Вільгельм Клітон (фр. Guillaume Cliton; 25 жовтня 1102, Руан — 28 липня 1128, Алст) — син Роберта ІІ Куртгеза, герцога Нормандії, і претендент на престол Англії і Нормандії, в кінці життя, з 1127 року — граф Фландрії. Його прізвисько походило від лат. Clito, що означає людина королівської крові, принц.
Вільгельм Клітон | |
---|---|
![]() | |
Народився | 25 жовтня 1102 Руан |
Помер | 28 липня 1128 (25 років) d, Сент-Омер ·гангрена |
Поховання | d |
Діяльність | політик |
Титул | граф[d] |
Посада | Герцог Нормандії[d] |
Рід | Нормандська династія |
Батько | Роберт III Куртгьоз[1] |
Мати | d[1] |
У шлюбі з | d і d |
![]() | |
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTgzTHpkaUwwTnNhWFJ2TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Юнацтво
Вільгельм був єдиним сином нормандського герцога Роберта Куртгьоза, старшого сина Вільгельма Завойовника, він неодноразово і безуспішно намагався заволодіти англійським престолом, і Сибілли де Конверсано, норманської аристократки з Південної Італії.
Після поразки і полону Роберта Куртгьоза в битві при Таншбре, чотирирічний Вільгельм потрапив в руки короля Англії Генріха I, який передав його під опіку Елії де Сен-Санса, графа , одруженого з побічною дочкою Роберта Куртгьоза. Рішення Генріха I не встановлювати жорсткий контроль над Вільгельмом виявилося кілька самовпевненим: вже в 1110 році, коли Генріх зажадав повернути йому юного принца, наближені опікуна Вільгельма сховали хлопчика і вивезли його з Нормандії. Елія де Сен-Санс в результаті був звинувачений у зраді і втратив свої нормандські володіння, однак противники Генріха I в самому герцогстві і суміжних державах придбали в особі Клітона лідера, що був законним спадкоємцем Нормандії, яка була завойована англійським королем, і потенційним спадкоємцем прав на престол Англії.
Повстання в Нормандії 1118—1119 років
Перший час після втечі з Нормандії Вільгельм Клітон і його опікун знайшли собі притулок у володіннях в Перші, однак після його полону в 1112 році вони були змушені перебратися у Фландрію, до двору графа Балдуїна VII, що доводився Вільгельму троюрідним братом.
До середини 1110-х років склалася широка коаліція, яка виступала проти відновлення англійської влади в Нормандії і зміцнення позицій Генріха I на континенті, в яку входили король Франції, граф Фландрії, граф Анжуйський і частина нормандських баронів, на чолі з , незадоволених жорсткою централізаторською політикою Генріха в герцогстві. Вони виступали на підтримку прав Вільгельма Клітона на нормандський престол. Збройне повстання проти англійського короля спалахнуло в 1118 році. Бунтівні барони прикордонних нормандських графств, до них приєдналися також загони графа Фландрії, незабаром захопили практично всю східну частину Нормандії, проте при облозі Арка Балдуїн VII був важко поранений і наступного року помер, а рух баронів був придушений. В 1119 році на територію Нормандії вторглися війська Людовика VI, короля Франції, але зазнали поразки в . Разом з Людовиком VI в цій битві брав участь і молодий Вільгельм Клітон, недавно присвячений в лицарі, якому вдалося втекти з поля бою після поразки французів. Втраченого під час битви коня Клітона на наступний день повернув як знак великодушності син Генріха I Вільгельм Аделін. Крах французької інтервенції дозволив англійському королю остаточно розгромити бунтівних баронів Нормандії і відновити свій контроль над герцогством.
Вільгельм Клітон тим часом був прийнятий при дворі Людовика VI, який спробував в 1119 році в Реймсі домогтися визнання папою римським законності прав Клітона на Нормандію. Однак англійська дипломатія переграла французьку: папа Калікст II, троюрідний брат Генріха I, визнав законність англійського завоювання Нормандії і домігся від Людовика VI відмови від підтримки Вільгельма Клітона.
Повстання в Нормандії 1123—1124 років
Після укладення в 1119 року миру між Генріхом I і Людовиком VI Клітон знову опинився в положенні безземельного вигнанця. Однак 25 листопада 1120 року становище радикально змінилося: в корабельній аварії біля берегів Нормандії загинув єдиний законний син англійського короля Вільгельм Аделін. В результаті Клітон як останній нащадок Вільгельма Завойовника по прямій чоловічій лінії виявився потенційним спадкоємцем не тільки Нормандії, а й Англії. Генріх I, не бажаючи, щоб на престол англо-нормандської монархії зійшов Клітон, спробував проголосити своїм спадкоємцем Стефана Блуаського, сина своєї сестри. Однак багаті нормандські барони вирішили скористатися невирішеністю долі англійської корони і знову виступили на підтримку прав Вільгельма Клітона.
На чолі руху стояли Аморі де Монфор, , і , . На їх сторону в 1122 році перейшов Фульк V Анжуйський. Він видав за Вільгельма Клітона свою дочку Сибіллу і передав йому графство Мен. Однак Генріху I вдалося переконати папу римського анулювати цей шлюб, посилаючись на заборонену ступінь споріднення між нареченими.
Тим часом в Нормандії в 1123 році спалахнуло повстання баронів на підтримку Вільгельма Клітона. Але заколотники були роз'єднані і не мали міцної опори в герцогстві. У березні 1124 року королівські війська здобули перемогу над повсталими в сутичці у Бургтерульда на південний схід від Руана і взяли в полон їх лідерів. Заколот швидко зійшов нанівець. Спроба втручання французького короля Людовика VI на стороні Вільгельма Клітона була нейтралізована: влітку 1124 Францію атакував імператор Священної Римської імперії Генріх V, одружений з дочкою англійського короля. Хоча німецькі війська були відбиті, Людовик VI був змушений відмовитися від активних дій на підтримку Клітона.
Граф Фландрії
Незважаючи на те, що чергова спроба відвоювати Нормандію для Вільгельма провалилася, він залишався в центрі англо-французького протистояння. В 1127 році Клітон одружився з Жанною Монферратською, рідною сестрою дружини короля Людовика VI. Як придане король Франції передав Вільгельму Вексен, включаючи три важливі фортеці на нормандському кордоні — Понтуаз, Шомон і Мант. Вексен таким чином ставав плацдармом для атаки Вільгельма на Нормандію. Більш того, 2 березня 1127 року був убитий Карл Добрий, граф Фландрії, котрий не залишив після себе спадкоємців. Скориставшись правами сюзерена на виморочний лен, Людовик VI передав Фландрію Вільгельму Клітону, яка за своєю бабусею походила з фламандського графського роду. Інвеститура Клітона титулом графа Фландрії відбулася 23 березня 1127 року в Аррасі, в обхід прав ряду більш близьких родичів Карла Доброго.
Деяка частина баронів Фландрії підтримала кандидатуру Вільгельма, і за допомогою французьких військ до кінця травня 1127 Клітону вдалося утвердитися в графстві. Він пообіцяв скасувати внутрішні торговельні та імпортні мита і зобов'язався поважати закони країни і привілеї міст. Він також надав комунальну хартію Сент-Омеру. Однак права на фландрський престол пред'явили ще цілий ряд претендентів., які відкрили військові дії проти Вільгельма.
Спочатку останньому супроводжував успіх: він вибив з Сент-Омера загони Арнульфа Данського і за допомогою Людовика VI вигнав з країни війська , графа Ено, і . Але внутрішня політика Вільгельма Клітона у Фландрії незабаром різко зменшила значення його військових перемог: маючи своєю головною метою відвоювання Нормандії, Клітон став використовувати багаті фламандські міста для збору коштів на ведення війни з Англією. Були введені новий податок на будівлі та мита за торгівлю на ярмарках, почався наступ на автономію міст. Водночас ворожість Вільгельма до Англії, головного постачальника вовни для фламандських сукноробних і ткацьких підприємств, входила в суперечність із інтересами вже достатньо розвиненого бюргерства Фландрії.
Незадоволені правлінням Вільгельма концентрувалися навколо ще одного претендента на фландрський престол — Тьєррі Ельзаського, двоюрідного брата Карла Доброго. Тьєррі також придбав фінансову та військову підтримку англійського короля, не бажав переходу Фландрії під владу Вільгельма. У лютому 1128 року проти Клітона виступили городяни Сент-Омера і Гента, в березні їх приклад наслідував Брюгге, а в травні — Лілль. Під контролем Вільгельма залишилася лише невелика територія на півдні графства. Однак він атакував Брюгге і в битві при Акспуле 21 червня завдав поразки нормано-лотаринзьким військам Тьєррі Ельзаського. Потім до армії Вільгельма приєдналися загони Готфріда Бородатого, , і з'єднані сили 12 липня осадили Алст, де знаходився Тьєррі Ельзаський. Але під час облоги Вільгельм був смертельно поранений з арбалета і 28 липня 1128 року помер у віці двадцяти п'яти років. Його тіло було поховане в в Сент-Омері.
Шлюби
- Першим шлюбом (1123) Вільгельм Клітон був одружений з , дочкою Фулька V, графа Анжуйського, і , графині Менської. Шлюб анульований буллою папи римського в 1124.
- Другим шлюбом (1127) Вільгельм був одружений з Жанною Монферратською, дочкою , маркграфа Монферрата, і Гізели Бургундської, матері королеви Франції Аделаїди Савойської.
Дітей Вільгельм Клітон не мав.
Література
- The Complete Peerage [ 26 серпня 2014 у Wayback Machine.]
- Poole, A. L. From Domesday Book to Magna Carta 1087—1216. — Oxford, 1956
Попередник Карл Добрий | граф Фландрії 1127 — 1128 | Наступник Тьєрі Ельзаський |
Примітки
- Lundy D. R. The Peerage
- Вільгельм і Сибілла були п'ятиюрідними братом і сестрою.
- На титул графа Фландрії крім Вільгельма Клітона претендували: Генріх I, король Англії, що був по матері племінником Роберта I Фріза, графа Фландрії; , майбутній , незаконний син дочки Роберта I; , граф Ено, правнук по чоловічій лінії Балдуїна VI, графа Фландрії; Тьєррі Ельзаський, онук Роберта I по матері; , старший син сестри Карла Доброго.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Vilgelm Kliton fr Guillaume Cliton 25 zhovtnya 1102 11021025 Ruan 28 lipnya 1128 Alst sin Roberta II Kurtgeza gercoga Normandiyi i pretendent na prestol Angliyi i Normandiyi v kinci zhittya z 1127 roku graf Flandriyi Jogo prizvisko pohodilo vid lat Clito sho oznachaye lyudina korolivskoyi krovi princ Vilgelm KlitonNarodivsya 25 zhovtnya 1102 RuanPomer 28 lipnya 1128 25 rokiv d Sent Omer gangrenaPohovannya dDiyalnist politikTitul graf d Posada Gercog Normandiyi d Rid Normandska dinastiyaBatko Robert III Kurtgoz 1 Mati d 1 U shlyubi z d i d Mediafajli u Vikishovishi Vilgelm KlitonYunactvoVilgelm buv yedinim sinom normandskogo gercoga Roberta Kurtgoza starshogo sina Vilgelma Zavojovnika vin neodnorazovo i bezuspishno namagavsya zavoloditi anglijskim prestolom i Sibilli de Konversano normanskoyi aristokratki z Pivdennoyi Italiyi Pislya porazki i polonu Roberta Kurtgoza v bitvi pri Tanshbre chotiririchnij Vilgelm potrapiv v ruki korolya Angliyi Genriha I yakij peredav jogo pid opiku Eliyi de Sen Sansa grafa odruzhenogo z pobichnoyu dochkoyu Roberta Kurtgoza Rishennya Genriha I ne vstanovlyuvati zhorstkij kontrol nad Vilgelmom viyavilosya kilka samovpevnenim vzhe v 1110 roci koli Genrih zazhadav povernuti jomu yunogo princa nablizheni opikuna Vilgelma shovali hlopchika i vivezli jogo z Normandiyi Eliya de Sen Sans v rezultati buv zvinuvachenij u zradi i vtrativ svoyi normandski volodinnya odnak protivniki Genriha I v samomu gercogstvi i sumizhnih derzhavah pridbali v osobi Klitona lidera sho buv zakonnim spadkoyemcem Normandiyi yaka bula zavojovana anglijskim korolem i potencijnim spadkoyemcem prav na prestol Angliyi Povstannya v Normandiyi 1118 1119 rokivPershij chas pislya vtechi z Normandiyi Vilgelm Kliton i jogo opikun znajshli sobi pritulok u volodinnyah v Pershi odnak pislya jogo polonu v 1112 roci voni buli zmusheni perebratisya u Flandriyu do dvoru grafa Balduyina VII sho dovodivsya Vilgelmu troyuridnim bratom Do seredini 1110 h rokiv sklalasya shiroka koaliciya yaka vistupala proti vidnovlennya anglijskoyi vladi v Normandiyi i zmicnennya pozicij Genriha I na kontinenti v yaku vhodili korol Franciyi graf Flandriyi graf Anzhujskij i chastina normandskih baroniv na choli z nezadovolenih zhorstkoyu centralizatorskoyu politikoyu Genriha v gercogstvi Voni vistupali na pidtrimku prav Vilgelma Klitona na normandskij prestol Zbrojne povstannya proti anglijskogo korolya spalahnulo v 1118 roci Buntivni baroni prikordonnih normandskih grafstv do nih priyednalisya takozh zagoni grafa Flandriyi nezabarom zahopili praktichno vsyu shidnu chastinu Normandiyi prote pri oblozi Arka Balduyin VII buv vazhko poranenij i nastupnogo roku pomer a ruh baroniv buv pridushenij V 1119 roci na teritoriyu Normandiyi vtorglisya vijska Lyudovika VI korolya Franciyi ale zaznali porazki v Razom z Lyudovikom VI v cij bitvi brav uchast i molodij Vilgelm Kliton nedavno prisvyachenij v licari yakomu vdalosya vtekti z polya boyu pislya porazki francuziv Vtrachenogo pid chas bitvi konya Klitona na nastupnij den povernuv yak znak velikodushnosti sin Genriha I Vilgelm Adelin Krah francuzkoyi intervenciyi dozvoliv anglijskomu korolyu ostatochno rozgromiti buntivnih baroniv Normandiyi i vidnoviti svij kontrol nad gercogstvom Vilgelm Kliton tim chasom buv prijnyatij pri dvori Lyudovika VI yakij sprobuvav v 1119 roci v Rejmsi domogtisya viznannya papoyu rimskim zakonnosti prav Klitona na Normandiyu Odnak anglijska diplomatiya peregrala francuzku papa Kalikst II troyuridnij brat Genriha I viznav zakonnist anglijskogo zavoyuvannya Normandiyi i domigsya vid Lyudovika VI vidmovi vid pidtrimki Vilgelma Klitona Povstannya v Normandiyi 1123 1124 rokivKoroli Angliyi Normandska dinastiya Vilgelm I Zavojovnik Robert III Kurtgoz Vilgelm II Rufus Adela Normandska Genrih I Boklerk Robert III Kurtgoz Vilgelm Kliton Vilgelm II Rufus Genrih I Boklerk Imperatricya Matilda Vilgelm Adelin Stefan Bluaskij Pislya ukladennya v 1119 roku miru mizh Genrihom I i Lyudovikom VI Kliton znovu opinivsya v polozhenni bezzemelnogo vignancya Odnak 25 listopada 1120 roku stanovishe radikalno zminilosya v korabelnij avariyi bilya beregiv Normandiyi zaginuv yedinij zakonnij sin anglijskogo korolya Vilgelm Adelin V rezultati Kliton yak ostannij nashadok Vilgelma Zavojovnika po pryamij cholovichij liniyi viyavivsya potencijnim spadkoyemcem ne tilki Normandiyi a j Angliyi Genrih I ne bazhayuchi shob na prestol anglo normandskoyi monarhiyi zijshov Kliton sprobuvav progolositi svoyim spadkoyemcem Stefana Bluaskogo sina svoyeyi sestri Odnak bagati normandski baroni virishili skoristatisya nevirishenistyu doli anglijskoyi koroni i znovu vistupili na pidtrimku prav Vilgelma Klitona Na choli ruhu stoyali Amori de Monfor i Na yih storonu v 1122 roci perejshov Fulk V Anzhujskij Vin vidav za Vilgelma Klitona svoyu dochku Sibillu i peredav jomu grafstvo Men Odnak Genrihu I vdalosya perekonati papu rimskogo anulyuvati cej shlyub posilayuchis na zaboronenu stupin sporidnennya mizh narechenimi Tim chasom v Normandiyi v 1123 roci spalahnulo povstannya baroniv na pidtrimku Vilgelma Klitona Ale zakolotniki buli roz yednani i ne mali micnoyi opori v gercogstvi U berezni 1124 roku korolivski vijska zdobuli peremogu nad povstalimi v sutichci u Burgterulda na pivdennij shid vid Ruana i vzyali v polon yih lideriv Zakolot shvidko zijshov nanivec Sproba vtruchannya francuzkogo korolya Lyudovika VI na storoni Vilgelma Klitona bula nejtralizovana vlitku 1124 Franciyu atakuvav imperator Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Genrih V odruzhenij z dochkoyu anglijskogo korolya Hocha nimecki vijska buli vidbiti Lyudovik VI buv zmushenij vidmovitisya vid aktivnih dij na pidtrimku Klitona Graf FlandriyiNezvazhayuchi na te sho chergova sproba vidvoyuvati Normandiyu dlya Vilgelma provalilasya vin zalishavsya v centri anglo francuzkogo protistoyannya V 1127 roci Kliton odruzhivsya z Zhannoyu Monferratskoyu ridnoyu sestroyu druzhini korolya Lyudovika VI Yak pridane korol Franciyi peredav Vilgelmu Veksen vklyuchayuchi tri vazhlivi forteci na normandskomu kordoni Pontuaz Shomon i Mant Veksen takim chinom stavav placdarmom dlya ataki Vilgelma na Normandiyu Bilsh togo 2 bereznya 1127 roku buv ubitij Karl Dobrij graf Flandriyi kotrij ne zalishiv pislya sebe spadkoyemciv Skoristavshis pravami syuzerena na vimorochnij len Lyudovik VI peredav Flandriyu Vilgelmu Klitonu yaka za svoyeyu babuseyu pohodila z flamandskogo grafskogo rodu Investitura Klitona titulom grafa Flandriyi vidbulasya 23 bereznya 1127 roku v Arrasi v obhid prav ryadu bilsh blizkih rodichiv Karla Dobrogo Deyaka chastina baroniv Flandriyi pidtrimala kandidaturu Vilgelma i za dopomogoyu francuzkih vijsk do kincya travnya 1127 Klitonu vdalosya utverditisya v grafstvi Vin poobicyav skasuvati vnutrishni torgovelni ta importni mita i zobov yazavsya povazhati zakoni krayini i privileyi mist Vin takozh nadav komunalnu hartiyu Sent Omeru Odnak prava na flandrskij prestol pred yavili she cilij ryad pretendentiv yaki vidkrili vijskovi diyi proti Vilgelma Spochatku ostannomu suprovodzhuvav uspih vin vibiv z Sent Omera zagoni Arnulfa Danskogo i za dopomogoyu Lyudovika VI vignav z krayini vijska grafa Eno i Ale vnutrishnya politika Vilgelma Klitona u Flandriyi nezabarom rizko zmenshila znachennya jogo vijskovih peremog mayuchi svoyeyu golovnoyu metoyu vidvoyuvannya Normandiyi Kliton stav vikoristovuvati bagati flamandski mista dlya zboru koshtiv na vedennya vijni z Angliyeyu Buli vvedeni novij podatok na budivli ta mita za torgivlyu na yarmarkah pochavsya nastup na avtonomiyu mist Vodnochas vorozhist Vilgelma do Angliyi golovnogo postachalnika vovni dlya flamandskih suknorobnih i tkackih pidpriyemstv vhodila v superechnist iz interesami vzhe dostatno rozvinenogo byurgerstva Flandriyi Nezadovoleni pravlinnyam Vilgelma koncentruvalisya navkolo she odnogo pretendenta na flandrskij prestol Tyerri Elzaskogo dvoyuridnogo brata Karla Dobrogo Tyerri takozh pridbav finansovu ta vijskovu pidtrimku anglijskogo korolya ne bazhav perehodu Flandriyi pid vladu Vilgelma U lyutomu 1128 roku proti Klitona vistupili gorodyani Sent Omera i Genta v berezni yih priklad nasliduvav Bryugge a v travni Lill Pid kontrolem Vilgelma zalishilasya lishe nevelika teritoriya na pivdni grafstva Odnak vin atakuvav Bryugge i v bitvi pri Akspule 21 chervnya zavdav porazki normano lotarinzkim vijskam Tyerri Elzaskogo Potim do armiyi Vilgelma priyednalisya zagoni Gotfrida Borodatogo i z yednani sili 12 lipnya osadili Alst de znahodivsya Tyerri Elzaskij Ale pid chas oblogi Vilgelm buv smertelno poranenij z arbaleta i 28 lipnya 1128 roku pomer u vici dvadcyati p yati rokiv Jogo tilo bulo pohovane v v Sent Omeri ShlyubiPershim shlyubom 1123 Vilgelm Kliton buv odruzhenij z dochkoyu Fulka V grafa Anzhujskogo i grafini Menskoyi Shlyub anulovanij bulloyu papi rimskogo v 1124 Drugim shlyubom 1127 Vilgelm buv odruzhenij z Zhannoyu Monferratskoyu dochkoyu markgrafa Monferrata i Gizeli Burgundskoyi materi korolevi Franciyi Adelayidi Savojskoyi Ditej Vilgelm Kliton ne mav LiteraturaThe Complete Peerage 26 serpnya 2014 u Wayback Machine Poole A L From Domesday Book to Magna Carta 1087 1216 Oxford 1956 Poperednik Karl Dobrij graf Flandriyi 1127 1128 Nastupnik Tyeri ElzaskijPrimitkiLundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 Vilgelm i Sibilla buli p yatiyuridnimi bratom i sestroyu Na titul grafa Flandriyi krim Vilgelma Klitona pretenduvali Genrih I korol Angliyi sho buv po materi pleminnikom Roberta I Friza grafa Flandriyi majbutnij nezakonnij sin dochki Roberta I graf Eno pravnuk po cholovichij liniyi Balduyina VI grafa Flandriyi Tyerri Elzaskij onuk Roberta I po materi starshij sin sestri Karla Dobrogo