Ба́ренцове мо́ре (рос. Баренцево море; норв. Barentshavet) — окраїнне море Північного Льодовитого океану, що лежить між архіпелагами Шпіцберґен (Норвегія), Нова Земля, Земля Франца-Йосифа (Росія) і Скандинавським півостровом. Площа 1438 тис. км². Більша частина дна на півдні — континентальний шельф; переважні глибини 100—350 м, максимальна — 600 м (на південному заході в Західному жолобі). Середній об'єм води 322 тис. км³. Південно-східна частина акваторії, через особливий гідрологічний і гідрохімічний режим, виокремлюється в Печорське море. Через високоширотне положення море має складну льодову обстановку, проте через вплив теплої Нордкапської течії південні порти (Мурманськ, ) не замерзають і взимку. Море багате на біологічні ресурси, важливий регіон морської риболовлі. Важливий транспортний вузол Північного морського шляху, північні ворота європейської частини Росії. Названо на честь голландського мореплавця Віллема Баренца. На шельфі моря відкрито значні поклади природного газу і нафти (Прирозломне).
![]() | |
75° пн. ш. 40° сх. д. / 75° пн. ш. 40° сх. д. | |
Розташування | Північний Льодовитий океан |
---|---|
Прибережні країни | Норвегія і Росія |
Найбільша глибина | 600 м і 230 м |
Середня глибина | 100—350 м |
Площа | 1 424 000 км² |
Впадаючі річки | Печора |
Впадаюча річка | d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d, d і d |
Назва
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMzTDFSaFluVnNZWEoxYzNOcFlXVXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVlJoWW5Wc1lYSjFjM05wWVdVdWFuQm4uanBn.jpg)
На різних картах різних часів море носить назву Мурман, Північне, Сіверське, Студене.
«Мурман, урмань» — поморська назва норманів («norman»), норвежців, яка поширилась на усе північне узбережжя Кольського півострова й море на північ від Білого. Звук «n» трансформувався у звук «m», а звук «o» він в цьому слові та по теперішній час в норвезькій і шведській мовах вимовляється як м'який «у» — [nur'man]. Таку назву море носить і на карті Арктики Герарда Меркатора (лат. Gerardus Mercator), датованій 1595 роком. На французьких картах XVII століття зустрічаються написи — Московське море.
Сучасну назву море отримало 1853 року на картах , було назване на честь голландського мореплавця Віллема Баренца, що намагався наприкінці XVI століття віднайти північно-східний прохід до Тихого океану.
Фізико-географічне положення
Баренцове море — окраїнна частина Північного Льодовитого океану, що лежить між материковим берегом Європи, Новою Землею, Землею Франца-Йосифа і Шпіцбергеном; між 81°52′ і 66°44′ північної широти, 16°30′ і 68°32′ східної довготи.
Межі й протоки
Баренцове море як окраїнне має чіткі кордони на південному заході, півдні й частково сході, інші межі моря визначаються умовними лініями. Згідно з визначенням меж акваторій Світового океану Міжнародною гідрографічною організацією (англ. International Hydrographic Organization) кордони моря наступні:
- На заході межує з Норвезьким і Гренландським морями по умовній лінії (острів Західний Шпіцберген) — острова Ведмежий, острова Ведмежий — мис Нордкап Скандинавського півострова (Норвегія).
- На півночі — з акваторією Північного Льодовитого океану протокою між островами Західний Шпіцберген і Північно-Східна Земля, далі від на Північно-Східній Землі на захід до островів і Квітоя (Білий) архіпелагу Шпіцберген — острів Вікторія — острова Земля Александри — північні межі архіпелагу Земля Франці-Йосифа.
- На сході — з Карським морем по лінії від острова Греем-Белл () архіпелагу Земля Франца-Йосифа до Північного острова Нової Землі, далі Новоземельскими протоками (Маточкін Шар, Карські Ворота, Югорський Шар) до материкового узбережжя ().
- На півдні умовна межа з Білим морем проходить по лінії мис Канін Ніс — мис Святий Ніс.
Південно-східна частина, між островом Колгуєв, Нова Земля, Вайгач і Печерською губою, через своєрідний гідрологічний режим, виокремлюється в шельфове Печорське море.
Площа моря становить 1438 тис. км², це одне з найбільших морів Світового океану; середній об'єм води 316 тис. км³. Більша частина моря займає арктичний шельф, отже середні глибини 100—350 м (222 м), максимальна — 600 м.
Острови
Островів у відкритій частині Баренцового моря мало, найбільший з них — Колгуєв, відділений від узбережжя Поморською протокою. Із заходу, півночі й сходу море обмежене островами архіпелагів Шпіцберген, Земля Франца-Йосифа і Нова Земля. Невеликі острови згруповані в архіпелаги, що розташовані поблизу материка або великих островів: , , , .
Теплі атлантичні води та сильне хвилювання швидко зруйнували й розмили за історичний час залишки льодовикової епохи — перешаровані піщано-льодисті острови східної та південної шельфової частини моря. І відбулося це значно швидше, ніж в інших арктичних морях. Залишились численні розповіді про деякі з них:
- земля на 72° північної широти, яку бачили мореплавці 1553 року;
- відомий у XVII столітті піщаний острів Дужка між гирлом Печори та Новою Землею;
- 1688 року був відмічений острів довжиною у декілька миль за 40 км на північний схід від острова Колгуєв.
Береги та затоки
Окремі ділянки морського узбережжя відносяться до різних морфологічних типів берегів, загалом абразійні, зустрічаються акумулятивні й льодовикові:
- Норвезькі береги Скандинавського півострова порізані численними фйордами. Російські береги Кольського півострова стрімкі корінні первинно рівні (тектонічного генезису), в районі Мурманська — бухтові. Найбільші затоки із заходу на схід: (норв. Porsangerfjorden), (норв. Varangerfjorden), Мотовська, Кольська і .
- У межах Росії, на схід від мису Канін Ніс, континентальне узбережжя має пологіші береги, декілька зручних бухт. Узбережжя півострова Канін — вирівняне абразійно-акумулятивне; узбережжя Чеської губи, як і острова Вайгач — абразійно-бухтове; печорське узбережжя потамогенне, утворене річковими наносами. Найбільші затоки: , , .
- Західне узбережжя Нової Землі загалом пологе і горбисте, на півдні скидчасті, у центральній частині — фіордове, північній частині впритул до моря підходять льодовики, деякі стікають прямо до моря. Льодовикові береги характерні також для архіпелагу Земля Франца-Йосифа.
- Узбережжя островів архіпелагу Шпіцберген скелясте фіордове. Льодовикові береги характерні для острова Північно-Східна Земля.
- Порсангер-фіорд
- Варангер-фіорд
- Мотовська затока
- Мис Святий Ніс
- Чеська губа
Річковий стік
Річковий стік до моря невеликий — 163 км³ на рік, 90 % його зосереджено в південно-східній частині моря (Печорське море), саме тут він істотно відбивається на гідрологічних умовах моря, тут до моря несуть свої води 2 великі річки, Печора (130 км³ на рік) й . На північне узбережжя Норвегії і берег Кольського півострова припадає близько 10 % стоку (, Печенга, , Кола, , Вороняча, , ). Річковий стік сильно варіюється за сезонами, максимум — навесні (скрес річок, танення снігу в басейні річок), мінімум — восени та взимку (лише дощове й ґрунтове живлення річок).
Геологія і рельєф дна
У геологічному плані не шельфова частина Баренцового моря представлена протерозойського віку. Формування геологічної структури дна моря пов'язано з двома епохами каледонського орогенезу, коли внаслідок зіткнення та Канадської платформи утворилася Лавразія, а пізніше остання зіткнулась з Ангаридою (Західним Сибіром). Подальшу геологічну історію моря визначало затухання каледонського горотворення, початок рифтоутворення (), як частини загального розпаду Пангеї.
Значний вплив на рельєфоутворення дна моря мали остання епоха четвертинного зледеніння. Під час яких південна частина моря була суходолом яким текли річки, прорізаючи долини на північний захід. Нова Земля слугувала одним з центрів останнього пізньодріасового покривного заледеніння (10 тис. років тому). Подальше танення льодовиків й пов'язані з цим ізостатичні рухи пришвидшили екзогенні процеси — ерозію, денудацію й осадонакопичення. На шельфовій частині на глибинах 200 і 70 м простежуються залишки минулих морських узбереж: терасові уступи, льодовиково-денудаційні й льодовиково-акумулятивні форми рельєфу останніх регресій моря.
Рельєф дна
Дно Баренцового моря представлене складно розчленованою підводною рівниною з хвилястою поверхнею, трохи похилою на захід і північний схід. У рельєфі дна Баренцового моря виділяються підводні:
- рівнини: Центральне плато.
- височини: Центральна (мінімальна глибина 64 м); Персея (63 м), північніше Центральної; Мурманське підняття, Північно-Канінська і Гусина банки — на півдні.
- западини: Центральна (мінімальна глибина 386 м), відділяє Центральне узвишшя від Нової Землі.
- жолоби: (мінімальна глибина 600 м), або Острова Ведмежого (максимальна глибина 600 м), відкривається в Норвезьке море; (430 м), між архіпелагами Шпіцберген і Земля Франца-Йосифа; між Землею Франца-Йосифа й Новою Землею.
Південна частина моря — континентальний шельф з глибинами менше ніж 200 м, з вирівняним рельєфом. Для прибережних ділянок морського дна характерні піщані гряди, що їх утворюють припливно-відпливні течії, численні дрібні нерівності висотою до 5 м. Російський океанолог вважав Баренцове море класичним прикладом впливу рельєфу дна на гідрологічні процеси в товщі вод.
Донні відклади
Донні відклади представлені піском, галькою і щебенем; у центральній та північній частині, на узвишшях — мулистим піском (товщина відкладень до 0,5 м); у западинах — мулом. Широко поширений уламковий матеріал реліктових зледенінь. Загалом невисокі темпи осадонакопичення (30 мм за 1 тис. років) пояснюється відсутністю джерел теригенного матеріалу (найбільша річка басейну моря, Печора залишає увесь свій алювій в Печорській губі; берега складені здебільшого гранітними породами).
Підводні вулкани
В Баренцевому морі відомі два грязьові вулкани, один з яких було відкрито в 2023 році в ході експедиції науково-дослідного судна «Kronprins Haakon» з пілотованим підводним апаратом «ROV Aurora» в південно-західній частині моря на глибині 400 метрів та на відстані 70 морських миль на південь від острова Ведмежий. Про відкриття діючого підводного грязьового вулкану повідомила пресслужба Арктичного університету Норвегії.
Клімат
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd6TDBodmJtNXBibWR6ZGlWRE15VkJOV2N5TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxSWIyNXVhVzVuYzNZbFF6TWxRVFZuTWk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Північна акваторія моря лежить в арктичному, а південна — в субарктичному кліматичному поясі. На півночі цілий рік переважають , а на півдні влітку — помірні повітряні маси. На межі зіткнення цих повітряних мас утворюється арктичний фронт (від Ісландії через острів Ведмежий до півночі Нової Землі). Льодовий покрив цілорічний. Низькі температури повітря цілий рік. Атмосферних опадів випадає недостатньо. Чітко відстежується сезонна зміна переважаючих вітрів. Досить великі річні амплітуди температури повітря.
Через море проходять траси атлантичних циклонів, що несуть теплі повітряні маси із заходу на північний схід, вглиб Арктики. Досить часто такий перенос переривається вторгненням гребня , що спускає холодні арктичні повітряні маси далеко на південь. Рівнинний характер Східно-Європейської рівнини дозволяє безперешкодно це робити аж до акваторії Чорного моря.
Погодні умови над морем одні з наймінливіших і найнепередбачуваніших. Метеорологічні процеси розвиваються досить бурхливо й стрімко, особливо навесні й восени, коли відбувається перебудова атмосферних баричних полів.
Кліматичні умови моря значно м'якіші в порівнянні з такими над акваторіями інших арктичних морів. Тут випадає більше атмосферних опадів, температури повітря значно вищі, зими м'якіші, річні амплітуди температури повітря незначні, вологість висока. Загалом погіршення кліматичних умов відбувається в напрямку від південного заходу на північний схід. Середні річні температури повітря: острів Ведмежий -1,6 °C, Шпіцберген -5,2 °C, Земля Франца-Йосифа -10,5 °C. Цілий рік переважає похмура погода, 7-8 балів. Річна сума атмосферних опадів коливається від 250 мм на півночі, до 500 мм на південному заході (Норвегія).
Зміна баричних полів спричинює зміни атмосферного тиску й напрямку вітру, що, своєю чергою, впливають на сезонні коливання рівня моря (до 0,4-0,5 м у Мурманську) з максимумом рівня у період листопад-грудень, мінімумом — травень-червень. Тривалі вітри викликають згінно-нагінні коливання: до 3 м на Кольському узбережжі, до 1 м поблизу Шпіцбергену, до 0,5 м у берегів Нової Землі.
Зима
Взимку підсилюється , що активізує арктичний фронт — над центральною акваторією Баренцового моря посилюється діяльність циклонів з погіршенням погоди, різкою зміною температур. Середні температури повітря взимку -20…-22 °C на північних островах, -10…-15 °C на південному узбережжі, -2 °C в західній частині моря. Переважають південно-західні вітри зі швидкістю 4-7 м/с (часом до 16 м/с).
Літо
Влітку Ісландський мінімум зменшує активність, а Сибірський антициклон розмивається, над морем утворюється стійкий антициклон з похмурою прохолодною погодою. Середні температури повітря влітку від +4 °C на півночі до +9 °C в західній частині, в залежності від місцевих фізико-географічних умов. Переважають тихі північно-східні вітри, на заході часті шторми, коли південно-західні вітри (10-12 м/c) приносять тепле повітря з Атлантики.
Гідрологія
Гідрологічний режим утворюється циркуляцією морських вод із різними властивостями, і різного генезису: теплі води Атлантики із заходу, теплі річкові води з півдня, холодні полярні й місцеві води.
Температура води
Завдяки отеплювальному впливу теплої Нордкапської течії південно-західна частина Баренцового моря не замерзає і протягом усього року доступна для навігації. Температура води Баренцового моря взимку від +5° на півдні, 0…+3 °C в центрі, до температури замерзання на півночі; влітку температури повітря й поверхневого шару вод моря мало різняться — на півдні до +9°, в центральній частині до +5 °C, на півночі — нижче 0 °C. Влітку поблизу узбережжя верхній шар 7-8 м може прогріватись до температури +9…+14 °C.
Розподіл температури в товщі морської води залежить від наступних чинників:
- поширення теплих атлантичних вод, що поширюються на схід підводними жолобами;
- зимового охолодження, що поширюється на значну глибину;
- рельєфу дна.
Горизонт (м) | Січень | Лютий | Березень | Квітень | Травень | Червень | Липень | Серпень | Вересень | Жовтень | Листопад | Грудень |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
0 | 3,80 | 3,20 | 3,20 | 3,32 | 3,32 | 4,76 | 6,35 | 8,60 | 7,15 | 5,94 | 4,76 | 4,26 |
10 | 3,82 | 3,27 | 3,22 | 3,22 | 3,28 | 4,71 | 6,25 | 8,56 | 7,11 | 5,86 | 4,78 | 4,24 |
20 | 3,94 | 3,31 | 3,17 | 3,32 | 3,30 | 4,65 | 6,03 | 8,07 | 7,13 | 5,94 | 4,78 | 4,16 |
50 | 3,95 | 3,34 | 3,20 | 3,25 | 3,22 | 4,19 | 4,48 | 4,87 | 5,99 | 5,82 | 4,78 | 4,19 |
100 | 3,96 | 3,35 | 3,17 | 3,27 | 3,13 | 3,80 | 3,97 | 4,35 | 4,90 | 5,03 | 4,78 | 4,20 |
200 | 3,83 | 3,30 | 3,14 | 3,10 | 2,78 | 3,30 | 3,31 | 3,61 | 4,30 | 4,15 | 4,47 | 4,13 |
300 | 3,36 | 2,86 | 2,72 | 2,36 | 2,17 | 2,28 | 2,52 | 2,65 | 3,57 | 3,08 | 3,68 | 3,43 |
Для Баренцового моря характерний холодний проміжний шар (глибини 50-100 м). Сильне вихолоджування відбувається в улоговинах (−1,7 °C), куди не проникають теплі води, а також над підводними височинами, що перешкоджають поширенню глибинних теплих солоних вод — «шапки холодної води». У мілководній південно-східній частині моря сезонні зміни температури води добре виражені від поверхні до дна: взимку по всій товщі води низька температура, влітку добре прогрівається верхній шар води до глибин 15-18 м, нижче якого температура різко знижується до дна.
Суттєве потепління морських вод відмічається останнє століття, починаючи зі спостережень 1920 року. Таке потепління прямо впливає як на кількість криги на поверхні, так і на обсяг біомаси в товщі води, збільшення теплолюбних видів.
Солоність
Солоність поверхневих вод відкритої частини Баренцового моря наближається до пересічної солоності океану (32—35 %), у південно-східній частині завдяки принесенню річками прісних вод трохи нижча (33,0-34,0 ‰). Найбільша солоність простежується в глибокому Західному жолобі (34,9 ‰), яким до моря потрапляє тепла (+2 °C) атлантична вода. У прибережній смузі моря навесні та влітку солоність знижується до 30-32 ‰, наприкінці зими зростає до 34,0-34,5 ‰.
Стратифікація солоності в товщі морської води пов'язана як з рельєфом дна, так і з припливом атлантичних і річкових вод. Переважно збільшується від 34 ‰ на поверхні до 35,1 ‰ поблизу морського дна, над підводними височинами стратифікація виражена менше. Сезонні коливання стратифікації солоності виражені слабко, влітку можна відзначити верхній 20 м шар більш прісної води, солоність якого вирівнюється взимку з глибшими шарами.
Водні маси
У Баренцовому морі спостерігаються 4 типи водних мас:
- Тепла солона водна маса, що заходить з півночі Атлантичного океану (температура води >3 °C, солоність >35 ‰). Взимку повністю займають південно-західну, а влітку центральну частину моря.
- Холодні арктичні води, що заходять північними протоками (температура води <0 °C, солоність <35 ‰). Влітку повністю займають північно-східну акваторію.
- Теплі опріснені (річковим стоком на півдні й льодовиковою кригою на півночі) води узбереж (температура води >3 °C, солоність <34,7 ‰). Влітку займають південну частину моря, взимку не відрізняються від арктичних, сліди присутні лише у верхньому горизонті.
- Холодні й солоні місцеві води, що утворюються трансформацією атлантичних. Взимку повністю займають північно-східну акваторію.
На стику між полярними і атлантичними водними масами утворюється полярний фронт. У західній частині моря (недалеко від острова Ведмежий), фронт стабільний із року в рік, значною мірою він визначається місцевим рельєфом дна; у східній частині моря (поблизу Нової Землі) фронт дифузний і його положення може змінюватися як з роками, так і впродовж одного сезону.
Конвекція
Водний обмін з сусідніми морями суттєво впливає на водний баланс, через протоки входить і виходить по 76 тис. км³ (25 % загального об'єму води в Баренцовому морі) з яких 59 тис. км³ несе тепла Нордкапська течія з Атлантики. Ці потоки приносять 177•1012 ккал за рік, 88 % з яких поглинається власне Баренцовим морем, а тільки 12 % віддається сусіднім морям.
Навесні, влітку під впливом опріснення поверхневих шарів густинна стратифікація вод досить чітко виражена на всій акваторії моря, в результаті осіннього охолодження відбувається вирівнювання величин густини з глибиною. У північній частині зимова конвекція охоплює шар 50—75 м, над підводними узвишшями сягає морського дна.
Морські течії
Баренцове море слугує ареною взаємодії теплих солоних морських мас Атлантичного океану з холодними опрісненими Північного Льодовитого. Система циркуляції залежить від сезонних змін і прямо впливає на характер льодових умов і біомасу. На течії Баренцова моря істотно впливають великомасштабні баричні поля.
Теплі атлантичні води з температурою +4…+12 °C і солоністю 35 ‰ потрапляють до моря зі швидкістю 25 см/с з південного заходу у вигляді Нордкапської течії (частина Гольфстриму), що ділиться на 2 потужні гілки на схід від 25° меридіану:
- плине смугою 40-50 км на схід вздовж узбережжя зі швидкістю 15—20 см/с до острова Колгуєв, де поділяється на Канінську і Колгуєвську течії.
- плине смугою 100 км північніше зі швидкістю 5 см/с, повертаючи від 40° меридіану на північний схід — утворюється Західно-Новоземельська течія.
зливається з Колгуєвською і холодною течією (з Карських Воріт) і прямує на північ вздовж узбережжя Нової Землі.
Холодні арктичні води потрапляють глибоководними жолобами між островами з півночі. Вздовж підводної височини Персея на південний захід до острова Ведмежий прямує холодна . Від острова Надії ця течія має назву (швидкість 50 см/с).
Внаслідок різної щільності місцевої холодної та більш прісної води з теплішою й солонішою атлантичною, остання занурюється під шари першої. У північній частині моря поверхневі холодні полярні течії несуть з північного сходу на південний захід кригу. Внутрішні течії моря спрямовані проти годинникової стрілки.
Припливи й хвилювання
Відкрите сполучення з Атлантичним океаном сприяє розвитку високих припливів і відпливів (6,1 м на узбережжі Кольського півострова), які мають правильний півдобовий характер і нетипово високі для арктичних морів (висота припливів зменшується з південного заходу на північний схід, від 4,7 м до 0,6 м). Основна припливна хвиля входить у Баренцове море з південного заходу, другорядна — з арктичного басейну; на північному сході відбувається інтерференція цих хвиль, через що й припливи невисокі. Норвезькі вузькі фйорди не встигають наповнюватись-звільнятись від води при настанні припливів або відпливів, у результаті чого утворюються значні перепади рівня моря, що спричинює стрімкі течії (154 см/с) між морем і затоками. Така сама картина характерна й для Гирла Білого моря й південно-західної мілини архіпелагу Шпіцберген.
Через не виражену густинну стратифікацію вод у Баренцовому морі, вітрове хвилювання охоплює шар 15-20 м у теплий сезон, 25-30 м у холодний. Лише Печорське море, що характеризується відносно кращою стратифікацією вод, не зазнає вітрового перемішування глибше шару 10-12 м. Сильні (20—25 м/с) тривалі (до 16-18 годин) зимові західні й південно-західні вітри спричинюють появу 10-12 м хвиль в центральній акваторії та 7-8 м в прибережній. Влітку море значно спокійніше, повторюваність хвиль вище 5 м не перевищує 1-5 %.
Льодовий режим
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTDFaaGNtRnVaMlZ5Wm1wdmNtUnJKVU16SlVKRGMzUmxMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFXWVhKaGJtZGxjbVpxYjNKa2F5VkRNeVZDUTNOMFpTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Льодовий режим Баренцового моря суттєво різниться від режимів інших арктичних морів. Це єдине море Північного Льодовитого океану, північно-західна акваторія якого ніколи не замерзає. Льодовитість моря змінюється з року в рік і корелюється з інтенсивністю Нордкапської течії, характером атмосферної циркуляції, загальними кліматичними процесами Арктики.
Загалом на морі спостерігаються однорічні льоди місцевого походження. У північній частині моря поверхневі холодні полярні течії несуть з собою полярну кригу, одна з гілок доходить до острова Ведмежого і трохи далі на південний захід. На північному сході можуть зустрічатись багаторічні льоди, арктичний пак. Припай розвинений слабко, невеликі площі в Канінсько-Печорському районі, поблизу Нової Землі, в губах Кольського півострова.
Крига починає утворюватись у вересні (північні райони), найдовше відкритим від криги море залишається на південному сході, що пояснюється впливом теплих річкових вод, що надходять з півдня. У період найбільшого поширення морської криги (квітень), вона вкриває лише північну і південно-східну частини моря (за 500—600 км від узбережжя Кольського півострова). Товщина криги становить 0,7-1 м (до 1,5 м поблизу мису Желанія). Поблизу західного узбережжя Нової Землі, часто впродовж усієї зими існує заприпайна ополонка. Подібні ополонки утворюються поблизу печорського узбережжя, в (архіпелаг Земля Франца-Йосифа). У період найменшого (серпень) — крига доходить лише до північних проток, повністю звільняючи море. Раніше, у періоди несприятливих кліматичних умов, морська крига могла спостерігатись в центральній акваторії моря, поблизу Нової Землі й посеред літа.
Навесні плавуча крига займає 75 % акваторії моря. Численні айсберги (висотою до 25 м, завдовжки до 600 м) спостерігаються північніше 74° північної широти. 1929 року айсберги помічали поблизу Мурманська.
Починаючи з 1923 року радянський океанолог вперше почав давати прогнози щодо майбутньої льодової обстановки на морі. 1989 року був проведений міжнародний зимовий експеримент SizeX-89, основною метою якого було дослідження морської криги для розробки алгоритмів прогнозування й моделювання льодової обстановки в морі.
Гідрохімія
На хімічний склад води надзвичайно високий вплив має відкритість моря до Атлантичного і Північного Льодовитого океанів, невеликій річковий стік локалізований на південному сході. Ці чинники роблять хімічний склад вод Баренцового моря близьким до океанічних вод. Загальні гідрохімічні умови визначаються особливостями гідрологічних процесів, зокрема добрим перемішуванням водних шарів, що прямо впливає на склад і розподіл розчинених у воді газів і біогенних речовин.
Води Баренцового моря добре аеровані, вміст кисню близький до насичення (максимальний — 130 % влітку, у верхньому 25-метровому шарі; мінімальний — 70-75 %, на дні Ведмежинської западини, на півночі Печорського моря). Фітопланктон концентрується у верхньому шарі, бо нижче 50 м шар із зниженим вмістом кисню. «Цвітіння» морської води (активний розвиток фітопланктону) з настанням літа поблизу краю льодів спричинюють біогенні речовини, що розчиняються у воді під час танення криги.
Вміст нітратів і фосфатів у поверхневому шарі (25 м) зменшується до кінця літнього сезону, нітрати майже повністю споживаються фітопланктоном. Проте восени завдяки розвиткові вертикальної циркуляції вміст нітратів знов підвищується за рахунок надходження з морського дна. У районах поширення холодного проміжного шару останній уповільнює обмін газами та поживними солями між поверхневими й глибинними шарами.
Історія
На південному узбережжі протягом останніх тисячоліть мешкає аборигенний фіно-угорський народ — саами (лопарі). Перші плавання до вод Баренцового моря здійснили скандинавські вікінги у IX столітті. У першій половині XII століття на Терському узбережжі моря з'являються новгородці-ушкуйники, що промишляли потужні моржеві й тюленячі лежбища. У XV столітті північний морський шлях до Європи стає основним для Московії, з Архангельська, Мезені, Онеги, до Західної Європи везли рибу, ліс і хутро. 1496 року московський посол вирушив до Данії з Мурманського берега. Поморські ушкуйники того ж століття досягли берегів Шпіцбергену (звали його Грумант) і Нової Землі. Поморський звіропромисловець Старостін заснував на Шпіцбергені промислову базу, закинуту в подальшому.
У XVI столітті морем зацікавились англійські й голландські мореплавці під час пошуку північно-східного проходу до Тихого океану, бо південні шляхи на той час контролювали Іспанія і Португалія. Помітною віхою в цих пошуках стала мандрівка й зимівля на берегах Нової Землі голландської торговельної експедиції 1596—1597 років за участі Віллема Баренца. На честь останнього 1853 року назвав море на своїй карті. Не віднайшовши проходу через льоди, європейці усе ж таки відкрили для себе величезні стада китів у цих водах, це привабило численні морські флотилії до Баренцового моря. У ті часи китовий жир (ворвань) слугував технічним жиром для вовняних мануфактур, що стрімко ширились європейським континентом, а також був єдиною речовиною для освітлення в країнах Північної Європи. На Шпіцбергені з'являється величезне місто китобоїв (15 тис. мешканців) — . Хижацьке ставлення до величезних легкодоступних біологічних багатств Баренцового моря призвели до повного винищення великих стад китів і моржів, занепаду промислових поселень.
- Хрест поморам на розі Святий Ніс
- Голландські китобої на Шпіцбергені, 1690 рік
- Битва в Баренцовому морі
До середини XIX століття Мурманський берег був майже незаселений, мешканці Коли, Печенги, Олександрівська наїздили до селищ переважно в сезон вилову риби. Про цей край красномовно свідчить резолюція місцевого губернатора на клопотання купців про створення промислу: «Мурман — земля незаселена. Там можуть жити два півні і три курки!». Територія на той час була диким краєм ненців-оленеводів (самоїди). Нова ера промислової експлуатації багатств моря розпочинається в XIX столітті, з появою морського трала. Перший траулерний флот Росії на морі складався з 4 суден, зачинателем цього виду лову був капітан М. Л. Копитов. Середній улов тралом за годину праці в Баренцовому морі в 14,4 раза перевищував такий показник для Північного моря. Проте загальні обсяги вилову в позаминулому столітті були невисокими: щорічний вилов тріски Росією в період 1883—1915 років становив 10 тис. тонн. Зі створенням в Мурманську радянської рибопереробної бази вилов риби вже 1924 року перевищив відповідні показники англійського й німецького флотів у цьому морі, ширився стаханівський рух з вилову 5 тис. тонн риби на один траулер. Від Санкт-Петербурга до Мурманська була прокладена залізниця, а пізніше до Білого моря проритий судноплавний Біломорканал. Це значно розширило важливість моря, як північних воріт Росії. У першій половині XX сторіччя до моря мала вихід Фінляндія (незамерзаючий порт Петсамо), країна втратила територію за мирним договором, що поставив крапку в радянсько-фінських війнах.
Під час Другої світової війни Баренцове море слугувало важливою ланкою постачання в логістиці союзників — СРСР отримував озброєння й продовольство, Британія — сировину. Німецькі рейдери робили напади на британські конвої, один з який пізніше отримав назву . Під командуванням Оскара Кумметца (нім. Oskar Kummetz; 1891—1980) німецькі військові кораблі потопили міноносець «HMS Bramble» і есмінець «HMS Achates (H12)», втративши власний есмінець «Z16 Friedrich Eckoldt» і серйозно пошкодивши «Admiral Hipper». Німці відступили, а британський конвой дістався Мурманська.
У післявоєнний час розпочалось промислове освоєння морських водоростей для харчової та кондитерської промисловості (агар-агар), вилов малоцінних видів риби для переробки на кормове борошно для тваринництва, виготовлення клею. На південному узбережжі Баренцового моря була створена потужна суднобудівельна, рибна і харчова промисловість.
Біологія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell4TDBKaGNtVnVkSE5mVTJWaFgybHVYMEpzYjI5dExtcHdaeTh5TWpCd2VDMUNZWEpsYm5SelgxTmxZVjlwYmw5Q2JHOXZiUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Акваторія моря поділяється на екорегіон північного й східного Баренцового моря арктичного та бореальної північноатлантичної морської зоогеографічної провінції. У зоогеографічному відношенні донна фауна континентального шельфу й острівних мілин до глибини 200 м відноситься до арктичної зони, а поблизу узбережжя Кольського півострова — до бореальної зони.
Біологічна продуктивність Баренцового моря, що є акваторією взаємодії теплих атлантичних і холодних арктичних вод, одна з найвищих серед морів Світового океану, море багате на промислову рибу й морського звіра. Морська фауна північного сходу багата на арктичні види, тоді як південного заходу переважно теплолюбна. Норвезький уряд фінансово підтримує біологічні дослідження в акваторії моря.
Фітопланктон Баренцового моря має напрочуд сприятливі зовнішні умови для розвитку — тала вода навколо морської криги збагачена органічними речовинами й киснем, через різність густини з теплішою солонішою водою утворює сталий поверхневий шар. Зоопланктон Баренцового моря налічує сотні видів, 90 % від загальної біомаси в 50 млн тонн (влітку) яких припадає на веслоногих раків (рід : C. finmarchicus, C. glacialis, C. hyperboreus) і еуфазієвих (Euphasiidae). Цікава креветка . Чисельність зоопланктону і його якісний склад суттєво коливається в залежності від сезону: 1-70 мг/м³ взимку, 1-12 г/м³ влітку. Серед кишковопорожнинних варто відзначити численних медуз ( Cyanea arctica діаметром до 1 м) і реброплавів.
Бентос Баренцового моря дивовижно багатий (до 3 кг/м³ на деяких ділянках) і різноманітний: ракоподібні (краб і рак-відлюдник ), двостулкові (), губки, багатощетинкові черви, мшанки, голкошкірі (особливо поширені на Центральному узвишші та в західній акваторії). Щільність живих істот на літоралі Мурманського узбережжя сягає десятків тисяч особин на 1 м². Серед голкошкірих найбільш помітні (Asterias rubens) і (Strongylocentrotus droebachicnsis). Загальна біомаса бентосу Баренцового моря оцінюється в 150 млн тонн. У XX столітті (починаючи з 1961 року) було інтродуковано камчатського краба (Paralithodes camtschaticus), який зміг адаптуватися до нових умов і почати інтенсивно розмножуватися (оціночна чисельсність 2006 року становила 100 млн особин).
Загалом видове різноманіття риб в Баренцовому морі зменшується з південного заходу на північний схід. Іхтіофауна моря налічує 114 видів риб з 42 родин:
- тріскові (Gadidae): тріска (Gadus), пікша (Melanogrammus aeglefinus), сайда (Pollachius virens), (Eleginus navaga), (Boreogadus saida);
- камбалові (Pleuronectidae): палтуси;
- лососеві (Salmonidae): сьомга (Salmo salar), кумжа (S. trutta), голець (Salvelinus), нельма (Stenodus nelma), (Coregonus autumnalis), сиг (Coregonus);
- також поширені морський окунь, зубатки, оселедець (Clupea harengus harengus), полярна акула (Somniosus).
У річки Кольського півострова на нерест заходять сьомга, нельма, омуль, сиг, вилов яких є важливою складовою господарства місцевих жителів.
Зубаті кити представлені білухою (Delphinapterus leucas), морською свинею (Phocoena phocoena), косаткою (Orcinus orca) та нарвалом (Monodon monoceros); великі беззубі кити винищені.
Через м'якість клімату південне узбережжя й острів Колгуєв вкриті тундрою з поодинокими острівцями полярної верби (Salix polaris) й карликової берези (Betula nana). Поверхня Шпіцбергену, Землі Франца-Йосифа, Нової Землі вкрита льодовиками; вузька прибережна смуга, що влітку звільняється від снігу й криги — полярна пустеля. На узбережжі та на краю морської криги живуть кільчаста нерпа (Phoca hispida), лахтак (Erignathus barbatus), гренландські тюлені (Pagophilus groenlandica) збираються взимку на розмноження в гирло Білого моря; численні колись моржі (Odobenus rosmarus) більше не зустрічаються в акваторії. Найбільший наземний хижак — білий ведмідь (Ursus maritimus). Згідно з останніми дослідженнями існують декілька генетично різних популяцій баренцовоморських білих ведмедів.
На прибережних скелях численні пташині базари морських птахів, що живляться рибою в морі: мартин трипалий (Rissa tridactyla), товстодзьоба (Uria lomvia) і тонкодзьоба кайри (U. aalge), чистуни (Cepphus), люрики (Alle alle).
Господарське використання
Баренцове море через власні сприятливі судноплавні умови має важливе транспортне значення для Росії, як ворота Північного морського шляху з незамерзаючим портом Мурманськ, як акваторія, що слугує майже єдиним шляхом сполучення (загальна довжина ліній 5 тис. км) для прибережних районів. З річок, що впадають у море, найважливіше транспортне значення має судноплавна Печора.
Риболовля
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt6TDBodmJtNXBibWR6ZGlWRE15VkJOV2RmTWpBeE0xOHdObDh3T1Y4ek5EazFYeVV5T0RFd016RTVNVE0xTlRRMUpUSTVMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFJYjI1dWFXNW5jM1lsUXpNbFFUVm5Yekl3TVROZk1EWmZNRGxmTXpRNU5WOGxNamd4TURNeE9URXpOVFUwTlNVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Важливе значення, через великий біологічний потенціал моря, має риболовецький промисел. У середині XX століття головними об'єктами промислу були: тріска (70 % вилову), пікша (19 %), морський окунь (4 %), оселедець (3 %), зубатка (2 %), палтус (1 %). Інтенсивний вилов донних видів риби призвів до колапсу обсягів риболовлі цінних видів на початку 1970-х років, першість зайняла мойва. На середину 1980-х років відмічалась позитивна тенденція відновлення чисельності цінних видів риби в морі. У Баренцовому морі найбільша у світі популяція тріски. Вилов риби здійснюють Норвегія і Росія, задля контролю за виловом 1976 року створено спільну комісію з риболовлі, яка встановлює граничні обсяги вилову (англ. Total Allowable Catches, TACs) та перерозподіляє квоти, накопичує статистичну інформацію. Проте значні обсяги вилову залишаються поза системою обліку, приватні рибалки занижують розміри улову, щоб не платити податки й збори.
У річки Кольського півострова на нерест заходять сьомга, нельма, омуль, сиг, вилов яких є важливою складовою господарства місцевих жителів.
Біля гирла Білого моря — промисел гренландського тюленя. Виловлюють також білуху і лахтака. Узбережжя Кольського півострова багате на їстівні морські водорості. На узбережжі також полюють на морських птахів, збирають їхні яйця і гагачий пух.
Порти
- Росія: Мурманськ — головний порт на морі, Печенга, , Нар'ян-Мар, .
- Норвегія: Вадсьо, , Кіркенес.
- Порт Вадсьо
- Порт Мурманська
- Канінський маяк
- Вайдагубський маяк
- Кільдинський-Північний маяк
Найважливіші статті вантажоперевезень: кам'яне вугілля, риба, будматеріали, ліс.
Енергетика
У вузькій , що поблизу Мурманська на Кольському півострові за часів СРСР 1968 року була зведена перша дослідно-промислова припливна електростанція потужністю 450 кВт (пізніше збільшена до 1,7 МВт).
Нафтовидобувна промисловість
Акваторія південно-східної частини моря є однією з найбільш розвіданих за запасами вуглеводнів на . Натхненні успіхом розвідки вуглеводнів на дні Північного моря в 1960-х роках норвежці 1969 року розпочали сейсмічні дослідження на шельфі Баренцового. Першу безуспішну розвідувальну свердловину на дні моря пробурила в 1980 році норвезька нафтогазова компанія NorskHydro. Через декілька років були розвідані перші газові родовища та , пізніше Сньовіт (норв. Snøhvit). Проте інтерес до моря з часом спав через те, що ряд свердловин дав лише газ (попит на природний газ на той час був низьким), а собівартість видобутку через віддаленість була високою. Інтерес до регіону відновився наприкінці 2000-х років — початок розробки Сньовіту, зроблено ряд нових відкриттів.
Розвідка в російській частині моря розпочалася приблизно в той самий час, що і на норвезькій стороні, радянські геологи були натхнені успіхом у Тимано-Печорському басейні. Перші розвідувальні свердловини були пробурені на початку 1980-х років. 1988 року було відкрите Штокманівське газоконденсатне родовище, 5-те найбільше у світі, потім у 1990 році Лудловське газове родовище. Проте економічна нестабільність 1990-х років в Росії призупинила розробку вуглеводнів на 20 років. На відкритому 1989 року шельфовому нафтовому родовищі Прирозломне, що розташоване в морі за 55 км на північ від селища Варандей, за 320 км від Нар'ян-Мару, 2013 року було видобуто першу російську арктичну нафту (сорт отримав назву , Arctic oil). За 2014 рік з бурової платформи було відвантажено 300 тис. тонн нафти. Глибини моря в районі родовища становлять 19-20 м; загальні запаси нафти становлять 70 млн тонн. Ліцензія на розробку належить компанії «Газпром нефть шельф» (дочірнє товариство «Газпром нефть»).
Геополітична складова
На Баренцовому морі (Сєвєроморськ) дислокується Північний флот ВМФ Росії, включно з атомними підводними човнами. Море слугує важливим коридором виходу в Північну Атлантику й Арктику для Росії. 12 серпня 2000 року в Баренцовому морі під час проведення навчань затонув російський атомний підводний човен «Курськ», усі 118 членів екіпажу (серед яких були й українці). Точні причини й розвиток подій залишаються нез'ясованими, офіційні заяви й остаточна версія слідства мають багато протиріч. Радіоактивне забруднення моря від атомних реакторів підводних човнів — гостра проблема для екології регіону.
- Міноносець «Розторопний» і есмінець «USS O'Bannon» в Баренцовому морі, 1992 рік
- Підписання норвезько-російської угоди про державний кордон
- Норвезько-російський кордон
Протягом багатьох десятиліть в акваторії моря існувала територіальна суперечка Норвегією і СРСР (потім Російською Федерацією). Причини цієї суперечки лежали в ряді кроків радянського керівництва: декларативне встановлення секторних кордонів в Арктиці 1926 року, передача певних фінських територій в районі Петсамо Норвегії в 1940-х роках. Керуючись положеннями 1958 року норвежці зайняли позицію визначення кордонів в акваторії моря згідно з рівновіддаленими лініями, у той час, як радянська сторона наполягала на власному задекларованому кордоні за меридіаном. Така позиція сторін призвела до появи «сірої зони» площею 175 тис. км² (12 % акваторії моря). Перші перемовини розпочалися 1974 року, які завершились через 2 роки проголошенням мораторію на розвідку вуглеводнів у цій зоні. 2010 року Норвегія і Росія підписали угоду про розмежування кордонів в сірій зоні за принципом обопільних поступок у принципах визначення кордонів. Договір був ратифікований і набрав чинності 7 липня 2011 року, відкривши сіру зону для розвідки вуглеводнів.
Дослідження
У 1594—1597 роках голландський мореплавець Віллем Баренц (нід. Willem Barendsz; 1550—1597) здійснив 3 безуспішні експедиції з метою знайти північно-східний прохід з Атлантики до Китаю та Індії. Під час експедицій були відкриті острови Ведмежий і Шпіцберген, обстежене західне узбережжя Нової Землі, проведений повний річний цикл метеорологічних спостережень, виміряні глибини моря під час ходу корабля.
З початку XIX століття починається наукове дослідження моря. У 1821-1824 роках на західному узбережжі Нової Землі працювала гідрографічна експедиція Федора Петровича Літке (1797—1882). 1837 року академік Карл Бер під час плавання на Нову Землю зібрав першу колекцію морських тварин. У першій половині XIX століття акваторію Печорського моря і Новоземельські протоки досліджував російський гідрограф, віцеадмірал Михайло Францович Рейнеке (1801—1859). 1870 року російський вчений Олександр Федорович Міддендорф (1815—1894) досліджує рух теплих атлантичних мас в Баренцовому морі, саме він запропонував назву для Нордкапської течії. Починаючи з 1871 і впродовж наступного десятиліття море досліджувала голландська наукова експедиція на судні «Віллем Баренц». досліджувала гідрологію моря в 1876-1878 роках. 1898 року було організовано російську Мурманську науково-промислову експедицію на судні «Андрій Первозванний» (пізніше «Мурман»), першому у світі судні, що було збудоване спеціально для океанологічних рейсів. Керівництво експедицією очолив Микола Михайлович Кніпович (1862—1939). 1899 року до Єкатерининської гавані з Соловецьких островів Білого моря переїздить . 1901 року море досліджував відомий норвезький мандрівник, надалі підкорювач Південного полюсу, Руал Амундсен (1872—1928).
- Зимівля експедиції Баренца на Новій Землі
- Поштова марка СРСР присвячена експедиції Ф. П. Літке
- М. Ф. Рейнеке
- О. Ф. Міддендорф
- М. М. Кніпович
- Модель судна «Персей»
Найбільших зусиль з дослідження моря, через його траспортну й господарську важливість, доклав СРСР. З 1921 року Мурманську біостанцію (підрозділ Океанографічного інституту) очолювали (1885—1940) і Костянтин Михайлович Дерюгін (1878—1938). 1937 року біостанцію перенесли на східне узбережжя Мурману, в Дальню Зеленецьку губу. Починаючи з 1923 року радянський океанолог вперше почав давати прогнози щодо майбутньої льодової обстановки на морі. Був створений (Плавучий морський науковий інститут), пізніше перетворений на . НДІ вже впродовж перших 20 років існування здійснив понад 80 наукових гідрологічних експедицій на судах «Микола Кніпович» і «Персей». Інститут проводив довготермінові глибинні гідрологічні вимірювання фізико-хімічних властивостей в профілі товщі морської води вздовж кольського меридіану (на північ від Кольської затоки), порівняння результатів яких давало змогу відслідити довготермінові тенденції зміни гідрологічних характеристик води в «Кольському розрізі». Також результатом досліджень інституту стала перша карта підводного рельєфу моря, складена 1933 року морським геологом (1898—1976).
Норвезький уряд підтримує морські біологічні дослідження, оскільки вони мають великий потенціал для розвитку фармацевтики, харчової і легкої промисловостей косметичної галузі. Це створення нових робочих місць та сталий розвиток регіону з головним центром у місті Тромсе. , що базується в університеті Тромсе, єдиний з 14 науково-дослідних центрів (норв. Norges forskningsråd), що спеціалізується на дослідженні біологічно активних речовин арктичних організмів заради подальшого використання таких речовин у фармацевтиці та харчовій промисловості.
Екологія та охорона природи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU1TDB0aGJtUmhiR0ZyYzJoaFgyNWhkSFZ5WlY5eVpYTmxjblpsTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTFlXNWtZV3hoYTNOb1lWOXVZWFIxY21WZmNtVnpaWEoyWlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Відкрита частина Баренцова моря в порівнянні з акваторіями інших арктичних морів забруднена не досить сильно. Але зона, де активно пересуваються судна, вкрита нафтовою плівкою. Води Кольської, Териберської, Мотовської заток піддаються найбільшому антропогенному забрудненню, здебільшого нафтопродуктами. Загальний стік забруднених вод до Баренцового моря становить 150 млн м³. Отруйні речовини постійно накопичуються в донному ґрунті моря і можуть слугувати джерелом вторинного забруднення вод.
1932 року на Мурманському березі навколо архіпелагу на площі 70 530 га (з яких акваторія моря 49 583 га) було створено Кандалакський заповідник задля збереження місць проживання морських птахів, передусім гаги. Пізніше до території заповідника були включені й інші території Мурманської області. 1994 року вся територія архіпелагу Земля Франца-Йосифа (1,6 млн га) з прилеглою акваторією (2,6 млн га) була включена до новоствореного однойменного заказника задля збереження природних ландшафтів і місць розмноження білих ведмедів, морських птахів. У Печорській губі та на островах Гуляєві Кошки на площі 313 400 га (акваторія моря 181 900 га) 1997 року створено .
Див. також
Джерела
- Баренцове море [ 31 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Українська радянська енциклопедія : у 12 т. / гол. ред. М. П. Бажан ; редкол.: О. К. Антонов та ін. — 2-ге вид. — К. : Головна редакція УРЕ, 1974–1985.
- Баренцево море // Большая советская энциклопедия : в 30 т. / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : «Советская энциклопедия», 1969—1978. (рос.).
- (англ.) John Wright (30 November 2001). The New York Times Almanac 2002. [ 11 січня 2014 у Wayback Machine.] Psychology Press. p. 459. .
- Баренцево море // Краткая географическая энциклопедия : [в 5 т.] / гл. ред. А. А. Григорьев и др. — М. : Советская энциклопедия, 1960. — Т. 1 : Ааре — Дятьково. — 563 с.
- (рос.) Баренцево море // Морской энциклопедический словарь. Том 1 А-И / под ред. В. В. Дмитриева. — Л. : Судостроение, 1991. -504 с.
- (англ.) Ole Gunnar Austvik (2006) Oil and gas in the High North. [ 12 вересня 2007 у Wayback Machine.] Security Policy Library no. 4, The Norwegian Atlantic Committee. ISSN 0802-6602.
- (англ.) Barents Sea // Encyclopædia Britannica, 1911.
- (рос.) Моря нашей Родины. — М. : Детгиз, 1954. — 359 с.
- (рос.) Минкин А. А. Топонимы Мурмана. [ 2012-09-05 у Wayback Machine.] — Мурманск: Мурманское книжное издательство, 1976.
- (рос.) Ушаков И. Ф. Кольская земля. — Мурманск: Мурманское книжное издательство, 1972.
- (рос.) , Моря (Природа мира). — М. : Мысль, 1999. — 400 с. ISBN 5-244-00624-Х
- (англ.) International Hydrographic Organization. 1953.
- (рос.) Добровольский А. Д., Моря СССР. — М. : Издательство МГУ, 1982. — 192 с.
- (англ.) Doré, A. G. (Sep 1995). Barents Sea Geology, Petroleum Resources and Commercial Potential, 48 (3). [ 3 березня 2016 у Wayback Machine.] — Arctic Institute of North America.
- (рос.) Богоров В. Г. Жизнь моря. — М. : Молодая гвардия, 1954. — 307 с.
- (англ.) Zeeberg, JaapJan; David J. Lubinski; Steven L. Forman (September 2001). Holocene Relative Sea Level History of Novaya Zemlya, Russia and Implications for Late Weichselian Ice-Sheet Loading [ 16 листопада 2009 у Wayback Machine.]. Quaternary Research (Quaternary Research Center/Elsevier Science) 56 (2): 218—230. doi:10.1006/qres.2001.2256. ISSN 0033-5894.
- New volcano discovered in the Barents Sea. // Bludd, Ellen Kathrine. Kommunikasjonsrådgiver. Published: 10.05.23, 15:05 Updated: 16.05.23, 11:15
- Вулкан в центрі кратера часів Льодовикового періоду знайшли на дні Баренцева моря. // Автор: Анатолій Шевченко. 23.05.2023
- Кидається уламками з надр Землі: у серці Баренцового моря виявили вулкан, що діє. 17.05.2023, 14:43
- Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів. / Укладач — К. : ДНВП «Картографія», 2008.
- (рос.) Физико-географический атлас мира / под ред. акад. . — М. : Академия наук СССР и ГУГГК ГГК СССР, 1964. — 298 с. — 20 тис. прим.
- Дані наведено для точки з координатами 73,5° пн. ш. 30,5° сх. д. (над жолобом Медвежого острова) за період 1893—2001 років.
- (рос.) Танцгора А. И. О течениях Баренцева моря / Гидрологические исследования в Баренцевом, Норвежском и Гренландском морях. — М., 1959.
- (англ.) Haugan, P. M., Johannessen, O. M. and Sandven, S. Sea ice modeling in the Barents Sea during SIZEX 89. — IGARSS´90 symposium, Washington D. C., 1990.
- (рос.) Богоров В. Г. Моря и океаны (Научно-популярная библиотека). — Л. : Государственное издательство технико-теоретической литературы, 1949. — 39 с.
- (англ.) Mark D. Spalding et al. Marine Ecoregions of the World: A Bioregionalization of Coastal and Shelf Areas. Vol. 57 No. 7. July/August 2007. pp. 573—583. doi: 10.1641/B570707
- (рос.) Жизнь животных. Том 1. Беспозвоночные. / Под ред. члена-корреспондента АН СССР профессора Л. А. Зенкевича. — М. : Просвещение, 1968. — с. 576.
- (рос.) Яшнов В. А. Планнтическая продуктивность северных морей СССР. — М., 1940.
- (рос.) Линко А. К. Исследования над составом и жизнью планктона Баренцова моря. — СПБ, 1907.
- (рос.) Моллюски Баренцова моря / Труды Полярного научно-исследовательского института морского рыбного хозяйства и океанографии, 1931, т. 1.
- (рос.) Зеленина Д. А., Мюге Н. С., Волков А. А., Соколов В. И. (2008). Камчатский краб (Paralithodes camtschaticus) в Баренцевом море: сравнительное исследование интродуцированных и нативных популяций. Генетика, т. 44, сс. 983—991. DOI: 10.1134/S001667580807014X
- (рос.) Книпович Н. М. Определитель рыб морей Баренцева, Белого и Карского. — М., 1926.
- (англ.) C. Michael Hogan (2008) Polar Bear: Ursus maritimus, [ 24 грудня 2008 у Wayback Machine.] Globaltwitcher.com, ed. Nicklas Stromberg.
- (рос.) Белинский Н. А., Истошин Ю. В. Моря, омывающие берега Советского Союза. — М.: Воениздат, 1956.
- (рос.) Есипов В. К. Промысловые рыбы Баренцова моря. — Л.-М., 1937.
- (рос.) Биология и промысел мурманской сельди [Сборник], под ред. В. Н. Тихонова. — М.-Л., 1939.
- (англ.) The Barents Sea Cod — the last of the large cod stocks. [ 23 квітня 2022 у Wayback Machine.] — World Wildlife Fund.
- (англ.) The History of the Joint Norwegian-Russian Fisheries Commission. [ 14 липня 2014 у Wayback Machine.] — FNI PROJECTS.
- (англ.) Snøhvit Gas Field, Norway. [ 5 грудня 2016 у Wayback Machine.] — Offshore Technology.
- (англ.) Snøhvit. [ 1 травня 2016 у Wayback Machine.] — Statoil.
- (англ.) Adams, Beckett (2012-01-10). «Massive Oil Deposit Discovered in Arctic Region.»
- (рос.) Миллер А. «Газпром» став піонером освоєння російського шельфу Арктики. [ 28 березня 2016 у Wayback Machine.] — Повідомлення Управління інформації ВАТ «Газпром» від 20 грудня 2013 року.
- (рос.) Год в компании. Основные события из жизни «Газпром нефти» в объективе фотокамеры. [ 8 грудня 2015 у Wayback Machine.] — «Газпром нефть», грудень 2014 року.
- Виллем Баренц // Большая советская энциклопедия : в 30 т. / гл. ред. А. М. Прохоров. — 3-е изд. — М. : «Советская энциклопедия», 1969—1978. (рос.).
- (рос.) Фер Г. де, Плавания Баренца 1594—1597. — Л., 1936
- (рос.) Пасецкий В. М., Виллем Баренц (1550—1597). — М., 1956.
- (рос.) Кандалакшский государственный заповедник [ 21 квітня 2016 у Wayback Machine.] — офіційний сайт заповідника.
- (рос.) Заказник Земля Франца-Иосифа [ 10 березня 2016 у Wayback Machine.] — Природні території Росії під особливою охороною. Інформаційна система.
- (рос.) Коротко о Ненецком заповеднике [ 2 серпня 2011 у Wayback Machine.] — Природні території Росії під особливою охороною. Інформаційна система.
Література
- (рос.) Визе В. Ю. Моря Советской Арктики. — М.-Л., 1948.
- (рос.) Воскресенский С. С., Леонтьев О. К., Спиридонов А. И. и др. Геоморфологическое районирование СССР и прилегающих морей : Учебное пособие. — М. : Высшая школа, 1980. — 343 с.
- (рос.) Геоморфология СССР. Дальний Восток и берега морей, омывающих территорию СССР / Под ред. А. А. Асеева, С. С. Коржуева. — М. : Наука, 1982. — 277 с.
- (рос.) Геоэкология шельфа и берегов морей России / Под ред. Н. А. Айбулатова. — М. : Ноосфера, 2001. — 427 с.
- (рос.) Григорьев А. А. Материалы к физической географии северо-восточной части Кольского полуострова. — Л., 1932.
- (рос.) Дерюгин К. М. Фауна Кольского залива и условия ее существования. — П., 1915.
- (рос.) Добровольский А. Д., Залогин Б. С. Моря СССР. — М. : Изд-во МГУ, 1982.
- (рос.) Зенкевич Л. А. Фауна и биологическая продуктивность моря. — М., 1947. — Т. 2.
- (рос.) Зенкевич Л. А. Биология морей СССР. — М. : Изд-во АН СССР, 1963. — 739 с.
- (рос.) Кондрин А. Т., Косарев А. Н., Полякова А. В. Экологическое состояние морей России. — М. : Изд-во МГУ, 1993.
- (рос.) Леонов А. К. Региональная океанография. — Л. : Гидрометеоиздат, 1960.
- (рос.) Обзор экологического состояния морей СССР и отдельных районов Мирового океана за 1989 г. — Л. : Гидрометеоиздат, 1990. — 174 с.
- (рос.) Фауна беспозвоночных Карского, Баренцева и Белого морей (информатика, экология, биогеография). — Апатиты : Кольский научный центр РАН, 2003. — 387 с.
- (рос.) Новиков М. А. Эколого-рыбохозяйственное картографирование акваторий Баренцева и Белого морей: теоретические основы и методические подходы. — Мурманск : Изд-во ПИНРО, 2002. — 91 с.
- (рос.) Шамраев Ю. И., Шишкина Л. А. Океанология. — Л. : Гидрометеоиздат, 1980.
Посилання
- (рос.) Карти Мурманського узбережжя. [ 30 листопада 2019 у Wayback Machine.]
- (англ.) Barents Sea environment and conservation. — World Wildlife Fund (2008).
- (англ.) (нім.) Ілюстрований каталог форамініфер Баренцового моря. [ 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- (рос.) Шошина Е. В. Определитель водорослей Баренцева моря. [ 30 червня 2014 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ba rencove mo re ros Barencevo more norv Barentshavet okrayinne more Pivnichnogo Lodovitogo okeanu sho lezhit mizh arhipelagami Shpicbergen Norvegiya Nova Zemlya Zemlya Franca Josifa Rosiya i Skandinavskim pivostrovom Plosha 1438 tis km Bilsha chastina dna na pivdni kontinentalnij shelf perevazhni glibini 100 350 m maksimalna 600 m na pivdennomu zahodi v Zahidnomu zholobi Serednij ob yem vodi 322 tis km Pivdenno shidna chastina akvatoriyi cherez osoblivij gidrologichnij i gidrohimichnij rezhim viokremlyuyetsya v Pechorske more Cherez visokoshirotne polozhennya more maye skladnu lodovu obstanovku prote cherez vpliv teployi Nordkapskoyi techiyi pivdenni porti Murmansk ne zamerzayut i vzimku More bagate na biologichni resursi vazhlivij region morskoyi ribolovli Vazhlivij transportnij vuzol Pivnichnogo morskogo shlyahu pivnichni vorota yevropejskoyi chastini Rosiyi Nazvano na chest gollandskogo moreplavcya Villema Barenca Na shelfi morya vidkrito znachni pokladi prirodnogo gazu i nafti Prirozlomne Barencove more75 pn sh 40 sh d 75 pn sh 40 sh d 75 40Roztashuvannya Pivnichnij Lodovitij okeanPriberezhni krayini Norvegiya i RosiyaNajbilsha glibina 600 m i 230 mSerednya glibina 100 350 mPlosha 1 424 000 km Vpadayuchi richki PechoraVpadayucha richka d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d d i dBarencove more u VikishovishiNazvaMurmanske more na karti Tabula Russiae 1614 rik Na riznih kartah riznih chasiv more nosit nazvu Murman Pivnichne Siverske Studene Murman urman pomorska nazva normaniv norman norvezhciv yaka poshirilas na use pivnichne uzberezhzhya Kolskogo pivostrova j more na pivnich vid Bilogo Zvuk n transformuvavsya u zvuk m a zvuk o vin v comu slovi ta po teperishnij chas v norvezkij i shvedskij movah vimovlyayetsya yak m yakij u nur man Taku nazvu more nosit i na karti Arktiki Gerarda Merkatora lat Gerardus Mercator datovanij 1595 rokom Na francuzkih kartah XVII stolittya zustrichayutsya napisi Moskovske more Suchasnu nazvu more otrimalo 1853 roku na kartah bulo nazvane na chest gollandskogo moreplavcya Villema Barenca sho namagavsya naprikinci XVI stolittya vidnajti pivnichno shidnij prohid do Tihogo okeanu Fiziko geografichne polozhennyaAkvatoriya Barencovogo morya Barencove more okrayinna chastina Pivnichnogo Lodovitogo okeanu sho lezhit mizh materikovim beregom Yevropi Novoyu Zemleyu Zemleyu Franca Josifa i Shpicbergenom mizh 81 52 i 66 44 pivnichnoyi shiroti 16 30 i 68 32 shidnoyi dovgoti Mezhi j protoki Barencove more yak okrayinne maye chitki kordoni na pivdennomu zahodi pivdni j chastkovo shodi inshi mezhi morya viznachayutsya umovnimi liniyami Zgidno z viznachennyam mezh akvatorij Svitovogo okeanu Mizhnarodnoyu gidrografichnoyu organizaciyeyu angl International Hydrographic Organization kordoni morya nastupni Na zahodi mezhuye z Norvezkim i Grenlandskim moryami po umovnij liniyi ostriv Zahidnij Shpicbergen ostrova Vedmezhij ostrova Vedmezhij mis Nordkap Skandinavskogo pivostrova Norvegiya Na pivnochi z akvatoriyeyu Pivnichnogo Lodovitogo okeanu protokoyu mizh ostrovami Zahidnij Shpicbergen i Pivnichno Shidna Zemlya dali vid na Pivnichno Shidnij Zemli na zahid do ostroviv i Kvitoya Bilij arhipelagu Shpicbergen ostriv Viktoriya ostrova Zemlya Aleksandri pivnichni mezhi arhipelagu Zemlya Franci Josifa Na shodi z Karskim morem po liniyi vid ostrova Greem Bell arhipelagu Zemlya Franca Josifa do Pivnichnogo ostrova Novoyi Zemli dali Novozemelskimi protokami Matochkin Shar Karski Vorota Yugorskij Shar do materikovogo uzberezhzhya Na pivdni umovna mezha z Bilim morem prohodit po liniyi mis Kanin Nis mis Svyatij Nis Pivdenno shidna chastina mizh ostrovom Kolguyev Nova Zemlya Vajgach i Pecherskoyu guboyu cherez svoyeridnij gidrologichnij rezhim viokremlyuyetsya v shelfove Pechorske more Plosha morya stanovit 1438 tis km ce odne z najbilshih moriv Svitovogo okeanu serednij ob yem vodi 316 tis km Bilsha chastina morya zajmaye arktichnij shelf otzhe seredni glibini 100 350 m 222 m maksimalna 600 m Ostrovi Ostroviv u vidkritij chastini Barencovogo morya malo najbilshij z nih Kolguyev viddilenij vid uzberezhzhya Pomorskoyu protokoyu Iz zahodu pivnochi j shodu more obmezhene ostrovami arhipelagiv Shpicbergen Zemlya Franca Josifa i Nova Zemlya Neveliki ostrovi zgrupovani v arhipelagi sho roztashovani poblizu materika abo velikih ostroviv Tepli atlantichni vodi ta silne hvilyuvannya shvidko zrujnuvali j rozmili za istorichnij chas zalishki lodovikovoyi epohi peresharovani pishano lodisti ostrovi shidnoyi ta pivdennoyi shelfovoyi chastini morya I vidbulosya ce znachno shvidshe nizh v inshih arktichnih moryah Zalishilis chislenni rozpovidi pro deyaki z nih zemlya na 72 pivnichnoyi shiroti yaku bachili moreplavci 1553 roku vidomij u XVII stolitti pishanij ostriv Duzhka mizh girlom Pechori ta Novoyu Zemleyu 1688 roku buv vidmichenij ostriv dovzhinoyu u dekilka mil za 40 km na pivnichnij shid vid ostrova Kolguyev Beregi ta zatoki Okremi dilyanki morskogo uzberezhzhya vidnosyatsya do riznih morfologichnih tipiv beregiv zagalom abrazijni zustrichayutsya akumulyativni j lodovikovi Norvezki beregi Skandinavskogo pivostrova porizani chislennimi fjordami Rosijski beregi Kolskogo pivostrova strimki korinni pervinno rivni tektonichnogo genezisu v rajoni Murmanska buhtovi Najbilshi zatoki iz zahodu na shid norv Porsangerfjorden norv Varangerfjorden Motovska Kolska i U mezhah Rosiyi na shid vid misu Kanin Nis kontinentalne uzberezhzhya maye pologishi beregi dekilka zruchnih buht Uzberezhzhya pivostrova Kanin virivnyane abrazijno akumulyativne uzberezhzhya Cheskoyi gubi yak i ostrova Vajgach abrazijno buhtove pechorske uzberezhzhya potamogenne utvorene richkovimi nanosami Najbilshi zatoki Zahidne uzberezhzhya Novoyi Zemli zagalom pologe i gorbiste na pivdni skidchasti u centralnij chastini fiordove pivnichnij chastini vpritul do morya pidhodyat lodoviki deyaki stikayut pryamo do morya Lodovikovi beregi harakterni takozh dlya arhipelagu Zemlya Franca Josifa Uzberezhzhya ostroviv arhipelagu Shpicbergen skelyaste fiordove Lodovikovi beregi harakterni dlya ostrova Pivnichno Shidna Zemlya Porsanger fiord Varanger fiord Motovska zatoka Mis Svyatij Nis Cheska guba Richkovij stik Richkovij stik do morya nevelikij 163 km na rik 90 jogo zoseredzheno v pivdenno shidnij chastini morya Pechorske more same tut vin istotno vidbivayetsya na gidrologichnih umovah morya tut do morya nesut svoyi vodi 2 veliki richki Pechora 130 km na rik j Na pivnichne uzberezhzhya Norvegiyi i bereg Kolskogo pivostrova pripadaye blizko 10 stoku Pechenga Kola Voronyacha Richkovij stik silno variyuyetsya za sezonami maksimum navesni skres richok tanennya snigu v basejni richok minimum voseni ta vzimku lishe doshove j gruntove zhivlennya richok Geologiya i relyef dnaU geologichnomu plani ne shelfova chastina Barencovogo morya predstavlena proterozojskogo viku Formuvannya geologichnoyi strukturi dna morya pov yazano z dvoma epohami kaledonskogo orogenezu koli vnaslidok zitknennya ta Kanadskoyi platformi utvorilasya Lavraziya a piznishe ostannya zitknulas z Angaridoyu Zahidnim Sibirom Podalshu geologichnu istoriyu morya viznachalo zatuhannya kaledonskogo gorotvorennya pochatok riftoutvorennya yak chastini zagalnogo rozpadu Pangeyi Znachnij vpliv na relyefoutvorennya dna morya mali ostannya epoha chetvertinnogo zledeninnya Pid chas yakih pivdenna chastina morya bula suhodolom yakim tekli richki prorizayuchi dolini na pivnichnij zahid Nova Zemlya sluguvala odnim z centriv ostannogo piznodriasovogo pokrivnogo zaledeninnya 10 tis rokiv tomu Podalshe tanennya lodovikiv j pov yazani z cim izostatichni ruhi prishvidshili ekzogenni procesi eroziyu denudaciyu j osadonakopichennya Na shelfovij chastini na glibinah 200 i 70 m prostezhuyutsya zalishki minulih morskih uzberezh terasovi ustupi lodovikovo denudacijni j lodovikovo akumulyativni formi relyefu ostannih regresij morya Relyef dna Dno Barencovogo morya predstavlene skladno rozchlenovanoyu pidvodnoyu rivninoyu z hvilyastoyu poverhneyu trohi pohiloyu na zahid i pivnichnij shid U relyefi dna Barencovogo morya vidilyayutsya pidvodni rivnini Centralne plato visochini Centralna minimalna glibina 64 m Perseya 63 m pivnichnishe Centralnoyi Murmanske pidnyattya Pivnichno Kaninska i Gusina banki na pivdni zapadini Centralna minimalna glibina 386 m viddilyaye Centralne uzvishshya vid Novoyi Zemli zholobi minimalna glibina 600 m abo Ostrova Vedmezhogo maksimalna glibina 600 m vidkrivayetsya v Norvezke more 430 m mizh arhipelagami Shpicbergen i Zemlya Franca Josifa mizh Zemleyu Franca Josifa j Novoyu Zemleyu Pivdenna chastina morya kontinentalnij shelf z glibinami menshe nizh 200 m z virivnyanim relyefom Dlya priberezhnih dilyanok morskogo dna harakterni pishani gryadi sho yih utvoryuyut priplivno vidplivni techiyi chislenni dribni nerivnosti visotoyu do 5 m Rosijskij okeanolog vvazhav Barencove more klasichnim prikladom vplivu relyefu dna na gidrologichni procesi v tovshi vod Donni vidkladi Donni vidkladi predstavleni piskom galkoyu i shebenem u centralnij ta pivnichnij chastini na uzvishshyah mulistim piskom tovshina vidkladen do 0 5 m u zapadinah mulom Shiroko poshirenij ulamkovij material reliktovih zledenin Zagalom nevisoki tempi osadonakopichennya 30 mm za 1 tis rokiv poyasnyuyetsya vidsutnistyu dzherel terigennogo materialu najbilsha richka basejnu morya Pechora zalishaye uves svij alyuvij v Pechorskij gubi berega skladeni zdebilshogo granitnimi porodami Pidvodni vulkani V Barencevomu mori vidomi dva gryazovi vulkani odin z yakih bulo vidkrito v 2023 roci v hodi ekspediciyi naukovo doslidnogo sudna Kronprins Haakon z pilotovanim pidvodnim aparatom ROV Aurora v pivdenno zahidnij chastini morya na glibini 400 metriv ta na vidstani 70 morskih mil na pivden vid ostrova Vedmezhij Pro vidkrittya diyuchogo pidvodnogo gryazovogo vulkanu povidomila pressluzhba Arktichnogo universitetu Norvegiyi KlimatZimova pogoda na pivdennomu uzberezhzhi morya Norvegiya Pivnichna akvatoriya morya lezhit v arktichnomu a pivdenna v subarktichnomu klimatichnomu poyasi Na pivnochi cilij rik perevazhayut a na pivdni vlitku pomirni povitryani masi Na mezhi zitknennya cih povitryanih mas utvoryuyetsya arktichnij front vid Islandiyi cherez ostriv Vedmezhij do pivnochi Novoyi Zemli Lodovij pokriv cilorichnij Nizki temperaturi povitrya cilij rik Atmosfernih opadiv vipadaye nedostatno Chitko vidstezhuyetsya sezonna zmina perevazhayuchih vitriv Dosit veliki richni amplitudi temperaturi povitrya Cherez more prohodyat trasi atlantichnih cikloniv sho nesut tepli povitryani masi iz zahodu na pivnichnij shid vglib Arktiki Dosit chasto takij perenos pererivayetsya vtorgnennyam grebnya sho spuskaye holodni arktichni povitryani masi daleko na pivden Rivninnij harakter Shidno Yevropejskoyi rivnini dozvolyaye bezpereshkodno ce robiti azh do akvatoriyi Chornogo morya Pogodni umovi nad morem odni z najminlivishih i najneperedbachuvanishih Meteorologichni procesi rozvivayutsya dosit burhlivo j strimko osoblivo navesni j voseni koli vidbuvayetsya perebudova atmosfernih barichnih poliv Klimatichni umovi morya znachno m yakishi v porivnyanni z takimi nad akvatoriyami inshih arktichnih moriv Tut vipadaye bilshe atmosfernih opadiv temperaturi povitrya znachno vishi zimi m yakishi richni amplitudi temperaturi povitrya neznachni vologist visoka Zagalom pogirshennya klimatichnih umov vidbuvayetsya v napryamku vid pivdennogo zahodu na pivnichnij shid Seredni richni temperaturi povitrya ostriv Vedmezhij 1 6 C Shpicbergen 5 2 C Zemlya Franca Josifa 10 5 C Cilij rik perevazhaye pohmura pogoda 7 8 baliv Richna suma atmosfernih opadiv kolivayetsya vid 250 mm na pivnochi do 500 mm na pivdennomu zahodi Norvegiya Zmina barichnih poliv sprichinyuye zmini atmosfernogo tisku j napryamku vitru sho svoyeyu chergoyu vplivayut na sezonni kolivannya rivnya morya do 0 4 0 5 m u Murmansku z maksimumom rivnya u period listopad gruden minimumom traven cherven Trivali vitri viklikayut zginno naginni kolivannya do 3 m na Kolskomu uzberezhzhi do 1 m poblizu Shpicbergenu do 0 5 m u beregiv Novoyi Zemli Zima Vzimku pidsilyuyetsya sho aktivizuye arktichnij front nad centralnoyu akvatoriyeyu Barencovogo morya posilyuyetsya diyalnist cikloniv z pogirshennyam pogodi rizkoyu zminoyu temperatur Seredni temperaturi povitrya vzimku 20 22 C na pivnichnih ostrovah 10 15 C na pivdennomu uzberezhzhi 2 C v zahidnij chastini morya Perevazhayut pivdenno zahidni vitri zi shvidkistyu 4 7 m s chasom do 16 m s Lito Vlitku Islandskij minimum zmenshuye aktivnist a Sibirskij anticiklon rozmivayetsya nad morem utvoryuyetsya stijkij anticiklon z pohmuroyu proholodnoyu pogodoyu Seredni temperaturi povitrya vlitku vid 4 C na pivnochi do 9 C v zahidnij chastini v zalezhnosti vid miscevih fiziko geografichnih umov Perevazhayut tihi pivnichno shidni vitri na zahodi chasti shtormi koli pivdenno zahidni vitri 10 12 m c prinosyat teple povitrya z Atlantiki GidrologiyaGidrologichnij rezhim utvoryuyetsya cirkulyaciyeyu morskih vod iz riznimi vlastivostyami i riznogo genezisu tepli vodi Atlantiki iz zahodu tepli richkovi vodi z pivdnya holodni polyarni j miscevi vodi Temperatura vodi Zavdyaki oteplyuvalnomu vplivu teployi Nordkapskoyi techiyi pivdenno zahidna chastina Barencovogo morya ne zamerzaye i protyagom usogo roku dostupna dlya navigaciyi Temperatura vodi Barencovogo morya vzimku vid 5 na pivdni 0 3 C v centri do temperaturi zamerzannya na pivnochi vlitku temperaturi povitrya j poverhnevogo sharu vod morya malo riznyatsya na pivdni do 9 v centralnij chastini do 5 C na pivnochi nizhche 0 C Vlitku poblizu uzberezhzhya verhnij shar 7 8 m mozhe progrivatis do temperaturi 9 14 C Rozpodil temperaturi v tovshi morskoyi vodi zalezhit vid nastupnih chinnikiv poshirennya teplih atlantichnih vod sho poshiryuyutsya na shid pidvodnimi zholobami zimovogo oholodzhennya sho poshiryuyetsya na znachnu glibinu relyefu dna Serednya temperatura vodi C na riznih gorizontah Gorizont m Sichen Lyutij Berezen Kviten Traven Cherven Lipen Serpen Veresen Zhovten Listopad Gruden0 3 80 3 20 3 20 3 32 3 32 4 76 6 35 8 60 7 15 5 94 4 76 4 2610 3 82 3 27 3 22 3 22 3 28 4 71 6 25 8 56 7 11 5 86 4 78 4 2420 3 94 3 31 3 17 3 32 3 30 4 65 6 03 8 07 7 13 5 94 4 78 4 1650 3 95 3 34 3 20 3 25 3 22 4 19 4 48 4 87 5 99 5 82 4 78 4 19100 3 96 3 35 3 17 3 27 3 13 3 80 3 97 4 35 4 90 5 03 4 78 4 20200 3 83 3 30 3 14 3 10 2 78 3 30 3 31 3 61 4 30 4 15 4 47 4 13300 3 36 2 86 2 72 2 36 2 17 2 28 2 52 2 65 3 57 3 08 3 68 3 43 Dlya Barencovogo morya harakternij holodnij promizhnij shar glibini 50 100 m Silne viholodzhuvannya vidbuvayetsya v ulogovinah 1 7 C kudi ne pronikayut tepli vodi a takozh nad pidvodnimi visochinami sho pereshkodzhayut poshirennyu glibinnih teplih solonih vod shapki holodnoyi vodi U milkovodnij pivdenno shidnij chastini morya sezonni zmini temperaturi vodi dobre virazheni vid poverhni do dna vzimku po vsij tovshi vodi nizka temperatura vlitku dobre progrivayetsya verhnij shar vodi do glibin 15 18 m nizhche yakogo temperatura rizko znizhuyetsya do dna Suttyeve poteplinnya morskih vod vidmichayetsya ostannye stolittya pochinayuchi zi sposterezhen 1920 roku Take poteplinnya pryamo vplivaye yak na kilkist krigi na poverhni tak i na obsyag biomasi v tovshi vodi zbilshennya teplolyubnih vidiv Solonist Solonist poverhnevih vod vidkritoyi chastini Barencovogo morya nablizhayetsya do peresichnoyi solonosti okeanu 32 35 u pivdenno shidnij chastini zavdyaki prinesennyu richkami prisnih vod trohi nizhcha 33 0 34 0 Najbilsha solonist prostezhuyetsya v glibokomu Zahidnomu zholobi 34 9 yakim do morya potraplyaye tepla 2 C atlantichna voda U priberezhnij smuzi morya navesni ta vlitku solonist znizhuyetsya do 30 32 naprikinci zimi zrostaye do 34 0 34 5 Stratifikaciya solonosti v tovshi morskoyi vodi pov yazana yak z relyefom dna tak i z priplivom atlantichnih i richkovih vod Perevazhno zbilshuyetsya vid 34 na poverhni do 35 1 poblizu morskogo dna nad pidvodnimi visochinami stratifikaciya virazhena menshe Sezonni kolivannya stratifikaciyi solonosti virazheni slabko vlitku mozhna vidznachiti verhnij 20 m shar bilsh prisnoyi vodi solonist yakogo virivnyuyetsya vzimku z glibshimi sharami Vodni masi U Barencovomu mori sposterigayutsya 4 tipi vodnih mas Tepla solona vodna masa sho zahodit z pivnochi Atlantichnogo okeanu temperatura vodi gt 3 C solonist gt 35 Vzimku povnistyu zajmayut pivdenno zahidnu a vlitku centralnu chastinu morya Holodni arktichni vodi sho zahodyat pivnichnimi protokami temperatura vodi lt 0 C solonist lt 35 Vlitku povnistyu zajmayut pivnichno shidnu akvatoriyu Tepli oprisneni richkovim stokom na pivdni j lodovikovoyu krigoyu na pivnochi vodi uzberezh temperatura vodi gt 3 C solonist lt 34 7 Vlitku zajmayut pivdennu chastinu morya vzimku ne vidriznyayutsya vid arktichnih slidi prisutni lishe u verhnomu gorizonti Holodni j soloni miscevi vodi sho utvoryuyutsya transformaciyeyu atlantichnih Vzimku povnistyu zajmayut pivnichno shidnu akvatoriyu Na stiku mizh polyarnimi i atlantichnimi vodnimi masami utvoryuyetsya polyarnij front U zahidnij chastini morya nedaleko vid ostrova Vedmezhij front stabilnij iz roku v rik znachnoyu miroyu vin viznachayetsya miscevim relyefom dna u shidnij chastini morya poblizu Novoyi Zemli front difuznij i jogo polozhennya mozhe zminyuvatisya yak z rokami tak i vprodovzh odnogo sezonu Konvekciya Vodnij obmin z susidnimi moryami suttyevo vplivaye na vodnij balans cherez protoki vhodit i vihodit po 76 tis km 25 zagalnogo ob yemu vodi v Barencovomu mori z yakih 59 tis km nese tepla Nordkapska techiya z Atlantiki Ci potoki prinosyat 177 1012 kkal za rik 88 z yakih poglinayetsya vlasne Barencovim morem a tilki 12 viddayetsya susidnim moryam Navesni vlitku pid vplivom oprisnennya poverhnevih shariv gustinna stratifikaciya vod dosit chitko virazhena na vsij akvatoriyi morya v rezultati osinnogo oholodzhennya vidbuvayetsya virivnyuvannya velichin gustini z glibinoyu U pivnichnij chastini zimova konvekciya ohoplyuye shar 50 75 m nad pidvodnimi uzvishshyami syagaye morskogo dna Morski techiyi Barencove more sluguye arenoyu vzayemodiyi teplih solonih morskih mas Atlantichnogo okeanu z holodnimi oprisnenimi Pivnichnogo Lodovitogo Sistema cirkulyaciyi zalezhit vid sezonnih zmin i pryamo vplivaye na harakter lodovih umov i biomasu Na techiyi Barencova morya istotno vplivayut velikomasshtabni barichni polya Tepli atlantichni vodi z temperaturoyu 4 12 C i solonistyu 35 potraplyayut do morya zi shvidkistyu 25 sm s z pivdennogo zahodu u viglyadi Nordkapskoyi techiyi chastina Golfstrimu sho dilitsya na 2 potuzhni gilki na shid vid 25 meridianu pline smugoyu 40 50 km na shid vzdovzh uzberezhzhya zi shvidkistyu 15 20 sm s do ostrova Kolguyev de podilyayetsya na Kaninsku i Kolguyevsku techiyi pline smugoyu 100 km pivnichnishe zi shvidkistyu 5 sm s povertayuchi vid 40 meridianu na pivnichnij shid utvoryuyetsya Zahidno Novozemelska techiya zlivayetsya z Kolguyevskoyu i holodnoyu techiyeyu z Karskih Vorit i pryamuye na pivnich vzdovzh uzberezhzhya Novoyi Zemli Holodni arktichni vodi potraplyayut glibokovodnimi zholobami mizh ostrovami z pivnochi Vzdovzh pidvodnoyi visochini Perseya na pivdennij zahid do ostrova Vedmezhij pryamuye holodna Vid ostrova Nadiyi cya techiya maye nazvu shvidkist 50 sm s Vnaslidok riznoyi shilnosti miscevoyi holodnoyi ta bilsh prisnoyi vodi z teplishoyu j solonishoyu atlantichnoyu ostannya zanuryuyetsya pid shari pershoyi U pivnichnij chastini morya poverhnevi holodni polyarni techiyi nesut z pivnichnogo shodu na pivdennij zahid krigu Vnutrishni techiyi morya spryamovani proti godinnikovoyi strilki Priplivi j hvilyuvannya Vidkrite spoluchennya z Atlantichnim okeanom spriyaye rozvitku visokih pripliviv i vidpliviv 6 1 m na uzberezhzhi Kolskogo pivostrova yaki mayut pravilnij pivdobovij harakter i netipovo visoki dlya arktichnih moriv visota pripliviv zmenshuyetsya z pivdennogo zahodu na pivnichnij shid vid 4 7 m do 0 6 m Osnovna priplivna hvilya vhodit u Barencove more z pivdennogo zahodu drugoryadna z arktichnogo basejnu na pivnichnomu shodi vidbuvayetsya interferenciya cih hvil cherez sho j priplivi nevisoki Norvezki vuzki fjordi ne vstigayut napovnyuvatis zvilnyatis vid vodi pri nastanni pripliviv abo vidpliviv u rezultati chogo utvoryuyutsya znachni perepadi rivnya morya sho sprichinyuye strimki techiyi 154 sm s mizh morem i zatokami Taka sama kartina harakterna j dlya Girla Bilogo morya j pivdenno zahidnoyi milini arhipelagu Shpicbergen Cherez ne virazhenu gustinnu stratifikaciyu vod u Barencovomu mori vitrove hvilyuvannya ohoplyuye shar 15 20 m u teplij sezon 25 30 m u holodnij Lishe Pechorske more sho harakterizuyetsya vidnosno krashoyu stratifikaciyeyu vod ne zaznaye vitrovogo peremishuvannya glibshe sharu 10 12 m Silni 20 25 m s trivali do 16 18 godin zimovi zahidni j pivdenno zahidni vitri sprichinyuyut poyavu 10 12 m hvil v centralnij akvatoriyi ta 7 8 m v priberezhnij Vlitku more znachno spokijnishe povtoryuvanist hvil vishe 5 m ne perevishuye 1 5 Lodovij rezhim Lodova obstanovka vzimku u Varanger fiordi Lodovij rezhim Barencovogo morya suttyevo riznitsya vid rezhimiv inshih arktichnih moriv Ce yedine more Pivnichnogo Lodovitogo okeanu pivnichno zahidna akvatoriya yakogo nikoli ne zamerzaye Lodovitist morya zminyuyetsya z roku v rik i korelyuyetsya z intensivnistyu Nordkapskoyi techiyi harakterom atmosfernoyi cirkulyaciyi zagalnimi klimatichnimi procesami Arktiki Zagalom na mori sposterigayutsya odnorichni lodi miscevogo pohodzhennya U pivnichnij chastini morya poverhnevi holodni polyarni techiyi nesut z soboyu polyarnu krigu odna z gilok dohodit do ostrova Vedmezhogo i trohi dali na pivdennij zahid Na pivnichnomu shodi mozhut zustrichatis bagatorichni lodi arktichnij pak Pripaj rozvinenij slabko neveliki ploshi v Kaninsko Pechorskomu rajoni poblizu Novoyi Zemli v gubah Kolskogo pivostrova Kriga pochinaye utvoryuvatis u veresni pivnichni rajoni najdovshe vidkritim vid krigi more zalishayetsya na pivdennomu shodi sho poyasnyuyetsya vplivom teplih richkovih vod sho nadhodyat z pivdnya U period najbilshogo poshirennya morskoyi krigi kviten vona vkrivaye lishe pivnichnu i pivdenno shidnu chastini morya za 500 600 km vid uzberezhzhya Kolskogo pivostrova Tovshina krigi stanovit 0 7 1 m do 1 5 m poblizu misu Zhelaniya Poblizu zahidnogo uzberezhzhya Novoyi Zemli chasto vprodovzh usiyeyi zimi isnuye zapripajna opolonka Podibni opolonki utvoryuyutsya poblizu pechorskogo uzberezhzhya v arhipelag Zemlya Franca Josifa U period najmenshogo serpen kriga dohodit lishe do pivnichnih protok povnistyu zvilnyayuchi more Ranishe u periodi nespriyatlivih klimatichnih umov morska kriga mogla sposterigatis v centralnij akvatoriyi morya poblizu Novoyi Zemli j posered lita Navesni plavucha kriga zajmaye 75 akvatoriyi morya Chislenni ajsbergi visotoyu do 25 m zavdovzhki do 600 m sposterigayutsya pivnichnishe 74 pivnichnoyi shiroti 1929 roku ajsbergi pomichali poblizu Murmanska Pochinayuchi z 1923 roku radyanskij okeanolog vpershe pochav davati prognozi shodo majbutnoyi lodovoyi obstanovki na mori 1989 roku buv provedenij mizhnarodnij zimovij eksperiment SizeX 89 osnovnoyu metoyu yakogo bulo doslidzhennya morskoyi krigi dlya rozrobki algoritmiv prognozuvannya j modelyuvannya lodovoyi obstanovki v mori GidrohimiyaNa himichnij sklad vodi nadzvichajno visokij vpliv maye vidkritist morya do Atlantichnogo i Pivnichnogo Lodovitogo okeaniv nevelikij richkovij stik lokalizovanij na pivdennomu shodi Ci chinniki roblyat himichnij sklad vod Barencovogo morya blizkim do okeanichnih vod Zagalni gidrohimichni umovi viznachayutsya osoblivostyami gidrologichnih procesiv zokrema dobrim peremishuvannyam vodnih shariv sho pryamo vplivaye na sklad i rozpodil rozchinenih u vodi gaziv i biogennih rechovin Vodi Barencovogo morya dobre aerovani vmist kisnyu blizkij do nasichennya maksimalnij 130 vlitku u verhnomu 25 metrovomu shari minimalnij 70 75 na dni Vedmezhinskoyi zapadini na pivnochi Pechorskogo morya Fitoplankton koncentruyetsya u verhnomu shari bo nizhche 50 m shar iz znizhenim vmistom kisnyu Cvitinnya morskoyi vodi aktivnij rozvitok fitoplanktonu z nastannyam lita poblizu krayu lodiv sprichinyuyut biogenni rechovini sho rozchinyayutsya u vodi pid chas tanennya krigi Vmist nitrativ i fosfativ u poverhnevomu shari 25 m zmenshuyetsya do kincya litnogo sezonu nitrati majzhe povnistyu spozhivayutsya fitoplanktonom Prote voseni zavdyaki rozvitkovi vertikalnoyi cirkulyaciyi vmist nitrativ znov pidvishuyetsya za rahunok nadhodzhennya z morskogo dna U rajonah poshirennya holodnogo promizhnogo sharu ostannij upovilnyuye obmin gazami ta pozhivnimi solyami mizh poverhnevimi j glibinnimi sharami IstoriyaNa pivdennomu uzberezhzhi protyagom ostannih tisyacholit meshkaye aborigennij fino ugorskij narod saami lopari Pershi plavannya do vod Barencovogo morya zdijsnili skandinavski vikingi u IX stolitti U pershij polovini XII stolittya na Terskomu uzberezhzhi morya z yavlyayutsya novgorodci ushkujniki sho promishlyali potuzhni morzhevi j tyulenyachi lezhbisha U XV stolitti pivnichnij morskij shlyah do Yevropi staye osnovnim dlya Moskoviyi z Arhangelska Mezeni Onegi do Zahidnoyi Yevropi vezli ribu lis i hutro 1496 roku moskovskij posol virushiv do Daniyi z Murmanskogo berega Pomorski ushkujniki togo zh stolittya dosyagli beregiv Shpicbergenu zvali jogo Grumant i Novoyi Zemli Pomorskij zviropromislovec Starostin zasnuvav na Shpicbergeni promislovu bazu zakinutu v podalshomu U XVI stolitti morem zacikavilis anglijski j gollandski moreplavci pid chas poshuku pivnichno shidnogo prohodu do Tihogo okeanu bo pivdenni shlyahi na toj chas kontrolyuvali Ispaniya i Portugaliya Pomitnoyu vihoyu v cih poshukah stala mandrivka j zimivlya na beregah Novoyi Zemli gollandskoyi torgovelnoyi ekspediciyi 1596 1597 rokiv za uchasti Villema Barenca Na chest ostannogo 1853 roku nazvav more na svoyij karti Ne vidnajshovshi prohodu cherez lodi yevropejci use zh taki vidkrili dlya sebe velichezni stada kitiv u cih vodah ce privabilo chislenni morski flotiliyi do Barencovogo morya U ti chasi kitovij zhir vorvan sluguvav tehnichnim zhirom dlya vovnyanih manufaktur sho strimko shirilis yevropejskim kontinentom a takozh buv yedinoyu rechovinoyu dlya osvitlennya v krayinah Pivnichnoyi Yevropi Na Shpicbergeni z yavlyayetsya velichezne misto kitoboyiv 15 tis meshkanciv Hizhacke stavlennya do velicheznih legkodostupnih biologichnih bagatstv Barencovogo morya prizveli do povnogo vinishennya velikih stad kitiv i morzhiv zanepadu promislovih poselen Hrest pomoram na rozi Svyatij Nis Gollandski kitoboyi na Shpicbergeni 1690 rik Bitva v Barencovomu mori Do seredini XIX stolittya Murmanskij bereg buv majzhe nezaselenij meshkanci Koli Pechengi Oleksandrivska nayizdili do selish perevazhno v sezon vilovu ribi Pro cej kraj krasnomovno svidchit rezolyuciya miscevogo gubernatora na klopotannya kupciv pro stvorennya promislu Murman zemlya nezaselena Tam mozhut zhiti dva pivni i tri kurki Teritoriya na toj chas bula dikim krayem nenciv olenevodiv samoyidi Nova era promislovoyi ekspluataciyi bagatstv morya rozpochinayetsya v XIX stolitti z poyavoyu morskogo trala Pershij traulernij flot Rosiyi na mori skladavsya z 4 suden zachinatelem cogo vidu lovu buv kapitan M L Kopitov Serednij ulov tralom za godinu praci v Barencovomu mori v 14 4 raza perevishuvav takij pokaznik dlya Pivnichnogo morya Prote zagalni obsyagi vilovu v pozaminulomu stolitti buli nevisokimi shorichnij vilov triski Rosiyeyu v period 1883 1915 rokiv stanoviv 10 tis tonn Zi stvorennyam v Murmansku radyanskoyi ribopererobnoyi bazi vilov ribi vzhe 1924 roku perevishiv vidpovidni pokazniki anglijskogo j nimeckogo flotiv u comu mori shirivsya stahanivskij ruh z vilovu 5 tis tonn ribi na odin trauler Vid Sankt Peterburga do Murmanska bula prokladena zaliznicya a piznishe do Bilogo morya proritij sudnoplavnij Bilomorkanal Ce znachno rozshirilo vazhlivist morya yak pivnichnih vorit Rosiyi U pershij polovini XX storichchya do morya mala vihid Finlyandiya nezamerzayuchij port Petsamo krayina vtratila teritoriyu za mirnim dogovorom sho postaviv krapku v radyansko finskih vijnah Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni Barencove more sluguvalo vazhlivoyu lankoyu postachannya v logistici soyuznikiv SRSR otrimuvav ozbroyennya j prodovolstvo Britaniya sirovinu Nimecki rejderi robili napadi na britanski konvoyi odin z yakij piznishe otrimav nazvu Pid komanduvannyam Oskara Kummetca nim Oskar Kummetz 1891 1980 nimecki vijskovi korabli potopili minonosec HMS Bramble i esminec HMS Achates H12 vtrativshi vlasnij esminec Z16 Friedrich Eckoldt i serjozno poshkodivshi Admiral Hipper Nimci vidstupili a britanskij konvoj distavsya Murmanska U pislyavoyennij chas rozpochalos promislove osvoyennya morskih vodorostej dlya harchovoyi ta konditerskoyi promislovosti agar agar vilov malocinnih vidiv ribi dlya pererobki na kormove boroshno dlya tvarinnictva vigotovlennya kleyu Na pivdennomu uzberezhzhi Barencovogo morya bula stvorena potuzhna sudnobudivelna ribna i harchova promislovist BiologiyaRozvitok fitoplanktonu v Barencovomu mori Akvatoriya morya podilyayetsya na ekoregion pivnichnogo j shidnogo Barencovogo morya arktichnogo ta borealnoyi pivnichnoatlantichnoyi morskoyi zoogeografichnoyi provinciyi U zoogeografichnomu vidnoshenni donna fauna kontinentalnogo shelfu j ostrivnih milin do glibini 200 m vidnositsya do arktichnoyi zoni a poblizu uzberezhzhya Kolskogo pivostrova do borealnoyi zoni Biologichna produktivnist Barencovogo morya sho ye akvatoriyeyu vzayemodiyi teplih atlantichnih i holodnih arktichnih vod odna z najvishih sered moriv Svitovogo okeanu more bagate na promislovu ribu j morskogo zvira Morska fauna pivnichnogo shodu bagata na arktichni vidi todi yak pivdennogo zahodu perevazhno teplolyubna Norvezkij uryad finansovo pidtrimuye biologichni doslidzhennya v akvatoriyi morya Fitoplankton Barencovogo morya maye naprochud spriyatlivi zovnishni umovi dlya rozvitku tala voda navkolo morskoyi krigi zbagachena organichnimi rechovinami j kisnem cherez riznist gustini z teplishoyu solonishoyu vodoyu utvoryuye stalij poverhnevij shar Zooplankton Barencovogo morya nalichuye sotni vidiv 90 vid zagalnoyi biomasi v 50 mln tonn vlitku yakih pripadaye na veslonogih rakiv rid C finmarchicus C glacialis C hyperboreus i eufaziyevih Euphasiidae Cikava krevetka Chiselnist zooplanktonu i jogo yakisnij sklad suttyevo kolivayetsya v zalezhnosti vid sezonu 1 70 mg m vzimku 1 12 g m vlitku Sered kishkovoporozhninnih varto vidznachiti chislennih meduz Cyanea arctica diametrom do 1 m i rebroplaviv Bentos Barencovogo morya divovizhno bagatij do 3 kg m na deyakih dilyankah i riznomanitnij rakopodibni krab i rak vidlyudnik dvostulkovi gubki bagatoshetinkovi chervi mshanki golkoshkiri osoblivo poshireni na Centralnomu uzvishshi ta v zahidnij akvatoriyi Shilnist zhivih istot na litorali Murmanskogo uzberezhzhya syagaye desyatkiv tisyach osobin na 1 m Sered golkoshkirih najbilsh pomitni Asterias rubens i Strongylocentrotus droebachicnsis Zagalna biomasa bentosu Barencovogo morya ocinyuyetsya v 150 mln tonn U XX stolitti pochinayuchi z 1961 roku bulo introdukovano kamchatskogo kraba Paralithodes camtschaticus yakij zmig adaptuvatisya do novih umov i pochati intensivno rozmnozhuvatisya ocinochna chiselsnist 2006 roku stanovila 100 mln osobin Zagalom vidove riznomanittya rib v Barencovomu mori zmenshuyetsya z pivdennogo zahodu na pivnichnij shid Ihtiofauna morya nalichuye 114 vidiv rib z 42 rodin triskovi Gadidae triska Gadus piksha Melanogrammus aeglefinus sajda Pollachius virens Eleginus navaga Boreogadus saida kambalovi Pleuronectidae paltusi lososevi Salmonidae somga Salmo salar kumzha S trutta golec Salvelinus nelma Stenodus nelma Coregonus autumnalis sig Coregonus takozh poshireni morskij okun zubatki oseledec Clupea harengus harengus polyarna akula Somniosus U richki Kolskogo pivostrova na nerest zahodyat somga nelma omul sig vilov yakih ye vazhlivoyu skladovoyu gospodarstva miscevih zhiteliv Zubati kiti predstavleni biluhoyu Delphinapterus leucas morskoyu svineyu Phocoena phocoena kosatkoyu Orcinus orca ta narvalom Monodon monoceros veliki bezzubi kiti vinisheni Cherez m yakist klimatu pivdenne uzberezhzhya j ostriv Kolguyev vkriti tundroyu z poodinokimi ostrivcyami polyarnoyi verbi Salix polaris j karlikovoyi berezi Betula nana Poverhnya Shpicbergenu Zemli Franca Josifa Novoyi Zemli vkrita lodovikami vuzka priberezhna smuga sho vlitku zvilnyayetsya vid snigu j krigi polyarna pustelya Na uzberezhzhi ta na krayu morskoyi krigi zhivut kilchasta nerpa Phoca hispida lahtak Erignathus barbatus grenlandski tyuleni Pagophilus groenlandica zbirayutsya vzimku na rozmnozhennya v girlo Bilogo morya chislenni kolis morzhi Odobenus rosmarus bilshe ne zustrichayutsya v akvatoriyi Najbilshij nazemnij hizhak bilij vedmid Ursus maritimus Zgidno z ostannimi doslidzhennyami isnuyut dekilka genetichno riznih populyacij barencovomorskih bilih vedmediv Na priberezhnih skelyah chislenni ptashini bazari morskih ptahiv sho zhivlyatsya riboyu v mori martin tripalij Rissa tridactyla tovstodzoba Uria lomvia i tonkodzoba kajri U aalge chistuni Cepphus lyuriki Alle alle Gospodarske vikoristannyaBarencove more cherez vlasni spriyatlivi sudnoplavni umovi maye vazhlive transportne znachennya dlya Rosiyi yak vorota Pivnichnogo morskogo shlyahu z nezamerzayuchim portom Murmansk yak akvatoriya sho sluguye majzhe yedinim shlyahom spoluchennya zagalna dovzhina linij 5 tis km dlya priberezhnih rajoniv Z richok sho vpadayut u more najvazhlivishe transportne znachennya maye sudnoplavna Pechora Ribolovlya Honnignsvog najpivnichnishe ribolovecke mistechko Norvegiyi Vazhlive znachennya cherez velikij biologichnij potencial morya maye riboloveckij promisel U seredini XX stolittya golovnimi ob yektami promislu buli triska 70 vilovu piksha 19 morskij okun 4 oseledec 3 zubatka 2 paltus 1 Intensivnij vilov donnih vidiv ribi prizviv do kolapsu obsyagiv ribolovli cinnih vidiv na pochatku 1970 h rokiv pershist zajnyala mojva Na seredinu 1980 h rokiv vidmichalas pozitivna tendenciya vidnovlennya chiselnosti cinnih vidiv ribi v mori U Barencovomu mori najbilsha u sviti populyaciya triski Vilov ribi zdijsnyuyut Norvegiya i Rosiya zadlya kontrolyu za vilovom 1976 roku stvoreno spilnu komisiyu z ribolovli yaka vstanovlyuye granichni obsyagi vilovu angl Total Allowable Catches TACs ta pererozpodilyaye kvoti nakopichuye statistichnu informaciyu Prote znachni obsyagi vilovu zalishayutsya poza sistemoyu obliku privatni ribalki zanizhuyut rozmiri ulovu shob ne platiti podatki j zbori U richki Kolskogo pivostrova na nerest zahodyat somga nelma omul sig vilov yakih ye vazhlivoyu skladovoyu gospodarstva miscevih zhiteliv Bilya girla Bilogo morya promisel grenlandskogo tyulenya Vilovlyuyut takozh biluhu i lahtaka Uzberezhzhya Kolskogo pivostrova bagate na yistivni morski vodorosti Na uzberezhzhi takozh polyuyut na morskih ptahiv zbirayut yihni yajcya i gagachij puh Porti Morski porti Rosiya Murmansk golovnij port na mori Pechenga Nar yan Mar Norvegiya Vadso Kirkenes Port Vadso Port Murmanska Kaninskij mayak Vajdagubskij mayak Kildinskij Pivnichnij mayak Najvazhlivishi statti vantazhoperevezen kam yane vugillya riba budmateriali lis Energetika U vuzkij sho poblizu Murmanska na Kolskomu pivostrovi za chasiv SRSR 1968 roku bula zvedena persha doslidno promislova priplivna elektrostanciya potuzhnistyu 450 kVt piznishe zbilshena do 1 7 MVt Naftovidobuvna promislovist Akvatoriya pivdenno shidnoyi chastini morya ye odniyeyu z najbilsh rozvidanih za zapasami vuglevodniv na Nathnenni uspihom rozvidki vuglevodniv na dni Pivnichnogo morya v 1960 h rokah norvezhci 1969 roku rozpochali sejsmichni doslidzhennya na shelfi Barencovogo Pershu bezuspishnu rozviduvalnu sverdlovinu na dni morya proburila v 1980 roci norvezka naftogazova kompaniya NorskHydro Cherez dekilka rokiv buli rozvidani pershi gazovi rodovisha ta piznishe Snovit norv Snohvit Prote interes do morya z chasom spav cherez te sho ryad sverdlovin dav lishe gaz popit na prirodnij gaz na toj chas buv nizkim a sobivartist vidobutku cherez viddalenist bula visokoyu Interes do regionu vidnovivsya naprikinci 2000 h rokiv pochatok rozrobki Snovitu zrobleno ryad novih vidkrittiv Rozvidka v rosijskij chastini morya rozpochalasya priblizno v toj samij chas sho i na norvezkij storoni radyanski geologi buli nathneni uspihom u Timano Pechorskomu basejni Pershi rozviduvalni sverdlovini buli probureni na pochatku 1980 h rokiv 1988 roku bulo vidkrite Shtokmanivske gazokondensatne rodovishe 5 te najbilshe u sviti potim u 1990 roci Ludlovske gazove rodovishe Prote ekonomichna nestabilnist 1990 h rokiv v Rosiyi prizupinila rozrobku vuglevodniv na 20 rokiv Na vidkritomu 1989 roku shelfovomu naftovomu rodovishi Prirozlomne sho roztashovane v mori za 55 km na pivnich vid selisha Varandej za 320 km vid Nar yan Maru 2013 roku bulo vidobuto pershu rosijsku arktichnu naftu sort otrimav nazvu Arctic oil Za 2014 rik z burovoyi platformi bulo vidvantazheno 300 tis tonn nafti Glibini morya v rajoni rodovisha stanovlyat 19 20 m zagalni zapasi nafti stanovlyat 70 mln tonn Licenziya na rozrobku nalezhit kompaniyi Gazprom neft shelf dochirnye tovaristvo Gazprom neft Geopolitichna skladova Na Barencovomu mori Syevyeromorsk dislokuyetsya Pivnichnij flot VMF Rosiyi vklyuchno z atomnimi pidvodnimi chovnami More sluguye vazhlivim koridorom vihodu v Pivnichnu Atlantiku j Arktiku dlya Rosiyi 12 serpnya 2000 roku v Barencovomu mori pid chas provedennya navchan zatonuv rosijskij atomnij pidvodnij choven Kursk usi 118 chleniv ekipazhu sered yakih buli j ukrayinci Tochni prichini j rozvitok podij zalishayutsya nez yasovanimi oficijni zayavi j ostatochna versiya slidstva mayut bagato protirich Radioaktivne zabrudnennya morya vid atomnih reaktoriv pidvodnih chovniv gostra problema dlya ekologiyi regionu Minonosec Roztoropnij i esminec USS O Bannon v Barencovomu mori 1992 rik Pidpisannya norvezko rosijskoyi ugodi pro derzhavnij kordon Norvezko rosijskij kordon Protyagom bagatoh desyatilit v akvatoriyi morya isnuvala teritorialna superechka Norvegiyeyu i SRSR potim Rosijskoyu Federaciyeyu Prichini ciyeyi superechki lezhali v ryadi krokiv radyanskogo kerivnictva deklarativne vstanovlennya sektornih kordoniv v Arktici 1926 roku peredacha pevnih finskih teritorij v rajoni Petsamo Norvegiyi v 1940 h rokah Keruyuchis polozhennyami 1958 roku norvezhci zajnyali poziciyu viznachennya kordoniv v akvatoriyi morya zgidno z rivnoviddalenimi liniyami u toj chas yak radyanska storona napolyagala na vlasnomu zadeklarovanomu kordoni za meridianom Taka poziciya storin prizvela do poyavi siroyi zoni plosheyu 175 tis km 12 akvatoriyi morya Pershi peremovini rozpochalisya 1974 roku yaki zavershilis cherez 2 roki progoloshennyam moratoriyu na rozvidku vuglevodniv u cij zoni 2010 roku Norvegiya i Rosiya pidpisali ugodu pro rozmezhuvannya kordoniv v sirij zoni za principom obopilnih postupok u principah viznachennya kordoniv Dogovir buv ratifikovanij i nabrav chinnosti 7 lipnya 2011 roku vidkrivshi siru zonu dlya rozvidki vuglevodniv DoslidzhennyaU 1594 1597 rokah gollandskij moreplavec Villem Barenc nid Willem Barendsz 1550 1597 zdijsniv 3 bezuspishni ekspediciyi z metoyu znajti pivnichno shidnij prohid z Atlantiki do Kitayu ta Indiyi Pid chas ekspedicij buli vidkriti ostrovi Vedmezhij i Shpicbergen obstezhene zahidne uzberezhzhya Novoyi Zemli provedenij povnij richnij cikl meteorologichnih sposterezhen vimiryani glibini morya pid chas hodu korablya Z pochatku XIX stolittya pochinayetsya naukove doslidzhennya morya U 1821 1824 rokah na zahidnomu uzberezhzhi Novoyi Zemli pracyuvala gidrografichna ekspediciya Fedora Petrovicha Litke 1797 1882 1837 roku akademik Karl Ber pid chas plavannya na Novu Zemlyu zibrav pershu kolekciyu morskih tvarin U pershij polovini XIX stolittya akvatoriyu Pechorskogo morya i Novozemelski protoki doslidzhuvav rosijskij gidrograf viceadmiral Mihajlo Francovich Rejneke 1801 1859 1870 roku rosijskij vchenij Oleksandr Fedorovich Middendorf 1815 1894 doslidzhuye ruh teplih atlantichnih mas v Barencovomu mori same vin zaproponuvav nazvu dlya Nordkapskoyi techiyi Pochinayuchi z 1871 i vprodovzh nastupnogo desyatilittya more doslidzhuvala gollandska naukova ekspediciya na sudni Villem Barenc doslidzhuvala gidrologiyu morya v 1876 1878 rokah 1898 roku bulo organizovano rosijsku Murmansku naukovo promislovu ekspediciyu na sudni Andrij Pervozvannij piznishe Murman pershomu u sviti sudni sho bulo zbudovane specialno dlya okeanologichnih rejsiv Kerivnictvo ekspediciyeyu ocholiv Mikola Mihajlovich Knipovich 1862 1939 1899 roku do Yekaterininskoyi gavani z Soloveckih ostroviv Bilogo morya pereyizdit 1901 roku more doslidzhuvav vidomij norvezkij mandrivnik nadali pidkoryuvach Pivdennogo polyusu Rual Amundsen 1872 1928 Zimivlya ekspediciyi Barenca na Novij Zemli Poshtova marka SRSR prisvyachena ekspediciyi F P Litke M F Rejneke O F Middendorf M M Knipovich Model sudna Persej Najbilshih zusil z doslidzhennya morya cherez jogo trasportnu j gospodarsku vazhlivist doklav SRSR Z 1921 roku Murmansku biostanciyu pidrozdil Okeanografichnogo institutu ocholyuvali 1885 1940 i Kostyantin Mihajlovich Deryugin 1878 1938 1937 roku biostanciyu perenesli na shidne uzberezhzhya Murmanu v Dalnyu Zelenecku gubu Pochinayuchi z 1923 roku radyanskij okeanolog vpershe pochav davati prognozi shodo majbutnoyi lodovoyi obstanovki na mori Buv stvorenij Plavuchij morskij naukovij institut piznishe peretvorenij na NDI vzhe vprodovzh pershih 20 rokiv isnuvannya zdijsniv ponad 80 naukovih gidrologichnih ekspedicij na sudah Mikola Knipovich i Persej Institut provodiv dovgoterminovi glibinni gidrologichni vimiryuvannya fiziko himichnih vlastivostej v profili tovshi morskoyi vodi vzdovzh kolskogo meridianu na pivnich vid Kolskoyi zatoki porivnyannya rezultativ yakih davalo zmogu vidsliditi dovgoterminovi tendenciyi zmini gidrologichnih harakteristik vodi v Kolskomu rozrizi Takozh rezultatom doslidzhen institutu stala persha karta pidvodnogo relyefu morya skladena 1933 roku morskim geologom 1898 1976 Norvezkij uryad pidtrimuye morski biologichni doslidzhennya oskilki voni mayut velikij potencial dlya rozvitku farmacevtiki harchovoyi i legkoyi promislovostej kosmetichnoyi galuzi Ce stvorennya novih robochih misc ta stalij rozvitok regionu z golovnim centrom u misti Tromse sho bazuyetsya v universiteti Tromse yedinij z 14 naukovo doslidnih centriv norv Norges forskningsrad sho specializuyetsya na doslidzhenni biologichno aktivnih rechovin arktichnih organizmiv zaradi podalshogo vikoristannya takih rechovin u farmacevtici ta harchovij promislovosti Ekologiya ta ohorona prirodiKrayevid Kandalakskogo zapovidnika Vidkrita chastina Barencova morya v porivnyanni z akvatoriyami inshih arktichnih moriv zabrudnena ne dosit silno Ale zona de aktivno peresuvayutsya sudna vkrita naftovoyu plivkoyu Vodi Kolskoyi Teriberskoyi Motovskoyi zatok piddayutsya najbilshomu antropogennomu zabrudnennyu zdebilshogo naftoproduktami Zagalnij stik zabrudnenih vod do Barencovogo morya stanovit 150 mln m Otrujni rechovini postijno nakopichuyutsya v donnomu grunti morya i mozhut sluguvati dzherelom vtorinnogo zabrudnennya vod 1932 roku na Murmanskomu berezi navkolo arhipelagu na ploshi 70 530 ga z yakih akvatoriya morya 49 583 ga bulo stvoreno Kandalakskij zapovidnik zadlya zberezhennya misc prozhivannya morskih ptahiv peredusim gagi Piznishe do teritoriyi zapovidnika buli vklyucheni j inshi teritoriyi Murmanskoyi oblasti 1994 roku vsya teritoriya arhipelagu Zemlya Franca Josifa 1 6 mln ga z prilegloyu akvatoriyeyu 2 6 mln ga bula vklyuchena do novostvorenogo odnojmennogo zakaznika zadlya zberezhennya prirodnih landshaftiv i misc rozmnozhennya bilih vedmediv morskih ptahiv U Pechorskij gubi ta na ostrovah Gulyayevi Koshki na ploshi 313 400 ga akvatoriya morya 181 900 ga 1997 roku stvoreno Div takozhPechorske moreDzherelaBarencove more 31 serpnya 2016 u Wayback Machine Ukrayinska radyanska enciklopediya u 12 t gol red M P Bazhan redkol O K Antonov ta in 2 ge vid K Golovna redakciya URE 1974 1985 Barencevo more Bolshaya sovetskaya enciklopediya v 30 t gl red A M Prohorov 3 e izd M Sovetskaya enciklopediya 1969 1978 ros angl John Wright 30 November 2001 The New York Times Almanac 2002 11 sichnya 2014 u Wayback Machine Psychology Press p 459 ISBN 978 1 57958 348 4 Barencevo more Kratkaya geograficheskaya enciklopediya v 5 t gl red A A Grigorev i dr M Sovetskaya enciklopediya 1960 T 1 Aare Dyatkovo 563 s ros Barencevo more Morskoj enciklopedicheskij slovar Tom 1 A I pod red V V Dmitrieva L Sudostroenie 1991 504 s ISBN 5 7355 0280 8 angl Ole Gunnar Austvik 2006 Oil and gas in the High North 12 veresnya 2007 u Wayback Machine Security Policy Library no 4 The Norwegian Atlantic Committee ISSN 0802 6602 angl Barents Sea Encyclopaedia Britannica 1911 ros Morya nashej Rodiny M Detgiz 1954 359 s ros Minkin A A Toponimy Murmana 2012 09 05 u Wayback Machine Murmansk Murmanskoe knizhnoe izdatelstvo 1976 ros Ushakov I F Kolskaya zemlya Murmansk Murmanskoe knizhnoe izdatelstvo 1972 ros Morya Priroda mira M Mysl 1999 400 s ISBN 5 244 00624 H angl International Hydrographic Organization 1953 ros Dobrovolskij A D Morya SSSR M Izdatelstvo MGU 1982 192 s angl Dore A G Sep 1995 Barents Sea Geology Petroleum Resources and Commercial Potential 48 3 3 bereznya 2016 u Wayback Machine Arctic Institute of North America ros Bogorov V G Zhizn morya M Molodaya gvardiya 1954 307 s angl Zeeberg JaapJan David J Lubinski Steven L Forman September 2001 Holocene Relative Sea Level History of Novaya Zemlya Russia and Implications for Late Weichselian Ice Sheet Loading 16 listopada 2009 u Wayback Machine Quaternary Research Quaternary Research Center Elsevier Science 56 2 218 230 doi 10 1006 qres 2001 2256 ISSN 0033 5894 New volcano discovered in the Barents Sea Bludd Ellen Kathrine Kommunikasjonsradgiver Published 10 05 23 15 05 Updated 16 05 23 11 15 Vulkan v centri kratera chasiv Lodovikovogo periodu znajshli na dni Barenceva morya Avtor Anatolij Shevchenko 23 05 2023 Kidayetsya ulamkami z nadr Zemli u serci Barencovogo morya viyavili vulkan sho diye 17 05 2023 14 43 Atlas 7 klas Geografiya materikiv i okeaniv Ukladach K DNVP Kartografiya 2008 ros Fiziko geograficheskij atlas mira pod red akad M Akademiya nauk SSSR i GUGGK GGK SSSR 1964 298 s 20 tis prim Dani navedeno dlya tochki z koordinatami 73 5 pn sh 30 5 sh d nad zholobom Medvezhogo ostrova za period 1893 2001 rokiv ros Tancgora A I O techeniyah Barenceva morya Gidrologicheskie issledovaniya v Barencevom Norvezhskom i Grenlandskom moryah M 1959 angl Haugan P M Johannessen O M and Sandven S Sea ice modeling in the Barents Sea during SIZEX 89 IGARSS 90 symposium Washington D C 1990 ros Bogorov V G Morya i okeany Nauchno populyarnaya biblioteka L Gosudarstvennoe izdatelstvo tehniko teoreticheskoj literatury 1949 39 s angl Mark D Spalding et al Marine Ecoregions of the World A Bioregionalization of Coastal and Shelf Areas Vol 57 No 7 July August 2007 pp 573 583 doi 10 1641 B570707 ros Zhizn zhivotnyh Tom 1 Bespozvonochnye Pod red chlena korrespondenta AN SSSR professora L A Zenkevicha M Prosveshenie 1968 s 576 ros Yashnov V A Plannticheskaya produktivnost severnyh morej SSSR M 1940 ros Linko A K Issledovaniya nad sostavom i zhiznyu planktona Barencova morya SPB 1907 ros Mollyuski Barencova morya Trudy Polyarnogo nauchno issledovatelskogo instituta morskogo rybnogo hozyajstva i okeanografii 1931 t 1 ros Zelenina D A Myuge N S Volkov A A Sokolov V I 2008 Kamchatskij krab Paralithodes camtschaticus v Barencevom more sravnitelnoe issledovanie introducirovannyh i nativnyh populyacij Genetika t 44 ss 983 991 DOI 10 1134 S001667580807014X ros Knipovich N M Opredelitel ryb morej Barenceva Belogo i Karskogo M 1926 angl C Michael Hogan 2008 Polar Bear Ursus maritimus 24 grudnya 2008 u Wayback Machine Globaltwitcher com ed Nicklas Stromberg ros Belinskij N A Istoshin Yu V Morya omyvayushie berega Sovetskogo Soyuza M Voenizdat 1956 ros Esipov V K Promyslovye ryby Barencova morya L M 1937 ros Biologiya i promysel murmanskoj seldi Sbornik pod red V N Tihonova M L 1939 angl The Barents Sea Cod the last of the large cod stocks 23 kvitnya 2022 u Wayback Machine World Wildlife Fund angl The History of the Joint Norwegian Russian Fisheries Commission 14 lipnya 2014 u Wayback Machine FNI PROJECTS angl Snohvit Gas Field Norway 5 grudnya 2016 u Wayback Machine Offshore Technology angl Snohvit 1 travnya 2016 u Wayback Machine Statoil angl Adams Beckett 2012 01 10 Massive Oil Deposit Discovered in Arctic Region ros Miller A Gazprom stav pionerom osvoyennya rosijskogo shelfu Arktiki 28 bereznya 2016 u Wayback Machine Povidomlennya Upravlinnya informaciyi VAT Gazprom vid 20 grudnya 2013 roku ros God v kompanii Osnovnye sobytiya iz zhizni Gazprom nefti v obektive fotokamery 8 grudnya 2015 u Wayback Machine Gazprom neft gruden 2014 roku Villem Barenc Bolshaya sovetskaya enciklopediya v 30 t gl red A M Prohorov 3 e izd M Sovetskaya enciklopediya 1969 1978 ros ros Fer G de Plavaniya Barenca 1594 1597 L 1936 ros Paseckij V M Villem Barenc 1550 1597 M 1956 ros Kandalakshskij gosudarstvennyj zapovednik 21 kvitnya 2016 u Wayback Machine oficijnij sajt zapovidnika ros Zakaznik Zemlya Franca Iosifa 10 bereznya 2016 u Wayback Machine Prirodni teritoriyi Rosiyi pid osoblivoyu ohoronoyu Informacijna sistema ros Korotko o Neneckom zapovednike 2 serpnya 2011 u Wayback Machine Prirodni teritoriyi Rosiyi pid osoblivoyu ohoronoyu Informacijna sistema Literatura ros Vize V Yu Morya Sovetskoj Arktiki M L 1948 ros Voskresenskij S S Leontev O K Spiridonov A I i dr Geomorfologicheskoe rajonirovanie SSSR i prilegayushih morej Uchebnoe posobie M Vysshaya shkola 1980 343 s ros Geomorfologiya SSSR Dalnij Vostok i berega morej omyvayushih territoriyu SSSR Pod red A A Aseeva S S Korzhueva M Nauka 1982 277 s ros Geoekologiya shelfa i beregov morej Rossii Pod red N A Ajbulatova M Noosfera 2001 427 s ros Grigorev A A Materialy k fizicheskoj geografii severo vostochnoj chasti Kolskogo poluostrova L 1932 ros Deryugin K M Fauna Kolskogo zaliva i usloviya ee sushestvovaniya P 1915 ros Dobrovolskij A D Zalogin B S Morya SSSR M Izd vo MGU 1982 ros Zenkevich L A Fauna i biologicheskaya produktivnost morya M 1947 T 2 ros Zenkevich L A Biologiya morej SSSR M Izd vo AN SSSR 1963 739 s ros Kondrin A T Kosarev A N Polyakova A V Ekologicheskoe sostoyanie morej Rossii M Izd vo MGU 1993 ros Leonov A K Regionalnaya okeanografiya L Gidrometeoizdat 1960 ros Obzor ekologicheskogo sostoyaniya morej SSSR i otdelnyh rajonov Mirovogo okeana za 1989 g L Gidrometeoizdat 1990 174 s ros Fauna bespozvonochnyh Karskogo Barenceva i Belogo morej informatika ekologiya biogeografiya Apatity Kolskij nauchnyj centr RAN 2003 387 s ros Novikov M A Ekologo rybohozyajstvennoe kartografirovanie akvatorij Barenceva i Belogo morej teoreticheskie osnovy i metodicheskie podhody Murmansk Izd vo PINRO 2002 91 s ros Shamraev Yu I Shishkina L A Okeanologiya L Gidrometeoizdat 1980 Posilannya ros Karti Murmanskogo uzberezhzhya 30 listopada 2019 u Wayback Machine angl Barents Sea environment and conservation World Wildlife Fund 2008 angl nim Ilyustrovanij katalog foraminifer Barencovogo morya 4 bereznya 2016 u Wayback Machine ros Shoshina E V Opredelitel vodoroslej Barenceva morya 30 chervnya 2014 u Wayback Machine