Генріх I Боклерк (вересень 1068 — 1 грудня 1135) — молодший син Вільгельма I Завойовника, король Англії (1100–1135 рік) і герцог Нормандії (1106–1135 рік). За легендою Генріх I відрізнявся ученістю, за що отримав своє прізвисько (фр. Beauclerc — добре обізнаний). Наслідував королівство після брата Вільгельма II Рудого.
Генріх I Боклерк англ. Henry I Beauclerc | |||
![]() | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
5 серпня 1100 — 1 грудня 1135 | |||
Коронація: | 5 серпня 1100 | ||
Попередник: | Вільгельм II Рудий | ||
Наступник: | Стефан I Блуаський | ||
| |||
1106 — 1 грудня 1135 | |||
Попередник: | Роберт II Куртгез | ||
Наступник: | Стефан I Блуаський | ||
Народження: | бл. 1068/1069 Селбі | ||
Смерть: | 1 грудня 1135 Ліон-ла-Форе | ||
Причина смерті: | харчові отруєння | ||
Поховання: | Редінґ, Беркшир, Англія | ||
Країна: | Королівство Англія | ||
Рід: | Нормандська | ||
Батько: | Вільгельм I Завойовник | ||
Мати: | Матильда Фландрська | ||
Шлюб: | Матильда Шотландська | ||
Діти: | Матильда, Вільгельм Аделін | ||
|
Правління Генріха I було відмічено відновленням єдності англонормандської монархії після перемоги над братом Робертом II Куртгезом в 1106 році, а також цілою серією адміністративних і фінансових реформ, які лягли в основу державної системи Англії епохи середньовіччя. Зокрема, була створена Палата шахівниці, виникла традиція затвердження англійськими монархами , впорядковані місцева адміністрація і судова система. Шлюб Генріха I з Матильдою Шотландською, спадкоємицею англосаксонських королів, став важливою віхою на шляху зближення нормандської аристократії і англосаксонського населення країни, що пізніше призвело до виникнення англійської нації. Генріх I не залишив після себе дітей чоловічої статі, і після його смерті в Англії почалася тривала громадянська війна між його дочкою Матильдою і племінником Стефаном.
Юність
Генріх був наймолодшим сином англійського короля Вільгельма I Завойовника й Матильди Фландрської. Він народився десь між травнем 1068 і травнем 1069 року в Йоркширі, ставши таким чином єдиним сином Вільгельма I, народженим в Англії після нормандського завоювання. Своє ім'я юний принц отримав на честь короля Франції Генріха I. Відповідно до звичаїв того часу, Генріха, як наймолодшого в родині, первинно готували до церковної кар'єри, чим, вочевидь пояснювалась ретельніша освіта, у порівнянні з його старшими братами Робертом й Вільгельмом. Очевидно, що він був першим після завоювання королем Англії, що володів англосаксонською мовою. Тим не менше, точних даних про вчителів Генріха й місця, де він здобував освіту, немає, тому, ймовірно, захват середньовічних хроністів стосовно рівня освіченості майбутнього короля були сильно перебільшеними.
Перед своєю смертю 1087 року Вільгельм Завойовник розділив свої володіння між двома старшими синами: Роберт Куртгез отримав Нормандію, а Вільгельм Руфус — Англію. Генріху ж він заповів лише 5 000 фунтів срібла, що, однак, зробило юного принца одним з найбагатших аристократів Англії.
Згодом йому вдалось за 3 000 фунтів придбати у герцога Роберта півострів Котантен і область Авранш. Це дозволило Генріху відіграти важливу роль у боротьбі між старшими братами за об'єднання спадкових володінь Вільгельма Завойовника, що розгорнулась у 1090-их роках.
У 1090 році Генріх підтримав герцога Роберта проти Вільгельма Руфуса і взяв участь у жорстокому придушенні повстання городян Руана, але вже наступного року, коли англійський король висадився в Нормандії, перейшов на бік останнього. Невдовзі, однак, Вільгельм і Роберт примирились й обернули свої сили проти Генріха. Війська старших братів вторглись у Котантен й вигнали звідти Генріха. Залишений усіма, він виїхав у Вексен й кілька років прожив там практично жебраком. За легендою, відданими йому залишались тільки три людини: священик, лицар та зброєносець, що поїхали з ним.
Пізніше Генріху вдалось примиритись із братами й він повернувся в Англію. У 1094 році за підтримки Вільгельма Генріх знову відвоював значну частину Котантену, незважаючи на опір інших великих нормандських баронів на чолі з .
Характер
Від своїх пращурів з Нормандської династії Генріх успадкував сильний характер. Але, окрім того, як і інші діти Вільгельма він був непривітним, жорстоким, скупим і розпутним, що проявилось у численних позашлюбних зв'язках короля. Хоч він володів англосаксонською мовою й періодично загравав з корінним населенням країни, Генріх, як і інші нормандські аристократи, зневажав англосаксів, та, коли став королем, не призначав їх на адміністративні й церковні посади. Однак з усіх синів Вільгельма Завойовника, лише Генріх успадкував державницькі таланти батька, що забезпечило його правлінню в Англії стабільність і дозволило значно підвищити ефективність функціонування державного апарату.
Генріх I також дуже любив екзотичних тварин. У Вудстоку було організовано королівський звіринець, де, зокрема, утримувались леви, леопарди, рисі, верблюди й улюбленець короля — їжатець, подарований королю .
Як і у його попередників, головною розвагою Генріха було полювання. Територія королівського лісу у період його правління істотно зросла, а покарання за незаконне полювання стали жорстокішими, аж до смертної кари.
Вступ на престол
2 серпня 1100 року Генріх разом із деякими іншими нормандськими аристократами брав участь у тому полюванні в лісі Нью-Форест, під час якої короля Вільгельма було несподівано убито випадковою стрілою. Є версія, що убивство короля було умисним, й було частиною змови групи баронів, на чолі з , в якій міг брати участь і сам Генріх. Як би там не було, ледве звістка про смерть Вільгельма поширилась серед мисливців, Генріх, кинувши на землі труп брата, чимдуж поскакав у Вінчестер й заволодів королівською казною. Наступного дня англонормандські барони обрали його королем, незважаючи на протести прихильників старшого брата, герцога Роберта, який повертався у цей час із Першого хрестового походу. Вже 5 серпня Генріх був коронований королем Англії у Вестмінстері.
У перші місяці свого правління Генріх I провів велику роботу з легітимізації своєї влади й завоювання довіри населення. Вперше в англійській історії король під час коронації підписав хартію вольностей, де засудив методи управління свого попередника та пообіцяв керуватись винятково принципами справедливості й турботи про підданих. Він негайно звернувся до Ансельма, вигнаного архієпископа Кентерберійського, й запросив його повернутись до країни, обіцяючи задоволення його вимог. Головний радник Вільгельма II Ранульф Фламбард був кинутий до в'язниці. 11 листопада 1100 року Генріх I став до шлюбу з Матильдою, дочкою короля Шотландії й Маргарити Святої, онуки англосаксонського короля Едмунда Залізнобокого. Це надало додаткової міцності претензіям Генріха I на англійський престол. Йому також вдалось завоювати підтримку короля Франції, чий син і спадкоємець взяв участь у першому засіданні Великої королівської ради Генріха I.
Завоювання Нормандії
На початку 1101 року, в Нормандію повернувся Роберт III Куртгез, оточений ореолом слави тих подвигів, які він здійснив у хрестовому поході. У той самий час із Тауера втік Ранульф Фламбард, який приєднався до герцога Роберта й почав готувати нормандське вторгнення до Англії. На підтримку претензій Куртгеза на англійський престол стала частина англійських баронів, в тому числі , граф Шрусбері, який контролював значну територію на заході країни. Однак король діяв швидко: у всі графства було надіслано підтвердження коронаційної хартії Генріха I та його клятви про «добре правління», король особисто керував підготовкою англосаксонського фірда, навчаючи селян методам опору лицарській кінноті, й забезпечив собі підтримку духовенства на чолі з архієпископом Ансельмом. Це принесло свої плоди: повстання 1101 року не набуло того розмаху, як заколот Одо, єпископа Байо, 1088 року, й більшість англійських баронів зберегли вірність королю.
Хоча 21 липня 1101 року війська герцога Роберта несподівано висадились у Портсмуті та невдовзі захопили Вінчестер, подальше їхнє просування було зупинено. В Алтоні брати уклали мирну угоду: Роберт визнавав Генріха королем Англії в обмін на виплату щорічної пенсії в розмірі 3000 марок й відмову Генріха від усіх його земель в Нормандії, за винятком Домфрона. Король також гарантував амністію учасникам повстання.
Однак, лишень загрозу престолу Генріха I було усунено, обіцянка амністії була забута. У 1102 році король конфіскував землі й титули Роберта Беллемського, головного прибічника Куртгеза в Англії, та захопив його замки. Втеча Роберта до Нормандії забезпечила королю привід для відновлення війни зі своїм братом. Вторгнення до Нормандії було добре підготоване: Генріх I уклав угоди про союз та військову допомогу з усіма сусідами Нормандського герцогства (королем Франції, графами Фландрії й Анжу, герцогом Бретані). У самій Нормандії значна кількість баронів і міст схилялись до підтримки англійського короля. Вже у 1104 році Генріх I здійснив перший похід до Нормандії, укріпивши Домфрон, розмістивши англійські гарнізони в замках своїх прибічників та змусивши герцога Роберта поступитись йому графством Евре. На початку 1105 року крупна англійська армія висадилась у Котантені й невдовзі підкорила весь півострів, а також територію Нижньої Нормандії до Кана. У 1106 році англійці, яких підтримували контингенти з Анжу, Фландрії й Бретані, взяли в облогу Таншбре, важливу фортецю на схід від Авранша. Для зняття блокади прибув сам герцог Роберт, який, незважаючи на чисельну перевагу супротивника, вирішив дати генеральну битву. Битва під Таншбре 28 вересня 1106 року завершилась цілковитою перемогою Генріха I. Нормандці були розбиті, а герцог Роберт потрапив у полон. В результаті Нормандію було завойовано і єдність англонормандської монархії часів Вільгельма Завойовника відновлено.
Правління Генріха I
Політика в Нормандії
Завоювавши Нормандію, Генріх I досить швидко відновив державну адміністрацію, що існувала за часів Вільгельма Завойовника. Землі та замки, роздані Робертом Куртгьозом нормандським баронам, були повернуті у герцогський домен. Самовладдю баронів й розбрату було покладено край: король жорстоко карав усіх порушників громадського спокою. Фортеці, незаконно зведені місцевими феодалами, були зруйновані. Центральна влада в герцогстві різко посилилась, а впорядкування фіскальної та судової систем дозволило значно підвищити фінансові надходження від Нормандії у державну казну. Головною проблемою, тим не менше, залишалась лояльність місцевої аристократії. Хоч герцог Роберт до своєї смерті 1134 року перебував під арештом в Англії, його син Вільгельм Клітон був на свободі й не полишав претензій на престол Нормандії. Це не дозволяло Генріху I надовго залишати герцогство й послабляти свій контроль над нормандськими баронами, дехто з яких відкрито підтримували Клітона (, ), а згодом і Жоффруа Анжуйського. Більше половини з двадцяти дев'яти років, що минули після битви під Таншбре до смерті Генріха I, король провів у Нормандії. За його відсутності управління герцогством зазвичай здійснював провідний радник короля з нормандських справ Жан, єпископ Лізьйо.
Політика в Англії
Правління Генріха I в Англії характеризувалось значним посиленням королівської влади й важливими реформами, спрямованими на створення централізованого адміністративного апарату. Королівська курія набула чіткішої структури, було створено систему сплати для вищих державних посад. Залучення середнього та дрібного лицарства на службу при дворі сприяло зародженню в Англії чиновництва. Функції окремих підрозділів курії стали більш спеціалізованими. Головним нововведенням в адміністративній сфері стало затвердження Палати шахівниці — вищого органу фінансового управління й суду. Шерифи графств перестали представляти інтереси місцевих баронів й перетворились на королівських чиновників, що керували виконанням королівської волі на місцях, збирали державні прибутки й регулярно звітували перед Палатою шахівниці та самим королем.
Генріх I наказав також проводити засідання судів графств і сотень у тих самих місцях та з тією самою періодичністю, як і за часів Едуарда Сповідника. Хоча король практично не видавав нових законів та зберігав правову систему англосаксонського періоду, його постійна особиста участь у судочинстві й суворий нагляд за роботою королівських чиновників на місцях сприяли впорядкуванню судової системи та впровадженню ефективніших форм судочинства, зокрема було розширено застосування суду присяжних, а використання таких архаїчних інституцій, як ордалія та судові двобої, скоротилось.
Для фінансування державних видатків король почав активно вдаватись до збирання щитового збору, кошти від якого значною мірою йшли на утримання найманих загонів для ведення війн у Франції. Провідним радником Генріха I та ініціатором багатьох його адміністративних заходів був , єпископ Солсбері, канцлер і верховний суддя Англії, що неодноразово заступав короля під час його відсутності у країні.
У галузі конституційного права Генріх I поклав початок звичаю англійських королів підписувати під час своєї коронації хартії вольностей, в яких монархи обіцяли справедливе правління і брали на себе зобов'язання із захисту прав та інтересів різних верств населення.
Хартія вольностей Генріха I була затверджена 1101 року, коли його позиції на престолі були досить хиткими, і король намагався забезпечити собі підтримку англонормандської аристократії й духовенства. Згодом, коли влада Генріха посилилась, він почав ігнорувати обіцянки, дані під час коронації, і зловживати такими королівськими прерогативами, як стягнення рельєфів та платежів під час видання дочок баронів заміж, право опіки й утримання прибутків з вакантних церковних бенефіціїв. Тим не менше, хартія вольностей Генріха I відіграла значну роль у процесі формування механізмів обмеження королівської влади й лягла в основу Великої хартії вольностей 1215 року.
Генріх I активно заохочував розвиток міст та міського самоврядування в Англії. За нього почався викуп найбільшими містами країни прав самостійного збору податків та сплати їх безпосередньо до королівського казначейства — перші кроки на шляху завоювання англійськими містами внутрішньої автономії. Особливо велике значення мала хартія Генріха I для Лондона, яка окрім звільнення городян від сплати «данських грошей», торгових і митних зборів, надала право обрання власного шерифа й верховного судді.
Король також підтримував розвиток торгівлі, ремесел і шляхів сполучення в країні, даруючи різні привілеї містам і гільдіям купців та затверджуючи статути перших англійських ремісничих цехів.
Церковна політика
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU1TDBGdWMyVnNiVjl2Wmw5RFlXNTBaWEppZFhKNUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUJibk5sYkcxZmIyWmZRMkZ1ZEdWeVluVnllUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
архієпископ Кентерберійський
Одним із перших заходів Генріха I після його коронації стало звернення до архієпископа Ансельма, вигнаного за часів правління Вільгельма II, з проханням повернутись до Англії. Однак коли останній прибув у країну, він відмовився прийняти від короля інвеституру на земельні володіння Кентерберійського архієпископства, заявивши про неприпустимість втручання світської влади у справи церкви. Генріх I, зі свого боку, також не бажав відмовлятись від стародавньої прерогативи англійських королів інвестувати єпископів та абатів до їхнього рукопокладання. В результаті на територію Англії було перенесено боротьбу за інвеституру, що вже розгорілась у Німеччині та Франції.
Спроба знайти компроміс між королем та архієпископом не вдалась через різку позицію папи Пасхалія II, палкого прихильника григоріанської реформи. У 1103 році Ансельм, не маючи можливості виконувати обов'язки архієпископа без згоди короля, знову залишив Англію. Криза досягла кульмінації у 1105 році, коли папа відлучив від церкви англійських єпископів, що прийняли інвеституру від короля, а Ансельм погрожував відлученням самому Генріху I. Це змусило короля пом'якшити свою позицію, й 1107 року сторони дійшли згоди. Генріх I відмовився від права інвестувати прелатів кільцем і посохом і визнав свободу виборів єпископів, а Ансельм затвердив священнослужителів, які отримали інвеституру від Генріха I, й визнав право короля вимагати від обраних єпископів та абатів омажу до їхнього рукопокладення.
Умови угоди 1107 року були сприятливими для королівської влади, яка зберегла важелі впливу на процес обрання єпископів та абатів. Після смерті Ансельма 1109 року Генріх I повернувся до тієї політики стосовно церкви, яку провадив Вільгельм II: єпископські кафедри упродовж тривалого часу залишались вакантними, що дозволяло королю стягувати церковні прибутки до державної казни; відновилась практика стягнення рельєфу під час вступу єпископів та абатів у володіння своїми землями, засуджена церквою як гріх симонії; одружені священнослужителі зберігали свої пости за умови сплати штрафу королю. Стосунки духовенства з Римом було взято під контроль короля, а папа був фактично позбавлений контролю над англійською церквою.
Тим не менше, стосунки з папським престолом залишались досить доброзичливими, особливо у період понтифікату Калікста II, що був троюрідним братом Генріху I: папа виступив на боці Англії у її конфліктах з Францією та Анжуйським графством й підтвердив право англійських королів санкціонувати відрядження папських легатів до Англії.
У правління Генріха I в країні почалось відродження чернецького руху, що перебував у занепаді з часів нормандського завоювання. Король заохочував заснування монастирів, особливо цистерціанських, а також лікарень для бідних й лепрозоріїв. Сам Генріх I заклав , де після своєї смерті й був похований.
Зовнішня політика
Франція
Різке посилення Англійського королівства після приєднання Нормандії у 1106 році призвело до формування проти Генріха I потужної коаліції на континенті, яку очолив французький король Людовик VI Товстий, який вперше після тривалого періоду послаблення королівської влади у Франції розгорнув програму територіальної експансії.
Ворожо по відношенню до Генріха I були налаштовані графи Фландрії й Анжу. У 1110 році Фульк V Анжуйський успадкував графство Мен, яке вважалось васальним відносно Нормандського герцогства, однак відмовився скласти омаж Генріху I. Супротивники англійського короля знаходили також підтримку у частини нормандських баронів, невдоволених жорсткими методами правління Генріха. Єдиним відданим союзником короля на континенті був Тібо II, граф Блуа, син сестри англійського короля й непримиренний ворог короля Франції.
Більша частина терміну правління Генріха I в Нормандії пройшла у постійних війнах з сусідами. Перша війна (1111—1113) завершилась досить вдало: граф Фландрії у 1111 році був убитий; , лідер нормандської опозиції, 1112 потрапив у полон; англійські війська захопили Алансон, а Фульк Анжуйський був змушений скласти омаж Генріху I за Мен. Король Франції залишався в ізоляції та запропонував Генріху I розв'язати конфлікт в особистому двобої, який, за легендою, відбувся в районі Жизора. В результаті у 1113 році Людовік VI визнав владу Генріха I не тільки в Нормандії, але і його сюзеренітет над Меном та Бретанью. Однак уже в 1116 році спалахнула нова війна. Хоча на полях битв англійці зазнали низки поразок, Генріху I вдалось шляхом дипломатії внести розкол у лави своїх супротивників. У 1119 році було укладено мирну угоду з Анжу, закріплену шлюбом дочки Фулька V Матильди й сина і спадкоємця Генріха I Вільгельма. У серпні 1119 року війська короля Франції були розбиті у битві під Бремюлем.
Причому, битва тривала недовго й була практично безкровною. За свідченням Ордеріка Віталія, у цій битві було вбито лише трьох лицарів.
Невдовзі за посередництва папи римського Генріх I і Людовік VI примирились, причому останній погодився відмовитись від підтримки претензій Вільгельма Клітона на престол Нормандії.
Після загибелі 1120 року єдиного законного сина Генріха, Вільгельм Клітон виявився спадкоємцем англійської корони. Цим скористались Фульк V Анжуйський і Людовік VI. У 1123 році в Нормандії спалахнуло повстання на підтримку Клітона, підтримане анжуйцями і французьким королем. Однак ефективні дії Генріха I, що захопив лідерів заколоту, дозволили швидко придушити виступ. Сили Людовіка VI тим часом виявились зв'язаними атакою на східні кордони Франції імператора Генріха V, союзника й зятя англійського короля. Становище ускладнилось 1127 року, коли французький король передав Вільгельму Клітону замки на нормандському кордоні та зробив його графом Фландрії. Лише несподівана смерть Вільгельма 1128 року зняла загрозу володінням Генріха I на континенті й остаточно закріпила Нормандію за англійським королем.
Свої зовнішньополітичні успіхи Генріх закріпив того ж року, видавши заміж свою дочку і спадкоємицю Матильду за Жоффруа Анжуйського, відірвавши тим самим Анжу від союзу з королем Франції. До кінця свого правління позиції Генріха I в Нормандії були надзвичайно міцними, експансія Франції зупинена, а зовнішня загроза англонормандській монархії ліквідована.
Німеччина
До правління Генріха I належить також важливе зовнішньополітичне досягнення — встановлення дружніх стосунків з Німеччиною, які у подальшому стали одним з наріжних каменів англійської політики. У 1109 році дочка Генріха I Матильда була заручена з імператором Священної Римської імперії Генріхом V. Після досягнення Матильдою повноліття, 7 січня 1114 року у Майнці відбулось їхнє весілля. Наслідком цього шлюбу стало тісне співробітництво двох держав на міжнародній арені, яке виявилось, зокрема, у спільних військових операціях проти Франції у 1124 році.
Розвитком політики зближення з Німеччиною стало одруження Генріха I після смерті його першої дружини з , дочкою , герцога Нижньої Лотарингії й першого ландграфа Брабанту, що домінував в імперській частині Нідерландів. Цей шлюб заклав основи тісного економічного й політичного співробітництва та союзу Англії і Брабанту, що існував упродовж всього середньовіччя.
Шотландія
З Шотландським королівством Генріх I також підтримував дружні стосунки. Зайнятий проблемами на континенті, король не прагнув підкорити Шотландію та переймався лише про безпеку своїх північних кордонів. Саме у цей період почалось активне проникнення англонормандського впливу в Шотландію: у 1100 році Генріх одружився з Матильдою, дочкою шотландського короля Малколма III; її брати, королі Олександр I і Давид I, навчались в Англії й також взяли собі за дружин представниць англійської аристократії. Ймовірно, обидва вони склали омаж Генріху I за володіння в Англії. Особливо прискорився процес англізації Шотландії у період правління Давида I (1124—1153), який залучив до своєї країни велику кількість англонормандських лицарів, наділивши їх землями, й почав перетворення державної та соціальної систем Шотландії за англійським феодальним зразком. До середини XII століття англійська мова стала панівною в Лотіані й інших рівнинних регіонах південної Шотландії. Сам Давид I був вихований в англонормандській культурній традиції, брав участь у війнах Генріха I в Нормандії, а за правом своєї володів великими земельними володіннями в Англії й титулом графа Гантінґдона. Він одним з перших 1127 року визнав спадкоємицею англійського престолу дочку Генріха I Матильду й після смерті короля став найвідданішим її прибічником у боротьбі за корону Англії.
Уельс
Див. також: Нормандська експансія в Уельсі.
До початку правління Генріха I англонормандські барони, які глибоко просунулись на територію Уельсу в 1080-их роках, були відкинуті до попередніх кордонів в результаті повстання 1094 року. Спроба короля відновити позиції у Північному Уельсі та здійснена для цього експедиція до Гвінеду 1114 року провалилась: валлійці уникали битв і Генріху I не вдалось досягти жодних результатів, окрім визнання , королем Гвінету, номінального сюзеренітету Англії.
Після уходу армії Генріха нормандців було витіснено за Клуїд. У Середньому Уельсі падіння , у 1102 році, також різко послабило англійський вплив, що призвело до відродження могутності валлійського королівства Повіс. Однак авантюри призвели до конфронтації з королем Англії, в результаті чого до 1116 року територія і вплив Повіса сильно скоротились, а його правителі фактично втратили незалежність.
У Південному Уельсі правління Генріха I було періодом консолідації англонормандської влади. Південний край Пембрукширу було колонізовано фламандцями, які практично витіснили звідси корінне населення. Кередігіон у 1110 році перейшов під владу ; Брекнок став володінням , ; Гламорган було завойовано , а по його смерті був подарований королем своєму незаконному сину . Нормандські феодали закріпились і в інших областях Південного Уельсу, а територія, що зберігалась під контролем місцевих князів, скоротилась до кількох кантревів. До 1135 року південна частина Уельсу фактично перетворилась на англійську провінцію. Однак влада нормандців все ще залишалась неміцною: одразу після смерті Генріха I спалахнуло масове повстання валлійців, що призвело до відновлення королівства Дехейбарт.
Проблема спадкування і смерть
Від шлюбу з Матильдою Шотландською Генріх I мав двох дітей: дочку Матильду й сина Вільгельма. Вільгельма було визнано спадкоємцем Англії та Нормандії, однак 25 листопада 1120 року «Білий корабель», на якому Вільгельм повертався до Англії, затонув і всі, хто перебував на борту, загинули.
Це різко загострило династичну проблему: єдиним нащадком Вільгельма Завойовника за чоловічою лінією лишився Вільгельм Клітон, син нормандського герцога Роберта Куртгеза, який знаходився у в'язниці, й головний супротивник Генріха I на континенті. Відсутність законних синів змусила Генріха у 1121 році одружитись вдруге, однак нова дружина виявилась бездітною. Король наблизив до себе Стефана Блуаського, сина своєї сестри Адели Нормандської, якому думав передати престол у разі своєї смерті. Але 1125 року помер імператор Генріх V, чоловік дочки Генріха I Матильди, й вона здобула можливість повернутись до Англії. Вже у 1127 році Генріх оголосив Матильду своєю спадкоємицею та змусив англонормандських баронів скласти їй присягу вірності. Наступного року Матильда вийшла заміж за Жоффруа Мартела, правителя і спадкоємця Анжуйського графства, від якого у 1133 році народився син Генріх. Це, здавалось, розв'язало питання спадкування Англії. Однак значна частина англонормандської аристократії з невдоволенням ставилась до передачі престолу жінці й перспективи царювання у країні Анжуйської династії.
У серпні 1133 року Генріх I вирушив до Нормандії. Останні роки життя він провів тут зі своїм онуком, не маючи можливості повернутись до Англії через заворушення місцевих баронів, яких інспірував Жоффруа Мартел і Матильда. 25 листопада 1135 року в Ліон-ла-Форе, неподалік від Руана, король несподівано захворів, ймовірно отруївшись міногами. 1 грудня Генріх I помер. Його тіло було перевезено в Англію й поховано у заснованому королем абатстві Редінг.
Під час Реформації XVI століття абатство було зруйновано й точне місце поховання короля нині невідоме.
Хоч упродовж свого правління Генріху I вдалось значно посилити центральну владу в країні, відбити зовнішні загрози та придушити виступи внутрішньої опозиції, у стратегічному сенсі його досягнення були невеликими. Зберігалась ворожість сусідніх держав, передусім Франції й Анжуйського графства, а високий рівень централізації призвів до зростання невдоволення англонормандської аристократії, головної опори монархії.
Одразу після смерті Генріха I барони відмовились виконувати присягу вірності, дану його дочці Матильді, та, розраховуючи відновити свій вплив у країні, обрали королем Стефана Блуаського. Це стало початком громадянської війни й анархії в Англії, що розтягнулись майже на два десятиліття. Лише 1154 року, зі вступом на престол сина Матильди Генріха II, конфлікт було розв'язано, а в країні воцарилась династія Плантагенетів.
Генріх I був похований в Редінґському абатстві, але в XVI столітті абатство було розграбовано, а в 19 столітті на території колишнього абатства була побудована міська в'язниця, яку закрили в 2013 році.
Сім'я
Дружина
- Матильда Шотландська (1080 — 1 травня 1118) — представниця Дункельдської династії. Була донькою Малкольма III (короля Шотландії) та Маргарити Англійської, онуки великого князя Київського Ярослава Мудрого.
- (бл. 1103 — весна 1151)
Діти
- Від першої дружини:
- Матильда (1102 — 1167) — майбутня королева Англії (1141), першим шлюбом (1114) заміжня за Генріхом V, імператором Священної Римської імперії, другим шлюбом (1128) заміжня за Жоффруа Мартелом, графом Анжуйським; і
- Вільгельм (5 серпня 1103 — 25 листопада 1120) загинув в результаті затоплення корабля поблизу берегів Нормандії.
- Від другої дружини не було.
Бастарди
- Від Едіти:
- Матильда (1080-ті — 25 липня 1120) — графиня-консорт Першу. Загинула разом із своїм братом Вільгельмом та Річардом, в результаті затоплення корабля поблизу берегів Нормандії.
- Від Ансфріди:
- Юліана (1090 — після 1136) — дружина Євстафія Бретейського. Відома спробою вбити свого батька.
- Річард (1101 — 25 листопада 1120) — загинув разом зі своїми братом та сестрою Вільгельмом та Матильдою, в результаті затоплення корабля поблизу берегів Нормандії.
- Фульк — монах.
- Від Сибіли Корбе:
- Сибіла (бл. 1092 — 12/13 липня 1122) — королева-консорт Шотландії. Дружина Олександра I.
- (бл. 1110 — 1 липня 1175) — один з найбільших англійських магнатів та лідер партії прибічників своєї єдинокровної сестри, королеви Матильди.
- Матильда-Річардіна — дружина (сеньйора Перш-Гує). Її потомками являються більшість монархів сучасної Європи.
- Від Едіти Форн:
- Роберт (1093 — 1172) — був одружений з Матильдою (баронесою Окемптону). Мав одну дочку.
- Від Нест Ріс:
- Генріх (бл. 1100/4 — 1158)
- Від невідомих:
- Роберт (бл. 1090 — 31 жовтня 1147) — один з найбільших англійських магнатів та лідер партії прибічників своєї єдинокровної сестри, королеви Матильди.
- Матильда — герцогиня-консорт Бретані. Дружина Конана III.
Родовід
Виноски
- англ. Henry I Beauclerc; давн-англ. Heanrig
Примітки
- . . Архів оригіналу за 12 жовтня 2011. Процитовано 12 вересня 2011.
- Барлоу Ф.: Вільгельм I та нормандське завоювання Англії, стор. 285
- Джуетт С. О., Завоювання Англії норманами, 2003, стор. 277
- Джуетт С. О., Завоювання Англії норманами, 2003, стор. 283
- Рижов К. В., Всі монархи світу. Західна Європа, 2001, стор. 82
- Джуетт С. О., Завоювання Англії норманами, 2003, стор. 288—292
- Ордерік Віталій. . Архів оригіналу за 29 червня 2011. Процитовано 12 вересня 2011.
- Дуглас Д. Ч., Нормани від завоювань до досягнень, 2003, стор. 86
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 684
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 687—688
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 682
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 725
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 687
- Дуглас Д. Ч., Нормани від завоювань до досягнень, 2003, стор. 208
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 681—682
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 422—423
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 421
- Харперська енциклопедія військової історії Дюпюї Р. та Дюпюї Т., Всі війни світової історії. Книга 2 1000—1500 роки, 2004, стор. 22
- Ордерік Віталій. . Архів оригіналу за 11 вересня 2011. Процитовано 12 вересня 2011.
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 681
- Єгер О., Всесвітня історія, том 2 «Середньовіччя», 1999, стор. 285
- Duncan, A.A.M. Scotland: Making of the Kingdom. — Edinburgh, 1975,
- Харперська енциклопедія військової історії Дюпюї Р. та Дюпюї Т., Всі війни світової історії. Книга 2 1000—1500 роки, 2004, стор. 28
- . . Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 12 вересня 2011.
- Фортін Д. У. . Архів оригіналу за 22 березня 2012. Процитовано 12 вересня 2011.
- Джуетт С. О., Завоювання Англії норманами, 2003 стор. 291
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 691
- Англосаксонський часопис. . Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 12 вересня 2011.
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 680
- , Рамбо, Епоха хрестових походів, 2005, стор. 695
- http://cikavosti.com/v-angliyi-znaishli-mogily-korolia-genriha-i/
Посилання
- Витяги про Генріха I [Архівовано 19 серпня 2011 у WebCite]
- Свідчення сучасників [ 29 червня 2011 у Wayback Machine.]
- Англосаксонський часопис 1102—1154 [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.] (англ.)
- Генеалогія Генріха I [ 25 вересня 2017 у Wayback Machine.] (англ.)
- (англ.)
- Біографія Генріха I на сайті Британського королівського дому [ 16 червня 2012 у Wayback Machine.] (англ.)
Попередник Вільгельм II Рудий | ![]() | Король Англії 1100-1135 | ![]() | Наступник Стефан I Блуаський |
Попередник Роберт II Куртгез | ![]() | Герцог Нормандії 1106-1135 | ![]() | Наступник Стефан I Блуаський |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Genrih I Genrih I Boklerk veresen 1068 1 grudnya 1135 molodshij sin Vilgelma I Zavojovnika korol Angliyi 1100 1135 rik i gercog Normandiyi 1106 1135 rik Za legendoyu Genrih I vidriznyavsya uchenistyu za sho otrimav svoye prizvisko fr Beauclerc dobre obiznanij Nasliduvav korolivstvo pislya brata Vilgelma II Rudogo Genrih I Boklerk angl Henry I BeauclercGenrih I Boklerk Prapor Korol Angliyi 5 serpnya 1100 1 grudnya 1135 Koronaciya 5 serpnya 1100 Poperednik Vilgelm II Rudij Nastupnik Stefan I Bluaskij Prapor Gercog Normandiyi 1106 1 grudnya 1135 Poperednik Robert II Kurtgez Nastupnik Stefan I Bluaskij Narodzhennya bl 1068 1069 SelbiSmert 1 grudnya 1135 1135 12 01 Lion la ForePrichina smerti harchovi otruyennyaPohovannya Reding Berkshir AngliyaKrayina Korolivstvo AngliyaRid NormandskaBatko Vilgelm I ZavojovnikMati Matilda FlandrskaShlyub Matilda ShotlandskaDiti Matilda Vilgelm Adelin Mediafajli b u Vikishovishi Pravlinnya Genriha I bulo vidmicheno vidnovlennyam yednosti anglonormandskoyi monarhiyi pislya peremogi nad bratom Robertom II Kurtgezom v 1106 roci a takozh ciloyu seriyeyu administrativnih i finansovih reform yaki lyagli v osnovu derzhavnoyi sistemi Angliyi epohi serednovichchya Zokrema bula stvorena Palata shahivnici vinikla tradiciya zatverdzhennya anglijskimi monarhami vporyadkovani misceva administraciya i sudova sistema Shlyub Genriha I z Matildoyu Shotlandskoyu spadkoyemiceyu anglosaksonskih koroliv stav vazhlivoyu vihoyu na shlyahu zblizhennya normandskoyi aristokratiyi i anglosaksonskogo naselennya krayini sho piznishe prizvelo do viniknennya anglijskoyi naciyi Genrih I ne zalishiv pislya sebe ditej cholovichoyi stati i pislya jogo smerti v Angliyi pochalasya trivala gromadyanska vijna mizh jogo dochkoyu Matildoyu i pleminnikom Stefanom YunistGenrih buv najmolodshim sinom anglijskogo korolya Vilgelma I Zavojovnika j Matildi Flandrskoyi Vin narodivsya des mizh travnem 1068 i travnem 1069 roku v Jorkshiri stavshi takim chinom yedinim sinom Vilgelma I narodzhenim v Angliyi pislya normandskogo zavoyuvannya Svoye im ya yunij princ otrimav na chest korolya Franciyi Genriha I Vidpovidno do zvichayiv togo chasu Genriha yak najmolodshogo v rodini pervinno gotuvali do cerkovnoyi kar yeri chim vochevid poyasnyuvalas retelnisha osvita u porivnyanni z jogo starshimi bratami Robertom j Vilgelmom Ochevidno sho vin buv pershim pislya zavoyuvannya korolem Angliyi sho volodiv anglosaksonskoyu movoyu Tim ne menshe tochnih danih pro vchiteliv Genriha j miscya de vin zdobuvav osvitu nemaye tomu jmovirno zahvat serednovichnih hronistiv stosovno rivnya osvichenosti majbutnogo korolya buli silno perebilshenimi Pered svoyeyu smertyu 1087 roku Vilgelm Zavojovnik rozdiliv svoyi volodinnya mizh dvoma starshimi sinami Robert Kurtgez otrimav Normandiyu a Vilgelm Rufus Angliyu Genrihu zh vin zapoviv lishe 5 000 funtiv sribla sho odnak zrobilo yunogo princa odnim z najbagatshih aristokrativ Angliyi Zgodom jomu vdalos za 3 000 funtiv pridbati u gercoga Roberta pivostriv Kotanten i oblast Avransh Ce dozvolilo Genrihu vidigrati vazhlivu rol u borotbi mizh starshimi bratami za ob yednannya spadkovih volodin Vilgelma Zavojovnika sho rozgornulas u 1090 ih rokah U 1090 roci Genrih pidtrimav gercoga Roberta proti Vilgelma Rufusa i vzyav uchast u zhorstokomu pridushenni povstannya gorodyan Ruana ale vzhe nastupnogo roku koli anglijskij korol visadivsya v Normandiyi perejshov na bik ostannogo Nevdovzi odnak Vilgelm i Robert primirilis j obernuli svoyi sili proti Genriha Vijska starshih brativ vtorglis u Kotanten j vignali zvidti Genriha Zalishenij usima vin viyihav u Veksen j kilka rokiv prozhiv tam praktichno zhebrakom Za legendoyu viddanimi jomu zalishalis tilki tri lyudini svyashenik licar ta zbroyenosec sho poyihali z nim Piznishe Genrihu vdalos primiritis iz bratami j vin povernuvsya v Angliyu U 1094 roci za pidtrimki Vilgelma Genrih znovu vidvoyuvav znachnu chastinu Kotantenu nezvazhayuchi na opir inshih velikih normandskih baroniv na choli z HarakterVid svoyih prashuriv z Normandskoyi dinastiyi Genrih uspadkuvav silnij harakter Ale okrim togo yak i inshi diti Vilgelma vin buv neprivitnim zhorstokim skupim i rozputnim sho proyavilos u chislennih pozashlyubnih zv yazkah korolya Hoch vin volodiv anglosaksonskoyu movoyu j periodichno zagravav z korinnim naselennyam krayini Genrih yak i inshi normandski aristokrati znevazhav anglosaksiv ta koli stav korolem ne priznachav yih na administrativni j cerkovni posadi Odnak z usih siniv Vilgelma Zavojovnika lishe Genrih uspadkuvav derzhavnicki talanti batka sho zabezpechilo jogo pravlinnyu v Angliyi stabilnist i dozvolilo znachno pidvishiti efektivnist funkcionuvannya derzhavnogo aparatu Genrih I takozh duzhe lyubiv ekzotichnih tvarin U Vudstoku bulo organizovano korolivskij zvirinec de zokrema utrimuvalis levi leopardi risi verblyudi j ulyublenec korolya yizhatec podarovanij korolyu Yak i u jogo poperednikiv golovnoyu rozvagoyu Genriha bulo polyuvannya Teritoriya korolivskogo lisu u period jogo pravlinnya istotno zrosla a pokarannya za nezakonne polyuvannya stali zhorstokishimi azh do smertnoyi kari Vstup na prestol2 serpnya 1100 roku Genrih razom iz deyakimi inshimi normandskimi aristokratami brav uchast u tomu polyuvanni v lisi Nyu Forest pid chas yakoyi korolya Vilgelma bulo nespodivano ubito vipadkovoyu striloyu Ye versiya sho ubivstvo korolya bulo umisnim j bulo chastinoyu zmovi grupi baroniv na choli z v yakij mig brati uchast i sam Genrih Yak bi tam ne bulo ledve zvistka pro smert Vilgelma poshirilas sered mislivciv Genrih kinuvshi na zemli trup brata chimduzh poskakav u Vinchester j zavolodiv korolivskoyu kaznoyu Nastupnogo dnya anglonormandski baroni obrali jogo korolem nezvazhayuchi na protesti prihilnikiv starshogo brata gercoga Roberta yakij povertavsya u cej chas iz Pershogo hrestovogo pohodu Vzhe 5 serpnya Genrih buv koronovanij korolem Angliyi u Vestminsteri U pershi misyaci svogo pravlinnya Genrih I proviv veliku robotu z legitimizaciyi svoyeyi vladi j zavoyuvannya doviri naselennya Vpershe v anglijskij istoriyi korol pid chas koronaciyi pidpisav hartiyu volnostej de zasudiv metodi upravlinnya svogo poperednika ta poobicyav keruvatis vinyatkovo principami spravedlivosti j turboti pro piddanih Vin negajno zvernuvsya do Anselma vignanogo arhiyepiskopa Kenterberijskogo j zaprosiv jogo povernutis do krayini obicyayuchi zadovolennya jogo vimog Golovnij radnik Vilgelma II Ranulf Flambard buv kinutij do v yaznici 11 listopada 1100 roku Genrih I stav do shlyubu z Matildoyu dochkoyu korolya Shotlandiyi j Margariti Svyatoyi onuki anglosaksonskogo korolya Edmunda Zaliznobokogo Ce nadalo dodatkovoyi micnosti pretenziyam Genriha I na anglijskij prestol Jomu takozh vdalos zavoyuvati pidtrimku korolya Franciyi chij sin i spadkoyemec vzyav uchast u pershomu zasidanni Velikoyi korolivskoyi radi Genriha I Zavoyuvannya NormandiyiNa pochatku 1101 roku v Normandiyu povernuvsya Robert III Kurtgez otochenij oreolom slavi tih podvigiv yaki vin zdijsniv u hrestovomu pohodi U toj samij chas iz Tauera vtik Ranulf Flambard yakij priyednavsya do gercoga Roberta j pochav gotuvati normandske vtorgnennya do Angliyi Na pidtrimku pretenzij Kurtgeza na anglijskij prestol stala chastina anglijskih baroniv v tomu chisli graf Shrusberi yakij kontrolyuvav znachnu teritoriyu na zahodi krayini Odnak korol diyav shvidko u vsi grafstva bulo nadislano pidtverdzhennya koronacijnoyi hartiyi Genriha I ta jogo klyatvi pro dobre pravlinnya korol osobisto keruvav pidgotovkoyu anglosaksonskogo firda navchayuchi selyan metodam oporu licarskij kinnoti j zabezpechiv sobi pidtrimku duhovenstva na choli z arhiyepiskopom Anselmom Ce prineslo svoyi plodi povstannya 1101 roku ne nabulo togo rozmahu yak zakolot Odo yepiskopa Bajo 1088 roku j bilshist anglijskih baroniv zberegli virnist korolyu Hocha 21 lipnya 1101 roku vijska gercoga Roberta nespodivano visadilis u Portsmuti ta nevdovzi zahopili Vinchester podalshe yihnye prosuvannya bulo zupineno V Altoni brati uklali mirnu ugodu Robert viznavav Genriha korolem Angliyi v obmin na viplatu shorichnoyi pensiyi v rozmiri 3000 marok j vidmovu Genriha vid usih jogo zemel v Normandiyi za vinyatkom Domfrona Korol takozh garantuvav amnistiyu uchasnikam povstannya Odnak lishen zagrozu prestolu Genriha I bulo usuneno obicyanka amnistiyi bula zabuta U 1102 roci korol konfiskuvav zemli j tituli Roberta Bellemskogo golovnogo pribichnika Kurtgeza v Angliyi ta zahopiv jogo zamki Vtecha Roberta do Normandiyi zabezpechila korolyu privid dlya vidnovlennya vijni zi svoyim bratom Vtorgnennya do Normandiyi bulo dobre pidgotovane Genrih I uklav ugodi pro soyuz ta vijskovu dopomogu z usima susidami Normandskogo gercogstva korolem Franciyi grafami Flandriyi j Anzhu gercogom Bretani U samij Normandiyi znachna kilkist baroniv i mist shilyalis do pidtrimki anglijskogo korolya Vzhe u 1104 roci Genrih I zdijsniv pershij pohid do Normandiyi ukripivshi Domfron rozmistivshi anglijski garnizoni v zamkah svoyih pribichnikiv ta zmusivshi gercoga Roberta postupitis jomu grafstvom Evre Na pochatku 1105 roku krupna anglijska armiya visadilas u Kotanteni j nevdovzi pidkorila ves pivostriv a takozh teritoriyu Nizhnoyi Normandiyi do Kana U 1106 roci anglijci yakih pidtrimuvali kontingenti z Anzhu Flandriyi j Bretani vzyali v oblogu Tanshbre vazhlivu fortecyu na shid vid Avransha Dlya znyattya blokadi pribuv sam gercog Robert yakij nezvazhayuchi na chiselnu perevagu suprotivnika virishiv dati generalnu bitvu Bitva pid Tanshbre 28 veresnya 1106 roku zavershilas cilkovitoyu peremogoyu Genriha I Normandci buli rozbiti a gercog Robert potrapiv u polon V rezultati Normandiyu bulo zavojovano i yednist anglonormandskoyi monarhiyi chasiv Vilgelma Zavojovnika vidnovleno Pravlinnya Genriha IPolitika v Normandiyi Zavoyuvavshi Normandiyu Genrih I dosit shvidko vidnoviv derzhavnu administraciyu sho isnuvala za chasiv Vilgelma Zavojovnika Zemli ta zamki rozdani Robertom Kurtgozom normandskim baronam buli povernuti u gercogskij domen Samovladdyu baroniv j rozbratu bulo pokladeno kraj korol zhorstoko karav usih porushnikiv gromadskogo spokoyu Forteci nezakonno zvedeni miscevimi feodalami buli zrujnovani Centralna vlada v gercogstvi rizko posililas a vporyadkuvannya fiskalnoyi ta sudovoyi sistem dozvolilo znachno pidvishiti finansovi nadhodzhennya vid Normandiyi u derzhavnu kaznu Golovnoyu problemoyu tim ne menshe zalishalas loyalnist miscevoyi aristokratiyi Hoch gercog Robert do svoyeyi smerti 1134 roku perebuvav pid areshtom v Angliyi jogo sin Vilgelm Kliton buv na svobodi j ne polishav pretenzij na prestol Normandiyi Ce ne dozvolyalo Genrihu I nadovgo zalishati gercogstvo j poslablyati svij kontrol nad normandskimi baronami dehto z yakih vidkrito pidtrimuvali Klitona a zgodom i Zhoffrua Anzhujskogo Bilshe polovini z dvadcyati dev yati rokiv sho minuli pislya bitvi pid Tanshbre do smerti Genriha I korol proviv u Normandiyi Za jogo vidsutnosti upravlinnya gercogstvom zazvichaj zdijsnyuvav providnij radnik korolya z normandskih sprav Zhan yepiskop Lizjo Politika v Angliyi Pravlinnya Genriha I v Angliyi harakterizuvalos znachnim posilennyam korolivskoyi vladi j vazhlivimi reformami spryamovanimi na stvorennya centralizovanogo administrativnogo aparatu Korolivska kuriya nabula chitkishoyi strukturi bulo stvoreno sistemu splati dlya vishih derzhavnih posad Zaluchennya serednogo ta dribnogo licarstva na sluzhbu pri dvori spriyalo zarodzhennyu v Angliyi chinovnictva Funkciyi okremih pidrozdiliv kuriyi stali bilsh specializovanimi Golovnim novovvedennyam v administrativnij sferi stalo zatverdzhennya Palati shahivnici vishogo organu finansovogo upravlinnya j sudu Sherifi grafstv perestali predstavlyati interesi miscevih baroniv j peretvorilis na korolivskih chinovnikiv sho keruvali vikonannyam korolivskoyi voli na miscyah zbirali derzhavni pributki j regulyarno zvituvali pered Palatoyu shahivnici ta samim korolem Genrih I nakazav takozh provoditi zasidannya sudiv grafstv i soten u tih samih miscyah ta z tiyeyu samoyu periodichnistyu yak i za chasiv Eduarda Spovidnika Hocha korol praktichno ne vidavav novih zakoniv ta zberigav pravovu sistemu anglosaksonskogo periodu jogo postijna osobista uchast u sudochinstvi j suvorij naglyad za robotoyu korolivskih chinovnikiv na miscyah spriyali vporyadkuvannyu sudovoyi sistemi ta vprovadzhennyu efektivnishih form sudochinstva zokrema bulo rozshireno zastosuvannya sudu prisyazhnih a vikoristannya takih arhayichnih institucij yak ordaliya ta sudovi dvoboyi skorotilos Dlya finansuvannya derzhavnih vidatkiv korol pochav aktivno vdavatis do zbirannya shitovogo zboru koshti vid yakogo znachnoyu miroyu jshli na utrimannya najmanih zagoniv dlya vedennya vijn u Franciyi Providnim radnikom Genriha I ta iniciatorom bagatoh jogo administrativnih zahodiv buv yepiskop Solsberi kancler i verhovnij suddya Angliyi sho neodnorazovo zastupav korolya pid chas jogo vidsutnosti u krayini U galuzi konstitucijnogo prava Genrih I poklav pochatok zvichayu anglijskih koroliv pidpisuvati pid chas svoyeyi koronaciyi hartiyi volnostej v yakih monarhi obicyali spravedlive pravlinnya i brali na sebe zobov yazannya iz zahistu prav ta interesiv riznih verstv naselennya Hartiya volnostej Genriha I bula zatverdzhena 1101 roku koli jogo poziciyi na prestoli buli dosit hitkimi i korol namagavsya zabezpechiti sobi pidtrimku anglonormandskoyi aristokratiyi j duhovenstva Zgodom koli vlada Genriha posililas vin pochav ignoruvati obicyanki dani pid chas koronaciyi i zlovzhivati takimi korolivskimi prerogativami yak styagnennya relyefiv ta platezhiv pid chas vidannya dochok baroniv zamizh pravo opiki j utrimannya pributkiv z vakantnih cerkovnih beneficiyiv Tim ne menshe hartiya volnostej Genriha I vidigrala znachnu rol u procesi formuvannya mehanizmiv obmezhennya korolivskoyi vladi j lyagla v osnovu Velikoyi hartiyi volnostej 1215 roku Genrih I aktivno zaohochuvav rozvitok mist ta miskogo samovryaduvannya v Angliyi Za nogo pochavsya vikup najbilshimi mistami krayini prav samostijnogo zboru podatkiv ta splati yih bezposeredno do korolivskogo kaznachejstva pershi kroki na shlyahu zavoyuvannya anglijskimi mistami vnutrishnoyi avtonomiyi Osoblivo velike znachennya mala hartiya Genriha I dlya Londona yaka okrim zvilnennya gorodyan vid splati danskih groshej torgovih i mitnih zboriv nadala pravo obrannya vlasnogo sherifa j verhovnogo suddi Korol takozh pidtrimuvav rozvitok torgivli remesel i shlyahiv spoluchennya v krayini daruyuchi rizni privileyi mistam i gildiyam kupciv ta zatverdzhuyuchi statuti pershih anglijskih remisnichih cehiv Cerkovna politika Anselm arhiyepiskop Kenterberijskij Odnim iz pershih zahodiv Genriha I pislya jogo koronaciyi stalo zvernennya do arhiyepiskopa Anselma vignanogo za chasiv pravlinnya Vilgelma II z prohannyam povernutis do Angliyi Odnak koli ostannij pribuv u krayinu vin vidmovivsya prijnyati vid korolya investituru na zemelni volodinnya Kenterberijskogo arhiyepiskopstva zayavivshi pro nepripustimist vtruchannya svitskoyi vladi u spravi cerkvi Genrih I zi svogo boku takozh ne bazhav vidmovlyatis vid starodavnoyi prerogativi anglijskih koroliv investuvati yepiskopiv ta abativ do yihnogo rukopokladannya V rezultati na teritoriyu Angliyi bulo pereneseno borotbu za investituru sho vzhe rozgorilas u Nimechchini ta Franciyi Sproba znajti kompromis mizh korolem ta arhiyepiskopom ne vdalas cherez rizku poziciyu papi Pashaliya II palkogo prihilnika grigorianskoyi reformi U 1103 roci Anselm ne mayuchi mozhlivosti vikonuvati obov yazki arhiyepiskopa bez zgodi korolya znovu zalishiv Angliyu Kriza dosyagla kulminaciyi u 1105 roci koli papa vidluchiv vid cerkvi anglijskih yepiskopiv sho prijnyali investituru vid korolya a Anselm pogrozhuvav vidluchennyam samomu Genrihu I Ce zmusilo korolya pom yakshiti svoyu poziciyu j 1107 roku storoni dijshli zgodi Genrih I vidmovivsya vid prava investuvati prelativ kilcem i posohom i viznav svobodu viboriv yepiskopiv a Anselm zatverdiv svyashennosluzhiteliv yaki otrimali investituru vid Genriha I j viznav pravo korolya vimagati vid obranih yepiskopiv ta abativ omazhu do yihnogo rukopokladennya Umovi ugodi 1107 roku buli spriyatlivimi dlya korolivskoyi vladi yaka zberegla vazheli vplivu na proces obrannya yepiskopiv ta abativ Pislya smerti Anselma 1109 roku Genrih I povernuvsya do tiyeyi politiki stosovno cerkvi yaku provadiv Vilgelm II yepiskopski kafedri uprodovzh trivalogo chasu zalishalis vakantnimi sho dozvolyalo korolyu styaguvati cerkovni pributki do derzhavnoyi kazni vidnovilas praktika styagnennya relyefu pid chas vstupu yepiskopiv ta abativ u volodinnya svoyimi zemlyami zasudzhena cerkvoyu yak grih simoniyi odruzheni svyashennosluzhiteli zberigali svoyi posti za umovi splati shtrafu korolyu Stosunki duhovenstva z Rimom bulo vzyato pid kontrol korolya a papa buv faktichno pozbavlenij kontrolyu nad anglijskoyu cerkvoyu Tim ne menshe stosunki z papskim prestolom zalishalis dosit dobrozichlivimi osoblivo u period pontifikatu Kaliksta II sho buv troyuridnim bratom Genrihu I papa vistupiv na boci Angliyi u yiyi konfliktah z Franciyeyu ta Anzhujskim grafstvom j pidtverdiv pravo anglijskih koroliv sankcionuvati vidryadzhennya papskih legativ do Angliyi U pravlinnya Genriha I v krayini pochalos vidrodzhennya cherneckogo ruhu sho perebuvav u zanepadi z chasiv normandskogo zavoyuvannya Korol zaohochuvav zasnuvannya monastiriv osoblivo cistercianskih a takozh likaren dlya bidnih j leprozoriyiv Sam Genrih I zaklav de pislya svoyeyi smerti j buv pohovanij Zovnishnya politika Franciya Rizke posilennya Anglijskogo korolivstva pislya priyednannya Normandiyi u 1106 roci prizvelo do formuvannya proti Genriha I potuzhnoyi koaliciyi na kontinenti yaku ocholiv francuzkij korol Lyudovik VI Tovstij yakij vpershe pislya trivalogo periodu poslablennya korolivskoyi vladi u Franciyi rozgornuv programu teritorialnoyi ekspansiyi Vorozho po vidnoshennyu do Genriha I buli nalashtovani grafi Flandriyi j Anzhu U 1110 roci Fulk V Anzhujskij uspadkuvav grafstvo Men yake vvazhalos vasalnim vidnosno Normandskogo gercogstva odnak vidmovivsya sklasti omazh Genrihu I Suprotivniki anglijskogo korolya znahodili takozh pidtrimku u chastini normandskih baroniv nevdovolenih zhorstkimi metodami pravlinnya Genriha Yedinim viddanim soyuznikom korolya na kontinenti buv Tibo II graf Blua sin sestri anglijskogo korolya j neprimirennij vorog korolya Franciyi Bilsha chastina terminu pravlinnya Genriha I v Normandiyi projshla u postijnih vijnah z susidami Persha vijna 1111 1113 zavershilas dosit vdalo graf Flandriyi u 1111 roci buv ubitij lider normandskoyi opoziciyi 1112 potrapiv u polon anglijski vijska zahopili Alanson a Fulk Anzhujskij buv zmushenij sklasti omazh Genrihu I za Men Korol Franciyi zalishavsya v izolyaciyi ta zaproponuvav Genrihu I rozv yazati konflikt v osobistomu dvoboyi yakij za legendoyu vidbuvsya v rajoni Zhizora V rezultati u 1113 roci Lyudovik VI viznav vladu Genriha I ne tilki v Normandiyi ale i jogo syuzerenitet nad Menom ta Bretanyu Odnak uzhe v 1116 roci spalahnula nova vijna Hocha na polyah bitv anglijci zaznali nizki porazok Genrihu I vdalos shlyahom diplomatiyi vnesti rozkol u lavi svoyih suprotivnikiv U 1119 roci bulo ukladeno mirnu ugodu z Anzhu zakriplenu shlyubom dochki Fulka V Matildi j sina i spadkoyemcya Genriha I Vilgelma U serpni 1119 roku vijska korolya Franciyi buli rozbiti u bitvi pid Bremyulem Prichomu bitva trivala nedovgo j bula praktichno bezkrovnoyu Za svidchennyam Orderika Vitaliya u cij bitvi bulo vbito lishe troh licariv Nevdovzi za poserednictva papi rimskogo Genrih I i Lyudovik VI primirilis prichomu ostannij pogodivsya vidmovitis vid pidtrimki pretenzij Vilgelma Klitona na prestol Normandiyi Pislya zagibeli 1120 roku yedinogo zakonnogo sina Genriha Vilgelm Kliton viyavivsya spadkoyemcem anglijskoyi koroni Cim skoristalis Fulk V Anzhujskij i Lyudovik VI U 1123 roci v Normandiyi spalahnulo povstannya na pidtrimku Klitona pidtrimane anzhujcyami i francuzkim korolem Odnak efektivni diyi Genriha I sho zahopiv lideriv zakolotu dozvolili shvidko pridushiti vistup Sili Lyudovika VI tim chasom viyavilis zv yazanimi atakoyu na shidni kordoni Franciyi imperatora Genriha V soyuznika j zyatya anglijskogo korolya Stanovishe uskladnilos 1127 roku koli francuzkij korol peredav Vilgelmu Klitonu zamki na normandskomu kordoni ta zrobiv jogo grafom Flandriyi Lishe nespodivana smert Vilgelma 1128 roku znyala zagrozu volodinnyam Genriha I na kontinenti j ostatochno zakripila Normandiyu za anglijskim korolem Svoyi zovnishnopolitichni uspihi Genrih zakripiv togo zh roku vidavshi zamizh svoyu dochku i spadkoyemicyu Matildu za Zhoffrua Anzhujskogo vidirvavshi tim samim Anzhu vid soyuzu z korolem Franciyi Do kincya svogo pravlinnya poziciyi Genriha I v Normandiyi buli nadzvichajno micnimi ekspansiya Franciyi zupinena a zovnishnya zagroza anglonormandskij monarhiyi likvidovana Nimechchina Do pravlinnya Genriha I nalezhit takozh vazhlive zovnishnopolitichne dosyagnennya vstanovlennya druzhnih stosunkiv z Nimechchinoyu yaki u podalshomu stali odnim z narizhnih kameniv anglijskoyi politiki U 1109 roci dochka Genriha I Matilda bula zaruchena z imperatorom Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Genrihom V Pislya dosyagnennya Matildoyu povnolittya 7 sichnya 1114 roku u Majnci vidbulos yihnye vesillya Naslidkom cogo shlyubu stalo tisne spivrobitnictvo dvoh derzhav na mizhnarodnij areni yake viyavilos zokrema u spilnih vijskovih operaciyah proti Franciyi u 1124 roci Rozvitkom politiki zblizhennya z Nimechchinoyu stalo odruzhennya Genriha I pislya smerti jogo pershoyi druzhini z dochkoyu gercoga Nizhnoyi Lotaringiyi j pershogo landgrafa Brabantu sho dominuvav v imperskij chastini Niderlandiv Cej shlyub zaklav osnovi tisnogo ekonomichnogo j politichnogo spivrobitnictva ta soyuzu Angliyi i Brabantu sho isnuvav uprodovzh vsogo serednovichchya Shotlandiya Z Shotlandskim korolivstvom Genrih I takozh pidtrimuvav druzhni stosunki Zajnyatij problemami na kontinenti korol ne pragnuv pidkoriti Shotlandiyu ta perejmavsya lishe pro bezpeku svoyih pivnichnih kordoniv Same u cej period pochalos aktivne proniknennya anglonormandskogo vplivu v Shotlandiyu u 1100 roci Genrih odruzhivsya z Matildoyu dochkoyu shotlandskogo korolya Malkolma III yiyi brati koroli Oleksandr I i David I navchalis v Angliyi j takozh vzyali sobi za druzhin predstavnic anglijskoyi aristokratiyi Jmovirno obidva voni sklali omazh Genrihu I za volodinnya v Angliyi Osoblivo priskorivsya proces anglizaciyi Shotlandiyi u period pravlinnya Davida I 1124 1153 yakij zaluchiv do svoyeyi krayini veliku kilkist anglonormandskih licariv nadilivshi yih zemlyami j pochav peretvorennya derzhavnoyi ta socialnoyi sistem Shotlandiyi za anglijskim feodalnim zrazkom Do seredini XII stolittya anglijska mova stala panivnoyu v Lotiani j inshih rivninnih regionah pivdennoyi Shotlandiyi Sam David I buv vihovanij v anglonormandskij kulturnij tradiciyi brav uchast u vijnah Genriha I v Normandiyi a za pravom svoyeyi volodiv velikimi zemelnimi volodinnyami v Angliyi j titulom grafa Gantingdona Vin odnim z pershih 1127 roku viznav spadkoyemiceyu anglijskogo prestolu dochku Genriha I Matildu j pislya smerti korolya stav najviddanishim yiyi pribichnikom u borotbi za koronu Angliyi Uels Div takozh Normandska ekspansiya v Uelsi Do pochatku pravlinnya Genriha I anglonormandski baroni yaki gliboko prosunulis na teritoriyu Uelsu v 1080 ih rokah buli vidkinuti do poperednih kordoniv v rezultati povstannya 1094 roku Sproba korolya vidnoviti poziciyi u Pivnichnomu Uelsi ta zdijsnena dlya cogo ekspediciya do Gvinedu 1114 roku provalilas vallijci unikali bitv i Genrihu I ne vdalos dosyagti zhodnih rezultativ okrim viznannya korolem Gvinetu nominalnogo syuzerenitetu Angliyi Pislya uhodu armiyi Genriha normandciv bulo vitisneno za Kluyid U Serednomu Uelsi padinnya u 1102 roci takozh rizko poslabilo anglijskij vpliv sho prizvelo do vidrodzhennya mogutnosti vallijskogo korolivstva Povis Odnak avantyuri prizveli do konfrontaciyi z korolem Angliyi v rezultati chogo do 1116 roku teritoriya i vpliv Povisa silno skorotilis a jogo praviteli faktichno vtratili nezalezhnist U Pivdennomu Uelsi pravlinnya Genriha I bulo periodom konsolidaciyi anglonormandskoyi vladi Pivdennij kraj Pembrukshiru bulo kolonizovano flamandcyami yaki praktichno vitisnili zvidsi korinne naselennya Keredigion u 1110 roci perejshov pid vladu Breknok stav volodinnyam Glamorgan bulo zavojovano a po jogo smerti buv podarovanij korolem svoyemu nezakonnomu sinu Normandski feodali zakripilis i v inshih oblastyah Pivdennogo Uelsu a teritoriya sho zberigalas pid kontrolem miscevih knyaziv skorotilas do kilkoh kantreviv Do 1135 roku pivdenna chastina Uelsu faktichno peretvorilas na anglijsku provinciyu Odnak vlada normandciv vse she zalishalas nemicnoyu odrazu pislya smerti Genriha I spalahnulo masove povstannya vallijciv sho prizvelo do vidnovlennya korolivstva Dehejbart Problema spadkuvannya i smertKoroli Angliyi Normandska dinastiya Vilgelm I Zavojovnik Robert III Kurtgoz Vilgelm II Rufus Adela Normandska Genrih I Boklerk Robert III Kurtgoz Vilgelm Kliton Vilgelm II Rufus Genrih I Boklerk Imperatricya Matilda Vilgelm Adelin Stefan Bluaskij Vid shlyubu z Matildoyu Shotlandskoyu Genrih I mav dvoh ditej dochku Matildu j sina Vilgelma Vilgelma bulo viznano spadkoyemcem Angliyi ta Normandiyi odnak 25 listopada 1120 roku Bilij korabel na yakomu Vilgelm povertavsya do Angliyi zatonuv i vsi hto perebuvav na bortu zaginuli Ce rizko zagostrilo dinastichnu problemu yedinim nashadkom Vilgelma Zavojovnika za cholovichoyu liniyeyu lishivsya Vilgelm Kliton sin normandskogo gercoga Roberta Kurtgeza yakij znahodivsya u v yaznici j golovnij suprotivnik Genriha I na kontinenti Vidsutnist zakonnih siniv zmusila Genriha u 1121 roci odruzhitis vdruge odnak nova druzhina viyavilas bezditnoyu Korol nabliziv do sebe Stefana Bluaskogo sina svoyeyi sestri Adeli Normandskoyi yakomu dumav peredati prestol u razi svoyeyi smerti Ale 1125 roku pomer imperator Genrih V cholovik dochki Genriha I Matildi j vona zdobula mozhlivist povernutis do Angliyi Vzhe u 1127 roci Genrih ogolosiv Matildu svoyeyu spadkoyemiceyu ta zmusiv anglonormandskih baroniv sklasti yij prisyagu virnosti Nastupnogo roku Matilda vijshla zamizh za Zhoffrua Martela pravitelya i spadkoyemcya Anzhujskogo grafstva vid yakogo u 1133 roci narodivsya sin Genrih Ce zdavalos rozv yazalo pitannya spadkuvannya Angliyi Odnak znachna chastina anglonormandskoyi aristokratiyi z nevdovolennyam stavilas do peredachi prestolu zhinci j perspektivi caryuvannya u krayini Anzhujskoyi dinastiyi U serpni 1133 roku Genrih I virushiv do Normandiyi Ostanni roki zhittya vin proviv tut zi svoyim onukom ne mayuchi mozhlivosti povernutis do Angliyi cherez zavorushennya miscevih baroniv yakih inspiruvav Zhoffrua Martel i Matilda 25 listopada 1135 roku v Lion la Fore nepodalik vid Ruana korol nespodivano zahvoriv jmovirno otruyivshis minogami 1 grudnya Genrih I pomer Jogo tilo bulo perevezeno v Angliyu j pohovano u zasnovanomu korolem abatstvi Reding Pid chas Reformaciyi XVI stolittya abatstvo bulo zrujnovano j tochne misce pohovannya korolya nini nevidome Hoch uprodovzh svogo pravlinnya Genrihu I vdalos znachno posiliti centralnu vladu v krayini vidbiti zovnishni zagrozi ta pridushiti vistupi vnutrishnoyi opoziciyi u strategichnomu sensi jogo dosyagnennya buli nevelikimi Zberigalas vorozhist susidnih derzhav peredusim Franciyi j Anzhujskogo grafstva a visokij riven centralizaciyi prizviv do zrostannya nevdovolennya anglonormandskoyi aristokratiyi golovnoyi opori monarhiyi Odrazu pislya smerti Genriha I baroni vidmovilis vikonuvati prisyagu virnosti danu jogo dochci Matildi ta rozrahovuyuchi vidnoviti svij vpliv u krayini obrali korolem Stefana Bluaskogo Ce stalo pochatkom gromadyanskoyi vijni j anarhiyi v Angliyi sho roztyagnulis majzhe na dva desyatilittya Lishe 1154 roku zi vstupom na prestol sina Matildi Genriha II konflikt bulo rozv yazano a v krayini vocarilas dinastiya Plantagenetiv Genrih I buv pohovanij v Redingskomu abatstvi ale v XVI stolitti abatstvo bulo rozgrabovano a v 19 stolitti na teritoriyi kolishnogo abatstva bula pobudovana miska v yaznicya yaku zakrili v 2013 roci Sim yaDruzhina Matilda Shotlandska 1080 1 travnya 1118 predstavnicya Dunkeldskoyi dinastiyi Bula donkoyu Malkolma III korolya Shotlandiyi ta Margariti Anglijskoyi onuki velikogo knyazya Kiyivskogo Yaroslava Mudrogo bl 1103 vesna 1151 Diti Vid pershoyi druzhini Matilda 1102 1167 majbutnya koroleva Angliyi 1141 pershim shlyubom 1114 zamizhnya za Genrihom V imperatorom Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi drugim shlyubom 1128 zamizhnya za Zhoffrua Martelom grafom Anzhujskim i Vilgelm 5 serpnya 1103 25 listopada 1120 zaginuv v rezultati zatoplennya korablya poblizu beregiv Normandiyi Vid drugoyi druzhini ne bulo Bastardi Vid Editi Matilda 1080 ti 25 lipnya 1120 grafinya konsort Pershu Zaginula razom iz svoyim bratom Vilgelmom ta Richardom v rezultati zatoplennya korablya poblizu beregiv Normandiyi Vid Ansfridi Yuliana 1090 pislya 1136 druzhina Yevstafiya Bretejskogo Vidoma sproboyu vbiti svogo batka Richard 1101 25 listopada 1120 zaginuv razom zi svoyimi bratom ta sestroyu Vilgelmom ta Matildoyu v rezultati zatoplennya korablya poblizu beregiv Normandiyi Fulk monah Vid Sibili Korbe Sibila bl 1092 12 13 lipnya 1122 koroleva konsort Shotlandiyi Druzhina Oleksandra I bl 1110 1 lipnya 1175 odin z najbilshih anglijskih magnativ ta lider partiyi pribichnikiv svoyeyi yedinokrovnoyi sestri korolevi Matildi Matilda Richardina druzhina senjora Persh Guye Yiyi potomkami yavlyayutsya bilshist monarhiv suchasnoyi Yevropi Vid Editi Forn Robert 1093 1172 buv odruzhenij z Matildoyu baronesoyu Okemptonu Mav odnu dochku Vid Nest Ris Genrih bl 1100 4 1158 Vid nevidomih Robert bl 1090 31 zhovtnya 1147 odin z najbilshih anglijskih magnativ ta lider partiyi pribichnikiv svoyeyi yedinokrovnoyi sestri korolevi Matildi Matilda gercoginya konsort Bretani Druzhina Konana III RodovidVinoskiangl Henry I Beauclerc davn angl HeanrigPrimitki Arhiv originalu za 12 zhovtnya 2011 Procitovano 12 veresnya 2011 Barlou F Vilgelm I ta normandske zavoyuvannya Angliyi stor 285 Dzhuett S O Zavoyuvannya Angliyi normanami 2003 stor 277 Dzhuett S O Zavoyuvannya Angliyi normanami 2003 stor 283 Rizhov K V Vsi monarhi svitu Zahidna Yevropa 2001 stor 82 Dzhuett S O Zavoyuvannya Angliyi normanami 2003 stor 288 292 Orderik Vitalij Arhiv originalu za 29 chervnya 2011 Procitovano 12 veresnya 2011 Duglas D Ch Normani vid zavoyuvan do dosyagnen 2003 stor 86 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 684 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 687 688 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 682 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 725 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 687 Duglas D Ch Normani vid zavoyuvan do dosyagnen 2003 stor 208 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 681 682 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 422 423 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 421 Harperska enciklopediya vijskovoyi istoriyi Dyupyuyi R ta Dyupyuyi T Vsi vijni svitovoyi istoriyi Kniga 2 1000 1500 roki 2004 stor 22 Orderik Vitalij Arhiv originalu za 11 veresnya 2011 Procitovano 12 veresnya 2011 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 681 Yeger O Vsesvitnya istoriya tom 2 Serednovichchya 1999 stor 285 Duncan A A M Scotland Making of the Kingdom Edinburgh 1975 ISBN 978 0 901824 83 7 Harperska enciklopediya vijskovoyi istoriyi Dyupyuyi R ta Dyupyuyi T Vsi vijni svitovoyi istoriyi Kniga 2 1000 1500 roki 2004 stor 28 Arhiv originalu za 4 bereznya 2016 Procitovano 12 veresnya 2011 Fortin D U Arhiv originalu za 22 bereznya 2012 Procitovano 12 veresnya 2011 Dzhuett S O Zavoyuvannya Angliyi normanami 2003 stor 291 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 691 Anglosaksonskij chasopis Arhiv originalu za 5 bereznya 2016 Procitovano 12 veresnya 2011 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 680 Rambo Epoha hrestovih pohodiv 2005 stor 695 http cikavosti com v angliyi znaishli mogily korolia genriha i PosilannyaVityagi pro Genriha I Arhivovano 19 serpnya 2011 u WebCite Svidchennya suchasnikiv 29 chervnya 2011 u Wayback Machine Anglosaksonskij chasopis 1102 1154 5 bereznya 2016 u Wayback Machine angl Genealogiya Genriha I 25 veresnya 2017 u Wayback Machine angl angl Biografiya Genriha I na sajti Britanskogo korolivskogo domu 16 chervnya 2012 u Wayback Machine angl Poperednik Vilgelm II Rudij Korol Angliyi 1100 1135 Nastupnik Stefan I Bluaskij Poperednik Robert II Kurtgez Gercog Normandiyi 1106 1135 Nastupnik Stefan I Bluaskij