724 р. сталася величезна пожежа, яка дуже пошкодила костел і колегіум. Упродовж наступних років аж до 1730 р. велася докорінна відбудова за участю архітектора-єзуїта Павла Гіжицького. Після цього храм набув зовсім іншого вигляду. Щоб зберегти ослаблені пожежею стіни, її оббудували галереями і нартексом із музичними хорами; встановили дві зовнішні вежі. Костел набув класицистичного вигляду. Аналогічно відбудовувався [pl]. Перебудований костел був зображений на іконі Святого Ігнатія середини XVIII століття, яка імовірно, писалася для тринітарського костелу Луцька.
Касація ордену
У 1773 р. Папа Климент XIV видав бреве, де зазначалося, що орден єзуїтів скасовується. Луцький костельний комплекс із колегіумом внаслідок цього передали Народній комісії освіти. У візитаційному звіті комісії, виконаному Адамом Якукевичем, подано опис костелу та колегіуму. Два крила колегіуму на той час мали по три поверхи, а третє — два. Між крилами знаходився мурований дистиляторій з вежею і годинником. На першому поверсі було 10 кімнат, 2 з яких займала аптека, також кухня, трапезна, комора, пекарня, велика простора зала, 6 навчальних класів, 2 комори для дров, ораторій. На другому поверсі містилася театральна зала, бібліотека, 18 кімнат для життя. На третьому — 13 кімнат. Також до приміщення належали пивоварня, флігель для підмайстрів, конюшні, амбар, брама. У 1780 р. комплекс будов знову зазнав пожежі. Частково постраждала бібліотека та навчальні прилади з фізики й математики. Протягом семи наступних років відбудова велася за участю трьох архітекторів: Соболевського М., Умінського Ю. та Гродзицького Ф..
Після касації ордену в 1773 році викладачі луцького єзуїтського колегіуму стали викладати в інших школах міста. А також у вищій школі академічного типу, яка була організована Народною комісією освіти частково у приміщеннях обгорілої кафедри Святої Трійці, а частково у колишньому колегіумі.
Кафедральна історія
Поряд із Петропавлівським костелом єзуїтів знаходився собор Святої Трійці, який згорів 1781 р. і не надавався до відновлення. Тому вже у 1787 р. кафедру переносять до колишнього костелу єзуїтів і перейменовують його також на кафедральний костел Святої Трійці. Капітула з дієцезіальною канцелярією зайняли частину колегіуму. Після Третього поділу Польщі із входженням Волині до складу Російської імперії Свято-Троїцький костел Луцька став центром об'єднаних Луцького та Житомирського єпископств. Єпископом тоді став Каспер Цецішовський. Він зокрема опікувався волинським шкільництвом. У 1803 р. в місті єпископ Каспер Цецішовський зібрав усе духовенство Луцько-Житомирської дієцезії з метою відкриття та утримання шкіл Волинської, Подільської та Київської губерній. Було вирішено, що духовні громади та особи мають матеріально підтримувати діяльність шкіл та відкриття нових. У середині XIX століття російська влада активно боролася проти католицизму на Волині, внаслідок чого було закрито дуже багато монастирів та костелів. В Луцьку були скасовані, або відібрані тим чи іншим способом усі католицькі монастирі й костели, окрім кафедрального. Після касації багато цінних речей, ікон, книг, церковного начиння було перенесено до кафедри. Так, після скасування луцького домініканського пріорату до кафедри серед інших речей було перенесено короновану ікону Луцької Богоматері, привезену з Риму до Луцька ще наприкінці XVI століття. У 1876 році більшої частини колегіумної бібліотеки вже не було. З якоїсь причини вона була вивезена до Житомира.
Луцька дієцезія була відновлена у 1925 р. Папою Пієм XI. За рік до того в костелі сталася пожежа, яка поглинула Великий вівтар, в тому числі короновану ікону з домініканського монастиря. Також була знищена ікона Святої Трійці художника Кунітцера. Через рік був споруджений новий Великий вівтар. У 1936 році фондом Леона Райнеля костелові було подаровано серію рельєфів «Хресна дорога» скульпторки Софії Тшцінської-Камінської. Після Другої світової війни, коли Волинь була уже у складі СРСР, радянська влада закриває кафедру. Це сталося у 1946 році. Підземелля костелу використовували для зберігання овочів, а саме приміщення використовували під контору, майстерні, житло. У 1955 р. відбувалася реконструкція колегіуму. У сімдесяті роки велися роботи для пристосування костелу під музей і вже грудні 1980 р. в колишньому костелі було відкрито Обласний музей атеїзму. В 1982 році був розібраний Великий вівтар із позолоченими скульптурами та мармуровими сходами; пресвітерій був перероблений для розміщення величезної експозиції «Космос», був знищений синій дашок з позолоченими зірками над амвоном.
Після багатолітньої перерви 27 вересня 1990 р. відбулася перша римо-католицька служба. В наступні роки костел реставрували та відновили за призначенням. У травні 1998 р. луцький єпископ Маркіян Трофим'як зайняв кафедру у костелі Петра і Павла. У 1999 р. був привезений із Німеччини та встановлений орган, побудований у 1953 році органобудівниками Генріхом Рохльфінгом та Маттхайсом Крайнбрінком з міста Оснабрюк на одній з найдавніших органних фірм.
Архітектура собору
Екстер'єр
Серед східних єзуїтських територій луцький костел є найбільшим. Висота від підлоги до верхньої частини хреста на центральному куполі становить 42.05 м. Підвали же заглиблені ще на 6 м. Внаслідок частих пожеж та змін епох вигляд костелу змінювався. Так, спочатку архітектура була ренесансною, потім частково бароковою і класицистичною. Зараз костел має суміші різних стилів. Загалом храм є тринавною хрестовокупольною базилікою на основі грецького хреста з обхідними галереями та двома вежами на кутах головного фасаду.
Головний фасад та яруси костелу
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aU5TOGxSREFsT1VZbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqQWxSREFsUWtSZkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRKVVF4SlRneExpNXFjR2N2TVRVd2NIZ3RKVVF3SlRsR0pVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdKVVF3SlVKRVh5VkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1TNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkppTHlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkJOQ1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ05ESXVhbkJuTHpJd01IQjRMU1ZFTUNVNVFTVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNRaVZFTUNWQk5DVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTkRJdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF6THlWRU1DVTVRaVZFTVNVNE15VkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FWOGxSREFsT1VFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSmZKVVF3SlVFeEpVUXdKVUl5TGw4bFJEQWxPVVlsUkRBbFFqVWxSREVsT0RJbFJERWxPREFsUkRBbFFqQmZKVVF4SlRrMlh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNRjhsUkRFbE9ERWxSREFsUWtFbFJERWxPRE1sUkRBbFFrSWxSREVsT0VNbFJEQWxRa1lsUkRFbE9ESWxSREVsT0RNbFJERWxPREFsUkRBbFFqQmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3TG1wd1p5OHhOVEJ3ZUMwbFJEQWxPVUlsUkRFbE9ETWxSREVsT0RZbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRmZKVVF3SlRsQkpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkNYeVZFTUNWQk1TVkVNQ1ZDTWk1ZkpVUXdKVGxHSlVRd0pVSTFKVVF4SlRneUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXdYeVZFTVNVNU5sOGxSREFsT1VZbFJEQWxRakFsUkRBbFFqSWxSREFsUWtJbFJEQWxRakJmSlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd6SlVRd0pVSkNKVVF4SlRoREpVUXdKVUpHSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnekpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNVJpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
В цілому просторова композиція костелу триярусна. Нижній двоповерховий ярус формують бічні нави, обхідні галереї з баштами та приміщення з обох боків пресвітерію. Основною декоративною системою нижнього ярусу є пілястровий тосканський ордер. Пілястри розміщені обабіч головного входу, на кутах виступу середньої нави і на кутах обох башт. В плані ступінчасті, що підсилює вертикальність композиції. Поля між пілястрами розчленовані на під'яруси. Так, наприклад, в межах середньої нави по центру фасаду це зроблено шляхом оформлення дверей, балконом, прорізом між ними, а з боків — трьома під'ярусами ніш різного профілю. Центральні двері і верхні вікна над бічними входами належать до типу оформлення, який започаткував італійський архітектор Відродження Якопо Сансовіно. Нижній ярус завершується карнизом, який повторює в плані основні злами стіни. Середній ярус утворюється трансептом та середньою навою. У середньому ярусі для декору вжито іонічний ордер, різний для стіни й башт. Верхній ярус утворюється куполами над середньою навою та баштами, які увінчані католицькими символами та хрестами.
Головний фасад є найбагатшим за композиційною грою об'ємів, площин і кількістю осей. Вежі костелу мають різну форму — західна чотирикутна, а східна восьмикутна. Це є одна із загадок храму, оскільки таке розділення форм не відображає якогось функціонального чи архітектурного призначення. Головний фасад прикрашають 5 скульптур. Тут також містяться дошки з латинськими написами.
Скульптури
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WXk5ak5DOGxSREFsT1VZbFJEQWxRakFsUkRBbFFqSWxSREFsUWtJbFJEQWxRa1ZmSlVReEpUZzBMbXB3Wnk4eE5UQndlQzBsUkRBbE9VWWxSREFsUWpBbFJEQWxRaklsUkRBbFFrSWxSREFsUWtWZkpVUXhKVGcwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Центральною є скульптура Божої Матері, яка стоїть на земній кулі та бореться зі змієм. Композиція вирізняється великою експресивністю: у напруженій боротьбі голова на могутній шиї відкинута догори вправо, що підкреслюється відкинутим убік волоссям та руками. Загалом напруга постаті спрямована на ноги, де права нога відкидає змію убік, а ліва притискає її голову до землі. Енергійну динаміку підкреслюють ламані складки синього кольору. На нижньому ярусі обабіч входів розміщено скульптури Петра і Павла. Виконані вони різними авторами. Особливою майстерністю відзначається скульптура Петра. Інші дві скульптури розміщені вгорі під фронтоном. Кого вони зображають, невідомо.
Бічні фасади костелу
Північно-східний фасад повернутий у внутрішній простір колишнього Окольного замку, збереженого лише частково. Одразу за баштою видно місце, яке випадає з архітектурного ритму цього фасаду. Тут колись було прибудоване приміщення школи з внутрішнім двориком; сліди також є на колегіумі, який розташований одразу поза костелом. Декор фасаду доволі багатий. Особливо виділяються башта, арки, які спираються на колони, вікна другого ярусу, центральний купол. Південно-західний фасад простіший, оскільки він знаходиться на місці дерев'яних укріплень Окольного замку, а отже має оборонне призначення. На цьому фасаді у нижній частині є . Асиметрія цих обох фасадів акцентує погляд на вхідну частину храму.
Колегіум
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU0THlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ015VkVNU1U1TmlWRU1TVTRNeVZFTUNWQ1F5VkVNQ1U1TnlWRU1TVTROVEl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFNWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ015VkVNU1U1TmlWRU1TVTRNeVZFTUNWQ1F5VkVNQ1U1TnlWRU1TVTROVEl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Колегіум знаходиться за костелом. Триповерховий. Особливо виділяється південно-західний фасад. Нижні два поверхи прикрашені арками з імпостами та архівольтами. Зі стіни виступають 5 масивних ризалітів з карнизами, трикутним фронтонами та старовинною черепицею на дашках. Одразу за цим фасадом на південь розташована оборонна вежа князів Чорторийських Окольного замку із залишком стіни, які датуються XVI ст.
Колегіум має П-подібний коридор, який розташовується по зовнішньому контуру будинку. Усі кімнати вікнами орієнтовані у внутрішній двір. Сходові клітки розташовані у внутрішніх кутах будинку.
Інтер'єр та пам'ятки мистецтва
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Wmk5bU1TOGxSREFsT0RZbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVbFJERWxPREJmSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDTG1wd1p5OHlNREJ3ZUMwbFJEQWxPRFlsUkRBbFFrUWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQmZKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkNMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Інтер'єр костелу багатий розмаїтістю мистецьких творів. Тут можна бачити живописні полотна, епітафії, меморіальні дошки, старовинні меблі, розписи стін, скульптури, барельєфи, монограми, печатки, архітектурний декор. Багато робіт є неопізнаними. Мистецькі твори походять як від часів єзуїтської історії храму, так і пізнішої.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUxTHlWRU1DVTVRaVZFTVNVNE15VkVNU1U0TmlWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FWOGxSREFsT1VFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSmZKVVF3SlVFeEpVUXdKVUl5TGw4bFJEQWxPVVlsUkRBbFFqVWxSREVsT0RJbFJERWxPREFsUkRBbFFqQmZKVVF4SlRrMlh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNRjhsUkRBbFFqTWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrVWxSREFsUWpJbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXdKVUl5SlVReEpUazJKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd5SlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0xtcHdaeTh5TURCd2VDMGxSREFsT1VJbFJERWxPRE1sUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0ZmSlVRd0pUbEJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDWHlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ01pNWZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3WHlWRU1TVTVObDhsUkRBbE9VWWxSREFsUWpBbFJEQWxRaklsUkRBbFFrSWxSREFsUWpCZkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF3SlVKRUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ01pVkVNU1U1TmlWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Вівтарі
У костелі міститься по три вівтарі в бічних навах:
- Бичуваного Христа
- Вознесіння Богоматері
- Летичівської Богоматері
- св. Марії Магдалини
- св. Архангела Михаїла
- Ісуса Милосердного
А також:
- Великий вівтар
- вівтар каплиці Пресвятих Тайн
На Великому вівтарі розташовані кам'яні скульптури Петра і Павла XVIII ст. Другий вівтар (на плані позначений ІІ) найбільший. Тут розташовані ще 4 скульптури XVIII ст., очевидно, присвячені причетним до ордену єзуїтів людям. Крім того, є скульптурні композиції пізнішого періоду.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tnk4M1pTOGxSREFsT1RVbFJEQWxRa1lsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsUkRFbE9EUWxSREVsT1RZbFJERWxPRVpmSlVReEpUZzJKVVF3SlVJMUpVUXhKVGcyTG1wd1p5OHhPREJ3ZUMwbFJEQWxPVFVsUkRBbFFrWWxSREVsT1RZbFJERWxPRElsUkRBbFFqQWxSREVsT0RRbFJERWxPVFlsUkRFbE9FWmZKVVF4SlRnMkpVUXdKVUkxSlVReEpUZzJMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У третьому правому вівтарі міститься настінний герб-барельєф єпископа Павла Волуцького. Також тут знаходиться давня дерев'яна сповідальня, виконана на високому рівні. Точно відомо, що ця сповідальня належала цьому костелу, коли інші 3 мають невідоме походження. З початку XIX та ХХ ст. відомі тексти, автори яких захоплювалися амвоном з червоного дерева.
Епітафії та меморіальні дошки
У костелі міститься велика кількість епітафій та меморіальних дощок. Найстаріші з них (1824) знаходяться на бічних стінах пресвітерію. На них латинською мовою розповідається про перенесення католицької кафедри з Володимира в Луцьк у 1428 р., про великого князя Вітовта, будівництво кафедрального собору. На іншій дошці написано про розбудову єзуїтського костелу Каспером Цецішовським. Найбільшу увагу привертають епітафії Касперу Цецішовському, Божидару Підгороденському.
Художні полотна та розписи
Живописними роботами оздоблені як основна частина храму, так і ризниця з каплицею Пресвятих Тайн. Деякі полотна свого часу перероблялися, реставрувалися, переносилися з інших костелів Луцька і не тільки. Найстаріші полотна належать до XVIII ст. Автори не встановлені. Деякі з них мають сліди постобробки, щоб підігнати розміри полотна під конкретну нішу. Так, помітно це на іконі св. Франциска невідомго автора та походження, на іконі св. Ієроніма, на іконі «Бичуваний Христос» та інших. Є картини, які одразу писалися для костелу і конкретних ніш. Найстаріші серед таких належать італійцю К. Віллані, 1801.
У ризниці настінний живопис зображає деякі інші костели Луцька: Бернардинський, Домініканський, Кармелітський, Тринітарський.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU1THlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1GOGxSREVsT0RFbFJEQWxRaklsUkRFbE9FWWxSREVsT0RJbFJEQWxRamdsUkRFbE9EVmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3WHlWRU1TVTVObDhsUkRBbE9VWWxSREFsUWpBbFJEQWxRaklsUkRBbFFrSWxSREFsUWpCZkpUSTRKVVF3SlRsQ0pVUXhKVGd6SlVReEpUZzJKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlRJNVh5MWZKVVF3SlRsR0pVUXhKVGsySlVRd0pVSTBKVVF3SlVJM0pVUXdKVUkxSlVRd0pVSkRKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDSlVRd0pVSkNKVVF4SlRoR1h5MWZKVVF3SlRrM0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNVh5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RKVVF3SlVFeEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXhKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3WHlWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ09DVkVNU1U0TlY4bFJEQWxPVVlsUkRBbFFqVWxSREVsT0RJbFJERWxPREFsUkRBbFFqQmZKVVF4SlRrMlh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNRjhsTWpnbFJEQWxPVUlsUkRFbE9ETWxSREVsT0RZbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxNamxmTFY4bFJEQWxPVVlsUkRFbE9UWWxSREFsUWpRbFJEQWxRamNsUkRBbFFqVWxSREFsUWtNbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSWxSREFsUWtJbFJERWxPRVpmTFY4bFJEQWxPVGNsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtNbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Костел має великі три-чотириярусні підземелля, де знаходяться приміщення різного функціонального призначення. Одну з великих кімнат займав підземний храм. На стінах ще збереглися старовинні фрески та латинські написи, які поки що не вдалося прочитати. Є трапезна, крипта з похованням священнослужителів, та гробниця, де була похована шляхтянка Магдалина. В одному з приміщень підземель знаходиться вузький отвір, який веде у нижню кімнату, де колись тримали ув'язнених. Сама кімната має ще один отвір униз, який знаходиться посередині кімнати. Отвір веде до криниці, з якої брали воду. Це був один зі способів катувань ув'язненого, якому не давали води, а лише відрами біля нього підіймали воду доверху.
Свого часу саме крипта відіграла важливу роль для розуміння історії костелу. Встановлено, що її склепіння зводили повторно. На місці підлоги середньої нави було провалля після якоїсь пожежі. Тут видно різного розміру і часу виготовлення цеглу. Наприклад, в одному з проходів, який вів від костелу в сторону села Забороль, знайдена цегла з позначками «1554» та «1654». В середині минулого століття той прохід мав лише 30 м, далі був обвал. Тоді ж ходи були замуровані старою цеглою. Очевидці кажуть, що один із проходів сполучав підземелля костелу із підземеллями замку Любарта. У 1960-их роках той прохід обвалився, потім його частково замурували і наново заклали замковий майдан. В одному із приміщень другого ярусу були знайдені 8 «гробниць» з червоної міді, які потім здали на металобрухт. Над ними на стінах були кольорові розписи.
Сьогодні
Сьогодні єзуїтський костел є головним кафедральним собором Луцької дієцезії, яка охоплює Волинську та Рівненську області. Єпископом-ординарієм Луцької дієцезії є Віталій Скомаровський. Єпископ-сеньйор — Маркіян Трофим'як. Колегіум сьогодні використовується Волинським технікумом Національного університету харчових технологій. Під комплексом розміщені підземелля, які відкриті для огляду. Працює екскурсовод. Вхід до підземель знаходиться під баштою з дзвоном на південно-західному фасаді.
Розклад богослужінь:
День тижня | Час | |
---|---|---|
Понеділок | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
Вівторок | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
Середа | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
Четвер | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
П'ятниця | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
Субота | 09:00 (польською мовою) | 18:00 (українською мовою) |
Неділя | 08:30 (польською мовою) | 10:00 (українською мовою) |
Неділя | 12:00 (для дітей) | 18:00 (українською мовою) |
Додаткові відомості
Костел у творах художників: початок XVIII ст. — початок XX ст.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1TDB4MWVtc3RTMkYwYUdWa2NtRnNaUzVxY0djdk1qQXdjSGd0VEhWNmF5MUxZWFJvWldSeVlXeGxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Єзуїтському костелу у вказаний період присвячені щонайменше роботи таких авторів:
- Ікона святого Ігнатія невідомого автора. Перша половина XVIII ст.
- Микола Кулеша, літографія, 1852 р.
- Наполеон Орда, літографії, 1862—1876 р.
- Ян Конопацький, акварель, 1879 р.
- Я. Леман, 1915—1916 р.
- інші.
Пожежі
Єпископи Петропавлівської кафедри
- Турський Фелікс-Павло (1769—1790)
- Нарушевич Адам (1790—1798)
- Цецішовський Каспер (1798—1827)
- Пивницький Михайло (1827—1845)
- Боровський Каспер (1848—1871)
- Козловський Симон-Мартин (1883—1891) † 1899
- Любовидзький Кирило (1897—1898)
- Клопотовський Болеслав-Ієронім (1899—1901)
- Недзялковський Кароль-Антоній (1901—1911)
- Дубовський Ігнатій (1916—1925)
- Шельонжек Адольф-Петро (1925—1950)
- Трофим'як Маркіян (1998–2012)
- Широкорадюк Станіслав (апостольський адміністратор) (2012—2014)
- Скомаровський Віталій (з 2014)
Усипальниця
Поховання представників шляхетських родин
Гулевичі, , , , Семашки (Микола), , та інші
Єпископи
Світлини
- Поштова листівка (1910)
- Леман (1915)
- Костел уночі
- Внутрішній інтер'єр
- Орган
- Скульптура Павла з вівтаря
- «Тайна вечеря» К.Віллані (1801)
- Ікона Святого Амвросія (XVIII ст.)
- Трон єпископа і лавки каноніків
- Колегіум
- Колегіум з Кафедральної
- Підземна гробниця шляхтянки Магдалини
Див. також
Примітки
- . Архів оригіналу за 26 березня 2012. Процитовано 12 серпня 2010.
- Колосок Б. В., Метельницький Р. Луцьк: Архітектурно — історичний нарис. — К. : Будівельник, 1990. — С. 95—100.
- Троневич П. Луцький замок в історії України. — Луцьк, 2007 — С. 137—138.
- Довбищенко М. В. Волинська шляхта у релігійних рухах кінця XVI — першої половини XVII ст. — К., 2008 — а: С. 778—779, б: С. 376.
- Załęski S. Jezuici w Polsce. — Kraków, 1908. — S. 189. (пол.)
- Orłowicz M. Ilustrowany przewodnik po Wołyniu. — Łuck, 1929. (пол.)
- Wojnicz A. Łuck na Wołyniu. — Łuck, 1922. — S. 52—53. (пол.)
- Łuck // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 779. (пол.) — S. 779. (пол.)
- Архив Юго-Западной России, издаваемый Комиссией для разбора древних актов, состоящей при Киевском, Подольском и Волынском генерал-губернаторе, Ч. 1, T. VI — К., 1883 — С. 584—594. (рос.)
- Троневич П., Хілько М., Сайчук Б. Втрачені християнські храми Луцька. — Луцьк, 2001. — С. 45.
- Wierzbowski T. Komisja Edukacji Narodowej. Raporty generalnych wizytatorów. — Warszawa, 1906. — S. 87—93. (пол.)
- Білоусов Ю. Київсько-Житомирська римо-католицька єпархія: Історичний нарис. — Житомир, 2000. — С. 52—55.
- Поліщук Ю. М. Етноконфесійна політика російського царизму в Правобережній Україні (кінець XVIII — початок ХХ століття)
- Stecki T. Łuck starożytny i dzisiejszy. — Kraków, 1876.
- Мандзюк Ф., Окуневич В. У Луцькому замку, — Луцьк, 2007 — с.126
- Опис за буклетом «Знайомство з Луцьким костьолом Св. Трійці та Св. Петра і Павла» — К., 1996.
- . Архів оригіналу за 30 січня 2011. Процитовано 17 липня 2010.
Джерела
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Собор святих Петра і Павла (Луцьк) |
- Brykowska M. Kościół Jezuitów w Łucku i architektura zakonu Jezuitów na Wołyniu i Podolu w 1. połowie XVII wieku [ 30 червня 2017 у Wayback Machine.] // Sztuka kresów wschodnich: materiały sesji naukowej. — Kraków, 1996. — № 2. — S. 65—84. (пол.)
- Łuck // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1884. — Т. V. — S. 779. (пол.) — S. 779—792. (пол.)
Посилання
- Сайт Луцької дієцезії [ 31 січня 2018 у Wayback Machine.]
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Latinskij sobor Sobor svyatih apostoliv Petra i Pavla abo Kafedralnij kostel svyatih apostoliv Petra i Pavla pam yatka arhitekturi nacionalnogo znachennya yaka roztashovuyetsya v istoriko kulturnomu zapovidniku Starij Luck na vulici Kafedralnij u Lucku Kostel i kolegium nalezhali ordenu yezuyitiv i buli zbudovani dlya jogo potreb Sogodni kolegium vikoristovuyut yak navchalnij zaklad a kostel ye kafedralnim soborom Luckoyi diyeceziyi Kostel svyatih apostoliv Petra i PavlaSobor svyatih apostoliv Petra i Pavla50 44 52 pn sh 25 19 28 sh d 50 74778 pn sh 25 32444 sh d 50 74778 25 32444 Koordinati 50 44 52 pn sh 25 19 28 sh d 50 74778 pn sh 25 32444 sh d 50 74778 25 32444Tip sporudidRoztashuvannya Ukrayina LuckArhitektorDzhakomo Briano Macej Maj Pavlo Gizhickij M Sobolevskij Yu Uminskij F GrodzickijPochatok budivnictva1616Zrujnovano1724Vidbudovano1730StilRenesans pervinnij klasicizm vtorinnij NalezhnistRimo Katolicka Cerkva v UkrayiniYeparhiyaLucka diyeceziyaAdresavulicya Kafedralna 6EponimPetroPokrovitelPetro i PavloSobor svyatih Petra i Pavla Luck Ukrayina Pokazati na mapi UkrayinaSobor svyatih Petra i Pavla Luck Volinska oblast Pokazati na mapi Volinska oblast Sobor svyatih Petra i Pavla u VikishovishiIstoriya pobudoviPochatki Emblema ordenu Orden yezuyitiv z yavivsya v Lucku na pochatku XVII stolittya U 1604 roci yepiskop Marcin Shishkovskij vistupiv iniciatorom ta fundatorom zasnuvannya yezuyitskogo kolegiumu Cogo zh roku vidkrili misijnij dim de pochali diyati bezkoshtovni publichni shkoli U 1607 roci buli vidileni mayetnosti dlya majbutnogo kolegiumu a vzhe u 1608 misijna shkola bula reorganizovana v kolegium Zgodom u 1609 r korol Sigizmund III nadav privilej na zakup plyacu dlya kostelu i novogo velikogo kolegiumu a she cherez rik yepiskop Pavel Voluckij vidiliv znachnu sumu koshtiv dlya budivnictva Paralelno z cim arhitektor M Gintcom rozrobiv proekt budivnictva yakij piznishe imovirno dopovniv i desho pererobiv arhitektor Dzhakomo Briano Same za jogo uchastyu 16 lipnya 1616 r vidbulosya zakladannya narizhnogo kamenyu pidmurkiv kostelu Yepiskop Pavel Voluckij osvyativ fundamenti majbutnogo kostelu Budivnictvo kostelu ta kolegiumu Proekt Benedikta Molli Kostel yezuyitiv pochali buduvati na misci V yiznoyi vezhi Luckogo zamku tak shob vin zaminiv soboyu dilyanku stini zamku a golovnij fasad kostelu opinivsya bilya v yiznih vorit Pislya zakladannya pershogo kamenyu uprodovzh dvoh rokiv 1616 1617 naglyad za budivnictvom zdijsnyuvav Dzhakomo Briano Te same bulo i v 1619 1620 rokah U 1627 r budivnictvo velosya vzhe pid naglyadom arhitektora Maceya Maya Mayika Sklepinnya kostelu zaklali u 1630 roci ta cherez 7 rokiv zavershili kupol Posvyata na chest svyatih Petra i Pavla vidbulasya u 1639 roci Planuvannya kostelu bulo hrestovo kupolnim na osnovi vpisanogo u kvadrat greckogo hresta Cim samim kostel buv yaskravim prikladom arhitekturi renesansu Proektuvannyam kolegiumu zajmavsya inshij arhitektor Benedetto Benedikt Molli U 1640 roci v kolegiumi yakij she ne mav togo velikogo planovanogo primishennya vzhe pracyuvalo 30 yezuyitiv U 1646 r proekt buv zavershenij Ale z pevnih prichin u toj chas kolegium ne buv zbudovanij Jogo zveli za inshim proektom yakij chastkovo uvibrav u sebe poperednij Okrim duhivnictva pokrovitelyami Luckogo konventu yezuyitiv bula volinska shlyahta ta magnati Krim togo do ciyeyi spravi doluchalisya j prosti mishani Zagalom u period iz 1610 1657 rokunimi bulo vidileno blizko 40 000 zlotih dva placi v Okolnomu zamku mayetki ta inshi zemli Takozh buli j inshogo rodu pozhertvi Tak u 1641 roci bulo pozhertvuvano 2000 zlotih na zaupokijni sluzhbi starosti luckomu Geronimovi Harlinskomu ta jogo batkovi kashtelyanovi braclavskomu Yanovi Harlinskomu Istoriya ordenu v mistiZasnuvannya bratstva miloserdya Baltazar Tishka kanonik luckij Kanonik luckij Baltazar Tishka yakij zajmavsya u misti blagodijnickoyu diyalnistyu pospriyav stvorennyu pri kosteli yezuyitiv bratstva miloserdya U 1640 roci vin zapisav dlya bratstva mayetki Dovga Volya Polovle ta Vityagiv Iz pributkiv na korist diyalnosti bratstva mala jti 1000 zlotih shoroku Krim togo Baltazar Tishka pridbav u Yana Harlenskogo shorichnij chinsh u rozmiri 250 zlotih na sumu 3300 zlotih yaki buli zabezpecheni deyakimi mayetkami mista i zamkom Novij Ostriv Takozh bratstvu nadavalisya inshi mayetki ta groshovi sumi Zokrema vid pana Oleksandra Krasinskogo yezuyitam buli peredani sela Rikani i Topolya Diyalnist bratstva bula blagochinnoyu i zoseredzhuvalasya navkolo doglyadu za hvorimi ta bidnimi u shpitalyah Navchannya v kolegiumi Kolegium i Studiyi gramatichni j ritorichni diyali u 1608 1611 rokah pid rektorstvom Obriciusa Pershim magistrom buv Stanislav Vuyek Spochatku poki velike primishennya dlya kolegiumu tilki proektuvalosya vin mistivsya u budinku bilya dzvinici viddanij dlya navchannya yepiskopom Shishkovskim Na pochatkah u kolegiumi navchalosya 150 uchniv u piznishi chasi yih kilkist syagala bilshe 300 Navchannya bulo bezkoshtovnim a vikladannya na visokomu rivni tomu do Lucka priyizhdzhali vchitisya zi Lvova Ostroga ta Kiyeva Kurs moralnoyi teologiyi dlya studentiv vveli u 1615 roci Filosofiyu z 1636 Vikladali takozh fehtuvannya tanci movi Takozh diyav teatr dlya chogo bula vidvedena okrema teatralna zala u primishenni kolegiumu Vikladannya filosofiyi pripinili u 1638 i ponovili azh u 1688 Matematiku i fiziku vikladali u 1692 1695 a zgodom vidnovili u 1753 U 1762 roci navchannya dopovnili kursom etiki ta vishim kursom filosofiyi Luckij yezuyitskij kolegium buv odnim iz najzamozhnishih na Volini Tut zokrema vchivsya Kazimir Florian Chortorijskij yakij zgodom stav primasom Konflikti z pravoslavnimi Vidnosini luckih yezuyitiv iz chlenami Luckogo bratstva buli skladnimi napruzhenimi i podekudi vilivalisya v bijki ta pozovi do sudu U 1620 1630h rokah vidbulosya kilka sutichok mizh bratchikami ta uchnyami kolegiumu Tak vidomi podiyi za uchastyu vid desyatka do dvoh soten osib u 1627 ta 1634 rokah Napadi yezuyitiv na bratskih monahiv ta uchniv bratskoyi shkoli mali misce u 1627 1628 ta 1639 rokah U 1627 roci pan Vojteh Helpovskij namagavsya vtopiti u richci Stir bratskogo monaha Serapiona A zhebraka pana Luk yana Pinskogo yakij zhiv u bratskomu monastiri studenti kolegiumu zabili na smert Perebudova pislya pozhezhi Sprava perebudovanij kostel Seredina XVIII st Ikona Sv Ignatiya U 1648 r vnaslidok nacionalno vizvolnoyi borotbi pid provodom Hmelnickogo Luck zaznav napadu kozakiv Kosteli mista buli rozgrabovani majno ponishene Yezuyiti buli zmusheni pokinuti kostel Vernulisya voni syudi u 1667 r i dali nove zhittya kompleksu Vidnovilisya shkoli teatr 14 chervnya 1724 r stalasya velichezna pozhezha yaka duzhe poshkodila kostel i kolegium Uprodovzh nastupnih rokiv azh do 1730 r velasya dokorinna vidbudova za uchastyu arhitektora yezuyita Pavla Gizhickogo Pislya cogo hram nabuv zovsim inshogo viglyadu Shob zberegti oslableni pozhezheyu stini yiyi obbuduvali galereyami i narteksom iz muzichnimi horami vstanovili dvi zovnishni vezhi Kostel nabuv klasicistichnogo viglyadu Analogichno vidbudovuvavsya pl Perebudovanij kostel buv zobrazhenij na ikoni Svyatogo Ignatiya seredini XVIII stolittya yaka imovirno pisalasya dlya trinitarskogo kostelu Lucka Kasaciya ordenu U 1773 r Papa Kliment XIV vidav breve de zaznachalosya sho orden yezuyitiv skasovuyetsya Luckij kostelnij kompleks iz kolegiumom vnaslidok cogo peredali Narodnij komisiyi osviti U vizitacijnomu zviti komisiyi vikonanomu Adamom Yakukevichem podano opis kostelu ta kolegiumu Dva krila kolegiumu na toj chas mali po tri poverhi a tretye dva Mizh krilami znahodivsya murovanij distilyatorij z vezheyu i godinnikom Na pershomu poversi bulo 10 kimnat 2 z yakih zajmala apteka takozh kuhnya trapezna komora pekarnya velika prostora zala 6 navchalnih klasiv 2 komori dlya drov oratorij Na drugomu poversi mistilasya teatralna zala biblioteka 18 kimnat dlya zhittya Na tretomu 13 kimnat Takozh do primishennya nalezhali pivovarnya fligel dlya pidmajstriv konyushni ambar brama U 1780 r kompleks budov znovu zaznav pozhezhi Chastkovo postrazhdala biblioteka ta navchalni priladi z fiziki j matematiki Protyagom semi nastupnih rokiv vidbudova velasya za uchastyu troh arhitektoriv Sobolevskogo M Uminskogo Yu ta Grodzickogo F Pislya kasaciyi ordenu v 1773 roci vikladachi luckogo yezuyitskogo kolegiumu stali vikladati v inshih shkolah mista A takozh u vishij shkoli akademichnogo tipu yaka bula organizovana Narodnoyu komisiyeyu osviti chastkovo u primishennyah obgoriloyi kafedri Svyatoyi Trijci a chastkovo u kolishnomu kolegiumi Kafedralna istoriyaPoryad iz Petropavlivskim kostelom yezuyitiv znahodivsya sobor Svyatoyi Trijci yakij zgoriv 1781 r i ne nadavavsya do vidnovlennya Tomu vzhe u 1787 r kafedru perenosyat do kolishnogo kostelu yezuyitiv i perejmenovuyut jogo takozh na kafedralnij kostel Svyatoyi Trijci Kapitula z diyecezialnoyu kancelyariyeyu zajnyali chastinu kolegiumu Pislya Tretogo podilu Polshi iz vhodzhennyam Volini do skladu Rosijskoyi imperiyi Svyato Troyickij kostel Lucka stav centrom ob yednanih Luckogo ta Zhitomirskogo yepiskopstv Yepiskopom todi stav Kasper Cecishovskij Vin zokrema opikuvavsya volinskim shkilnictvom U 1803 r v misti yepiskop Kasper Cecishovskij zibrav use duhovenstvo Lucko Zhitomirskoyi diyeceziyi z metoyu vidkrittya ta utrimannya shkil Volinskoyi Podilskoyi ta Kiyivskoyi gubernij Bulo virisheno sho duhovni gromadi ta osobi mayut materialno pidtrimuvati diyalnist shkil ta vidkrittya novih U seredini XIX stolittya rosijska vlada aktivno borolasya proti katolicizmu na Volini vnaslidok chogo bulo zakrito duzhe bagato monastiriv ta kosteliv V Lucku buli skasovani abo vidibrani tim chi inshim sposobom usi katolicki monastiri j kosteli okrim kafedralnogo Pislya kasaciyi bagato cinnih rechej ikon knig cerkovnogo nachinnya bulo pereneseno do kafedri Tak pislya skasuvannya luckogo dominikanskogo prioratu do kafedri sered inshih rechej bulo pereneseno koronovanu ikonu Luckoyi Bogomateri privezenu z Rimu do Lucka she naprikinci XVI stolittya U 1876 roci bilshoyi chastini kolegiumnoyi biblioteki vzhe ne bulo Z yakoyis prichini vona bula vivezena do Zhitomira Lucka diyeceziya bula vidnovlena u 1925 r Papoyu Piyem XI Za rik do togo v kosteli stalasya pozhezha yaka poglinula Velikij vivtar v tomu chisli koronovanu ikonu z dominikanskogo monastirya Takozh bula znishena ikona Svyatoyi Trijci hudozhnika Kunitcera Cherez rik buv sporudzhenij novij Velikij vivtar U 1936 roci fondom Leona Rajnelya kostelovi bulo podarovano seriyu relyefiv Hresna doroga skulptorki Sofiyi Tshcinskoyi Kaminskoyi Pislya Drugoyi svitovoyi vijni koli Volin bula uzhe u skladi SRSR radyanska vlada zakrivaye kafedru Ce stalosya u 1946 roci Pidzemellya kostelu vikoristovuvali dlya zberigannya ovochiv a same primishennya vikoristovuvali pid kontoru majsterni zhitlo U 1955 r vidbuvalasya rekonstrukciya kolegiumu U simdesyati roki velisya roboti dlya pristosuvannya kostelu pid muzej i vzhe grudni 1980 r v kolishnomu kosteli bulo vidkrito Oblasnij muzej ateyizmu V 1982 roci buv rozibranij Velikij vivtar iz pozolochenimi skulpturami ta marmurovimi shodami presviterij buv pereroblenij dlya rozmishennya velicheznoyi ekspoziciyi Kosmos buv znishenij sinij dashok z pozolochenimi zirkami nad amvonom Pislya bagatolitnoyi perervi 27 veresnya 1990 r vidbulasya persha rimo katolicka sluzhba V nastupni roki kostel restavruvali ta vidnovili za priznachennyam U travni 1998 r luckij yepiskop Markiyan Trofim yak zajnyav kafedru u kosteli Petra i Pavla U 1999 r buv privezenij iz Nimechchini ta vstanovlenij organ pobudovanij u 1953 roci organobudivnikami Genrihom Rohlfingom ta Matthajsom Krajnbrinkom z mista Osnabryuk na odnij z najdavnishih organnih firm Arhitektura soboruEkster yer Sered shidnih yezuyitskih teritorij luckij kostel ye najbilshim Visota vid pidlogi do verhnoyi chastini hresta na centralnomu kupoli stanovit 42 05 m Pidvali zhe zaglibleni she na 6 m Vnaslidok chastih pozhezh ta zmin epoh viglyad kostelu zminyuvavsya Tak spochatku arhitektura bula renesansnoyu potim chastkovo barokovoyu i klasicistichnoyu Zaraz kostel maye sumishi riznih stiliv Zagalom hram ye trinavnoyu hrestovokupolnoyu bazilikoyu na osnovi greckogo hresta z obhidnimi galereyami ta dvoma vezhami na kutah golovnogo fasadu Golovnij fasad ta yarusi kostelu Plan Golovnij Fasad Svyatij Petro V cilomu prostorova kompoziciya kostelu triyarusna Nizhnij dvopoverhovij yarus formuyut bichni navi obhidni galereyi z bashtami ta primishennya z oboh bokiv presviteriyu Osnovnoyu dekorativnoyu sistemoyu nizhnogo yarusu ye pilyastrovij toskanskij order Pilyastri rozmisheni obabich golovnogo vhodu na kutah vistupu serednoyi navi i na kutah oboh basht V plani stupinchasti sho pidsilyuye vertikalnist kompoziciyi Polya mizh pilyastrami rozchlenovani na pid yarusi Tak napriklad v mezhah serednoyi navi po centru fasadu ce zrobleno shlyahom oformlennya dverej balkonom prorizom mizh nimi a z bokiv troma pid yarusami nish riznogo profilyu Centralni dveri i verhni vikna nad bichnimi vhodami nalezhat do tipu oformlennya yakij zapochatkuvav italijskij arhitektor Vidrodzhennya Yakopo Sansovino Nizhnij yarus zavershuyetsya karnizom yakij povtoryuye v plani osnovni zlami stini Serednij yarus utvoryuyetsya transeptom ta serednoyu navoyu U serednomu yarusi dlya dekoru vzhito ionichnij order riznij dlya stini j basht Verhnij yarus utvoryuyetsya kupolami nad serednoyu navoyu ta bashtami yaki uvinchani katolickimi simvolami ta hrestami Golovnij fasad ye najbagatshim za kompozicijnoyu groyu ob yemiv ploshin i kilkistyu osej Vezhi kostelu mayut riznu formu zahidna chotirikutna a shidna vosmikutna Ce ye odna iz zagadok hramu oskilki take rozdilennya form ne vidobrazhaye yakogos funkcionalnogo chi arhitekturnogo priznachennya Golovnij fasad prikrashayut 5 skulptur Tut takozh mistyatsya doshki z latinskimi napisami Skulpturi Svyatij Pavlo Centralnoyu ye skulptura Bozhoyi Materi yaka stoyit na zemnij kuli ta boretsya zi zmiyem Kompoziciya viriznyayetsya velikoyu ekspresivnistyu u napruzhenij borotbi golova na mogutnij shiyi vidkinuta dogori vpravo sho pidkreslyuyetsya vidkinutim ubik volossyam ta rukami Zagalom napruga postati spryamovana na nogi de prava noga vidkidaye zmiyu ubik a liva pritiskaye yiyi golovu do zemli Energijnu dinamiku pidkreslyuyut lamani skladki sinogo koloru Na nizhnomu yarusi obabich vhodiv rozmisheno skulpturi Petra i Pavla Vikonani voni riznimi avtorami Osoblivoyu majsternistyu vidznachayetsya skulptura Petra Inshi dvi skulpturi rozmisheni vgori pid frontonom Kogo voni zobrazhayut nevidomo Bichni fasadi kostelu Pivnichno shidnij fasad povernutij u vnutrishnij prostir kolishnogo Okolnogo zamku zberezhenogo lishe chastkovo Odrazu za bashtoyu vidno misce yake vipadaye z arhitekturnogo ritmu cogo fasadu Tut kolis bulo pribudovane primishennya shkoli z vnutrishnim dvorikom slidi takozh ye na kolegiumi yakij roztashovanij odrazu poza kostelom Dekor fasadu dovoli bagatij Osoblivo vidilyayutsya bashta arki yaki spirayutsya na koloni vikna drugogo yarusu centralnij kupol Pivdenno zahidnij fasad prostishij oskilki vin znahoditsya na misci derev yanih ukriplen Okolnogo zamku a otzhe maye oboronne priznachennya Na comu fasadi u nizhnij chastini ye Asimetriya cih oboh fasadiv akcentuye poglyad na vhidnu chastinu hramu Kolegium Kolegium i vezha Chortorijskih Kolegium znahoditsya za kostelom Tripoverhovij Osoblivo vidilyayetsya pivdenno zahidnij fasad Nizhni dva poverhi prikrasheni arkami z impostami ta arhivoltami Zi stini vistupayut 5 masivnih rizalitiv z karnizami trikutnim frontonami ta starovinnoyu cherepiceyu na dashkah Odrazu za cim fasadom na pivden roztashovana oboronna vezha knyaziv Chortorijskih Okolnogo zamku iz zalishkom stini yaki datuyutsya XVI st Kolegium maye P podibnij koridor yakij roztashovuyetsya po zovnishnomu konturu budinku Usi kimnati viknami oriyentovani u vnutrishnij dvir Shodovi klitki roztashovani u vnutrishnih kutah budinku Inter yer ta pam yatki mistectva Inter yer Inter yer kostelu bagatij rozmayitistyu misteckih tvoriv Tut mozhna bachiti zhivopisni polotna epitafiyi memorialni doshki starovinni mebli rozpisi stin skulpturi barelyefi monogrami pechatki arhitekturnij dekor Bagato robit ye neopiznanimi Mistecki tvori pohodyat yak vid chasiv yezuyitskoyi istoriyi hramu tak i piznishoyi Golovnij vivtar Vivtari U kosteli mistitsya po tri vivtari v bichnih navah Bichuvanogo Hrista Voznesinnya Bogomateri Letichivskoyi Bogomateri sv Mariyi Magdalini sv Arhangela Mihayila Isusa Miloserdnogo A takozh Velikij vivtar vivtar kaplici Presvyatih Tajn Na Velikomu vivtari roztashovani kam yani skulpturi Petra i Pavla XVIII st Drugij vivtar na plani poznachenij II najbilshij Tut roztashovani she 4 skulpturi XVIII st ochevidno prisvyacheni prichetnim do ordenu yezuyitiv lyudyam Krim togo ye skulpturni kompoziciyi piznishogo periodu Epitafiya K Cecishovskomu U tretomu pravomu vivtari mistitsya nastinnij gerb barelyef yepiskopa Pavla Voluckogo Takozh tut znahoditsya davnya derev yana spovidalnya vikonana na visokomu rivni Tochno vidomo sho cya spovidalnya nalezhala comu kostelu koli inshi 3 mayut nevidome pohodzhennya Z pochatku XIX ta HH st vidomi teksti avtori yakih zahoplyuvalisya amvonom z chervonogo dereva Epitafiyi ta memorialni doshki U kosteli mistitsya velika kilkist epitafij ta memorialnih doshok Najstarishi z nih 1824 znahodyatsya na bichnih stinah presviteriyu Na nih latinskoyu movoyu rozpovidayetsya pro perenesennya katolickoyi kafedri z Volodimira v Luck u 1428 r pro velikogo knyazya Vitovta budivnictvo kafedralnogo soboru Na inshij doshci napisano pro rozbudovu yezuyitskogo kostelu Kasperom Cecishovskim Najbilshu uvagu privertayut epitafiyi Kasperu Cecishovskomu Bozhidaru Pidgorodenskomu Hudozhni polotna ta rozpisi Zhivopisnimi robotami ozdobleni yak osnovna chastina hramu tak i riznicya z kapliceyu Presvyatih Tajn Deyaki polotna svogo chasu pereroblyalisya restavruvalisya perenosilisya z inshih kosteliv Lucka i ne tilki Najstarishi polotna nalezhat do XVIII st Avtori ne vstanovleni Deyaki z nih mayut slidi postobrobki shob pidignati rozmiri polotna pid konkretnu nishu Tak pomitno ce na ikoni sv Franciska nevidomgo avtora ta pohodzhennya na ikoni sv Iyeronima na ikoni Bichuvanij Hristos ta inshih Ye kartini yaki odrazu pisalisya dlya kostelu i konkretnih nish Najstarishi sered takih nalezhat italijcyu K Villani 1801 U riznici nastinnij zhivopis zobrazhaye deyaki inshi kosteli Lucka Bernardinskij Dominikanskij Karmelitskij Trinitarskij Pidzemellya Pidzemellya Kostel maye veliki tri chotiriyarusni pidzemellya de znahodyatsya primishennya riznogo funkcionalnogo priznachennya Odnu z velikih kimnat zajmav pidzemnij hram Na stinah she zbereglisya starovinni freski ta latinski napisi yaki poki sho ne vdalosya prochitati Ye trapezna kripta z pohovannyam svyashennosluzhiteliv ta grobnicya de bula pohovana shlyahtyanka Magdalina V odnomu z primishen pidzemel znahoditsya vuzkij otvir yakij vede u nizhnyu kimnatu de kolis trimali uv yaznenih Sama kimnata maye she odin otvir uniz yakij znahoditsya poseredini kimnati Otvir vede do krinici z yakoyi brali vodu Ce buv odin zi sposobiv katuvan uv yaznenogo yakomu ne davali vodi a lishe vidrami bilya nogo pidijmali vodu doverhu Svogo chasu same kripta vidigrala vazhlivu rol dlya rozuminnya istoriyi kostelu Vstanovleno sho yiyi sklepinnya zvodili povtorno Na misci pidlogi serednoyi navi bulo provallya pislya yakoyis pozhezhi Tut vidno riznogo rozmiru i chasu vigotovlennya ceglu Napriklad v odnomu z prohodiv yakij viv vid kostelu v storonu sela Zaborol znajdena cegla z poznachkami 1554 ta 1654 V seredini minulogo stolittya toj prohid mav lishe 30 m dali buv obval Todi zh hodi buli zamurovani staroyu cegloyu Ochevidci kazhut sho odin iz prohodiv spoluchav pidzemellya kostelu iz pidzemellyami zamku Lyubarta U 1960 ih rokah toj prohid obvalivsya potim jogo chastkovo zamuruvali i nanovo zaklali zamkovij majdan V odnomu iz primishen drugogo yarusu buli znajdeni 8 grobnic z chervonoyi midi yaki potim zdali na metalobruht Nad nimi na stinah buli kolorovi rozpisi SogodniSogodni yezuyitskij kostel ye golovnim kafedralnim soborom Luckoyi diyeceziyi yaka ohoplyuye Volinsku ta Rivnensku oblasti Yepiskopom ordinariyem Luckoyi diyeceziyi ye Vitalij Skomarovskij Yepiskop senjor Markiyan Trofim yak Kolegium sogodni vikoristovuyetsya Volinskim tehnikumom Nacionalnogo universitetu harchovih tehnologij Pid kompleksom rozmisheni pidzemellya yaki vidkriti dlya oglyadu Pracyuye ekskursovod Vhid do pidzemel znahoditsya pid bashtoyu z dzvonom na pivdenno zahidnomu fasadi Rozklad bogosluzhin Den tizhnya Chas Ponedilok 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu Vivtorok 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu Sereda 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu Chetver 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu P yatnicya 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu Subota 09 00 polskoyu movoyu 18 00 ukrayinskoyu movoyu Nedilya 08 30 polskoyu movoyu 10 00 ukrayinskoyu movoyu Nedilya 12 00 dlya ditej 18 00 ukrayinskoyu movoyu Dodatkovi vidomostiKostel u tvorah hudozhnikiv pochatok XVIII st pochatok XX st Kostel na malyunku Napoleona Ordi Yezuyitskomu kostelu u vkazanij period prisvyacheni shonajmenshe roboti takih avtoriv Ikona svyatogo Ignatiya nevidomogo avtora Persha polovina XVIII st Mikola Kulesha litografiya 1852 r Napoleon Orda litografiyi 1862 1876 r Yan Konopackij akvarel 1879 r Ya Leman 1915 1916 r inshi Pozhezhi 1724 1774 1780 1800 1803 1818 1925 Yepiskopi Petropavlivskoyi kafedri Turskij Feliks Pavlo 1769 1790 Narushevich Adam 1790 1798 Cecishovskij Kasper 1798 1827 Pivnickij Mihajlo 1827 1845 Borovskij Kasper 1848 1871 Kozlovskij Simon Martin 1883 1891 1899 Lyubovidzkij Kirilo 1897 1898 Klopotovskij Boleslav Iyeronim 1899 1901 Nedzyalkovskij Karol Antonij 1901 1911 Dubovskij Ignatij 1916 1925 Shelonzhek Adolf Petro 1925 1950 Trofim yak Markiyan 1998 2012 Shirokoradyuk Stanislav apostolskij administrator 2012 2014 Skomarovskij Vitalij z 2014 Usipalnicya Pohovannya predstavnikiv shlyahetskih rodin Gulevichi Semashki Mikola ta inshi Yepiskopi Kasper Cecishovskij Pjotr MankovskijSvitliniPoshtova listivka 1910 Leman 1915 Kostel unochi Vnutrishnij inter yer Organ Skulptura Pavla z vivtarya Tajna vecherya K Villani 1801 Ikona Svyatogo Amvrosiya XVIII st Tron yepiskopa i lavki kanonikiv Kolegium Kolegium z Kafedralnoyi Pidzemna grobnicya shlyahtyanki MagdaliniDiv takozhLucki rimo katolicki yepiskopi Kostel yezuyitiv Lviv Kolegium yezuyitiv Luck Hrami LuckaPrimitki Arhiv originalu za 26 bereznya 2012 Procitovano 12 serpnya 2010 Kolosok B V Metelnickij R Luck Arhitekturno istorichnij naris K Budivelnik 1990 S 95 100 Tronevich P Luckij zamok v istoriyi Ukrayini Luck 2007 S 137 138 Dovbishenko M V Volinska shlyahta u religijnih ruhah kincya XVI pershoyi polovini XVII st K 2008 a S 778 779 b S 376 Zaleski S Jezuici w Polsce Krakow 1908 S 189 pol Orlowicz M Ilustrowany przewodnik po Wolyniu Luck 1929 pol Wojnicz A Luck na Wolyniu Luck 1922 S 52 53 pol Luck Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1884 T V S 779 pol S 779 pol Arhiv Yugo Zapadnoj Rossii izdavaemyj Komissiej dlya razbora drevnih aktov sostoyashej pri Kievskom Podolskom i Volynskom general gubernatore Ch 1 T VI K 1883 S 584 594 ros Tronevich P Hilko M Sajchuk B Vtracheni hristiyanski hrami Lucka Luck 2001 S 45 Wierzbowski T Komisja Edukacji Narodowej Raporty generalnych wizytatorow Warszawa 1906 S 87 93 pol Bilousov Yu Kiyivsko Zhitomirska rimo katolicka yeparhiya Istorichnij naris Zhitomir 2000 S 52 55 Polishuk Yu M Etnokonfesijna politika rosijskogo carizmu v Pravoberezhnij Ukrayini kinec XVIII pochatok HH stolittya Stecki T Luck starozytny i dzisiejszy Krakow 1876 Mandzyuk F Okunevich V U Luckomu zamku Luck 2007 s 126 Opis za bukletom Znajomstvo z Luckim kostolom Sv Trijci ta Sv Petra i Pavla K 1996 Arhiv originalu za 30 sichnya 2011 Procitovano 17 lipnya 2010 DzherelaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Sobor svyatih Petra i Pavla Luck Brykowska M Kosciol Jezuitow w Lucku i architektura zakonu Jezuitow na Wolyniu i Podolu w 1 polowie XVII wieku 30 chervnya 2017 u Wayback Machine Sztuka kresow wschodnich materialy sesji naukowej Krakow 1996 2 S 65 84 pol Luck Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1884 T V S 779 pol S 779 792 pol PosilannyaSajt Luckoyi diyeceziyi 31 sichnya 2018 u Wayback Machine Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi