Хлодвіг I або Клодвіг I (фр. Clovis, лат. Chlodovechus, Chlodoveus, реконстр. франк. *Hlodowig; близько 466, Турне — 27 листопада 511, Париж) — король салічних франків між 481 та 511 роками. Син короля Хільдеріка I з роду Меровінгів і Базіни Тюринзької. Хлодвіг вступив на трон у віці 15 років після смерті свого батька. Проводив активну завойовницьку політику, значно розширивши територію свого королівства. У 498 році першим із франкських королів прийняв християнство, що слугувало початком християнізації салічних франків, які після завоювання ними колишньої римської провінції Галлії осіли у країні. Вважається засновником Франкського королівства, яке розглядається як перша французька або німецька монархії, в залежності від національної приналежності чи симпатій дослідників. За Хлодвіга була укладена і записана «Салічна правда», один із перших варварських законодавчих кодексів. Після смерті Хлодвіга королівство було поділено на чотири частини між його синами й поринуло у міжусобиці.
Хлодвіг | |
---|---|
лат. Chlodovechus | |
![]() | |
Народився | 466[2][3][…] невідомо |
Помер | 27 листопада 511 Париж, Франкське королівство[5][6] |
Поховання | Абатство Святої Женев'єви |
Країна | Франкське королівство |
Діяльність | монарх |
Титул | king of Franks[d] |
Посада | king of Franks[d] і консул |
Конфесія | християнство |
Рід | Меровінги |
Батько | Хільдерік I |
Мати | Базіна Тюрингська |
Брати, сестри | Аудофледа, d і d |
У шлюбі з | Клотільда Бургундська і d |
Діти | Теодоріх I, d, Хлодомир, Гільдеберт I, Хлотар I[16] і d |
|
Початок правління Хлодвіга I вважається настанням першого, «меровінзького» періоду історії Франкської держави — з кінця V до кінця VII століття.
Джерела
Період правління Хлодвіга I не багатий на автентичні джерела. Наявні рукописи й пам'ятки потрібно оцінювати надзвичайно критично, оскільки події минувшини найчастіше описувалася хроністами вже post factum, а археологічні дані й методи обробки матеріальних джерел не завжди точні.
Письмові джерела
- Про короля Хлодвіга багато чого відомо завдяки докладному опису його правління єпископом Григорієм Турським, який був близький до панівних класів. Його «Історія», названа пізніше «Історією франків», служила насамперед як повчальний твір, однак згодом перетворилася у хвалебну біографію. Саме тому дане джерело не слідує точному викладу історичних фактів. Життєпис Хлодвіга можна знайти у 2-й книзі «Історії франків», розділи 27—43.
- Деякі дані про Хлодвіга містяться у «Хроніці» Фредегара.
- Соціально-економічні й правові аспекти епохи правління Хлодвіга I вивчаються на основі «Салічної правди» і капітуляріїв, виданих у зв'язку з появою цього варварського кодексу.
- Також до нас дійшли деякі фрагменти тогочасного листування і пізніші записи, зроблені на основі джерел, які сьогодні не збереглися.
Саме завдяки порівняльному аналізу всіх цих документів і хронік більшість дослідників прийшла до думки, що Хлодвіг помер 27 листопада 511 року.
Матеріальні джерела
Дослідження археологів дозволяють історикам робити деякі висновки про матеріальну культуру того періоду, про звичаї та культурний розвиток франків, а також уявити приблизну картину кліматичних змін на території Галлії, розвитку сільського господарства й економічних зв'язків (наприклад, вивчаючи залишки римських доріг у Галлії) тощо. Окрім цього, завдяки археологічним знахідкам інколи можна датувати ту чи іншу подію, тоді як письмові джерела, скажімо, розходяться у цьому питанні або не дають таких даних узагалі.
Лінгвістичні дані
Вивчення франкської мови дозволило дослідникам зрозуміти етимологію імені короля франків. Ім'я «Хлодвіг» (франкськ. Hlodowig) складається з двох частин — кореня «hlod» («прославлений», «видатний», «іменитий») і «wig» («бій», «битва»). Тобто «Хлодвіг» означає «той, хто прославився в бою». Пізніше від цього імені було утворено ім'я Людовик (лат. Ludovicus), яке перетворилося на німецьке «Людвіг» (нім. Ludwig) і французьке «Луї» (фр. Louis). Цим ім'ям часто називали королів Франції. Меровінги нерідко використовували при наданні імені корінь «hlod». Так, наприклад, з'явилися Хлотар (фр. Clotaire) Лотар, (Lothaire), Хлодомир (Clodomir), Клотильда (Clotilde).
Хронологія правління
Хронологія правління Хлодвіга відома вкрай погано. Практично всі наявні дані взяті з «Історії» Григорія Турського (книга 2), який вважає перераховані нижче події п'ятиліттями. Наприклад, війна з Сіагрієм відбулася, за його відомостями, через п'ять років після сходження Хлодвіга на престол, війна проти алеманів через п'ятнадцять років після початку правління, а війна з вестготами — за п'ять років до його смерті. Загалом виходить, що Хлодвіг правив протягом 30 років після сходження на престол у п'ятнадцятирічному віці. Можливо, така подача інформації є спрощенням з боку автора. Але також цілком можливо, що ці дати близькі до істини. Єдина точна дата, яку науковці мають сьогодні у своєму розпорядженні, — це дата смерті Хлодвіга: 511 рік. Це означає, що на престол він зійшов приблизно 481 або 482 року.
Приблизна хронологія правління Хлодвіга I:
- 466 — Народження Хлодвіга, сина Хільдеріка I, короля салічних франків, і королеви Базіни Тюрингської.
- 480 — Рипуарські франки захопили Трір.
- 481 — Сходження на престол Хлодвіга I. Він успадкував королівство, яке приблизно відповідало території Белгіки, невеликої провінції, розташованої між Північним морем, річкою Еско і провінцією Камбре. Ця територія тягнулася від Реймса до Ам'єна і міста Булонь-сюр-Мер, за винятком області Суассона, яка тоді знаходилася під контролем Сіагрія.
- 484 — Союз із рипуарськими й франками (Рагнахар, король франків Камбре, був, імовірно, одним із родичів Хлодвіга). Смерть короля вестготів Ейріха, якого заступив його син Аларіх II.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDBKaGRIUnNaVjl2Wmw5VWIyeGlhV0ZqTG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxQ1lYUjBiR1ZmYjJaZlZHOXNZbWxoWXk1cWNHYz0uanBn.jpg)
- 485 — Хлодвіг одружився з рипуарською принцесою, у якої від нього народився син Теодоріх. Цей шлюб часто трактується як тактичний союз зі східними сусідами, який дозволив Хлодвігу направити свої сили на південь. Григорій Турський у своїй «Історії» говорить про цю принцесу як про наложницю, тому тривалий час Теодоріх вважався незаконним сином Хлодвіга.
- 486 — із Сіагрієм. Сіагрій, син Егідія, оголосив себе «царем римлян» (лат. rex romanorum) і тримав під своїм контролем галло-римський район між річками Сіно і Луара, останній уламок Західної Римської імперії.
- Перемога при Суассоні дозволила Хлодвігу об'єднати всю північ Галлії. Сіагрій сховався у вестготів у Тулузі, але ті видали його Хлодвігу. Галло-римський правитель був убитий. Вважається, що саме після цієї битви відбувся відомий епізод із суассонською чашею, який описав Григорій Турський.
- 490 — Початок набігів Хлодвіга на вестготів. Імовірно, Хлодвіг хотів розширити своє королівство до Середземного моря. Він почав наступ на рейнських і зарейнських германців.
- 493 — Договір про ненапад із королем Ліонського бургундського королівства, підкріплений шлюбним союзом. Хлодвіг одружився вдруге з принцесою Клотильдою (дочкою короля бургундів Хільперіка II і племінницею короля Гундобада). Клотильда разом із єпископом Реймським Ремігієм намагалася схилити Хлодвіга до прийняття католицтва.
- 496 — Битва при Толбіаку неподалік від Кельна з аламанами, під час якої Хлодвіг дав обітницю прийняти хрещення, якщо переможе. Хлодвіг здобув перемогу і розширив межі свого королівства аж до верхнього Рейну.
- 498, 25 грудня (Різдво) — Хлодвіг прийняв хрещення у Реймсі разом із 3 тисячами вояків (якщо вірити словам Григорія Турського). Хрестив короля єпископ Ремігій, згодом проголошений святим. Перехід Хлодвіга у католицьку віру збільшив його вплив на галло-римські території, легітимізувавши його владу в очах місцевих християн. Однак водночас це був досить небезпечний захід, який зменшував популярність короля серед германців. Франки, як і всі германці, вірили, що король або вождь рівний богам, а католицька ж віра стверджувала, що вища влада належить Богу і Церкві на чолі з папою. Тому багато хрещених германців найчастіше були аріанами, оскільки згідно з цим віровченням, головою Церкви ставав не папа, а король.
- 499 — Хлодвіг уклав союз із королем бургундів Женеви Годегізілом, який хотів захопити території свого брата Гундобада.
- 500 — Хлодвіг уклав союз із (кельтською народністю, що населяла півострів Бретань і узбережжя Ла-Маншу). Після битви при Діжоні та перемогах Хлодвіга над бургундськими військами Гундобада, король франків змусив того покинути своє королівство і сховатися в Авіньйоні. Проте король вестготів Аларіх II прийшов на допомогу Гундобаду і, таким чином, примусив Хлодвіга відмовитися від допомоги Годегізілу. Своєю чергою, Гундобад погодився платити Хлодвігу щорічну данину, але своєї обіцянки не дотримав. Він зміг відновити своє королівство, а також наздогнати й убити у В'єнні свого брата Годегізіла.
- Після цього Хлодвіг і Гундобад уклали мир і союз для боротьби з вестготами.
- 506 — Церковний собор в , у якому взяли участь 25 єпископів, 8 священників і 2 диякони (вони були присутні там як представники єпископів своїх діоцезій).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk14TDBKaGRIUnNaVjlpWlhSM1pXVnVYME5zYjNacGMxOWhibVJmZEdobFgxWnBjMmxuYjNSb2N5NXFjR2N2TkRBd2NIZ3RRbUYwZEd4bFgySmxkSGRsWlc1ZlEyeHZkbWx6WDJGdVpGOTBhR1ZmVm1semFXZHZkR2h6TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
- 507 — Битва в долині неподалік Пуатьє з вестготами. Хлодвіг отримав перемогу над Аларіхом II і розширив межі свого королівства аж до Аквітанії. Король вестготів був убитий, а у самих вестготів не залишалося іншого вибору, окрім як відступити в Іспанію, за Піренеї. Остготи ж під керівництвом Теодоріха Великого не могли заступитися за своїх сусідів вестготів, оскільки у цей момент воювали з Візантією.
- 508 — Хлодвіг отримав від візантійського імператора Анастасія I титул «консула» і був названий «августом» під час свого врочистого в'їзду до Тура. Париж став офіційною резиденцією Хлодвіга.
- 510 — Хлодвіг наказав убити короля рипуарських франків Сігіберта Кульгавого, одного з впливових вождів салічних франків Хараріха і свого колишнього союзника короля Камбре Рагнахара і після цього завоював їхні королівства. Таким чином, його держава розширилася на зарейнські території. Хлодвіг став єдиним правителем великого королівства, територія якого відповідала римській провінції «Нарбонська Галлія» — від середнього Рейну (гирло річки ще знаходилося у руках фризів) аж до Піренейських гір, де жили племена басків. Однак до складу королівства не входив острів Британія і середземні регіони.
- 511, липень — Загальногалльський церковний Собор в Орлеані, у якому взяли участь 32 єпископи (половина з них були родом з «королівства Франків»). Хлодвіг був проголошений усіма присутніми єпископами «Rex Gloriosissimus, сином Святої Церкви».
- 511, 27 листопада — Смерть Хлодвіга. Він був похований у в Парижі на .
- Згодом нащадки Хлодвіга ще більше розширили межі королівства (завоювавши Бургундію, Прованс й інші території) і правили приблизно впродовж трьох століть, поступившись у період «ледачих королів» місцем династії майордомів Піпінідів, засновникам королівської династії Каролінгів.
Галлія наприкінці V століття
Наприкінці V століття Галлія була роздроблена на численні й постійно ворожі один з одним варварські королівства:
- Франки, що влаштувалися на північному сході, тривалий час знаходилися на службі у Римської імперії як допоміжні війська на рейнському кордоні. Вони були язичниками аж до хрещення Хлодвіга I (хоча насправді процес християнізації франків розтягнувся приблизно до VIII століття).
- Бургунди, що мешкали в Савої й околицях Ліона, були досить віротерпимими аріанами.
- Вестготи, могутній народ, мешкав на півдні Луари, в Лангедоці, у долині річки Гаронни. Вони також дотримувалися аріанського віросповідання, але були менш толерантними до католицького населення.
- Остготи не населяли територію Галлії, але король Теодоріх Великий намагався підтримати рівновагу між різноманітними королівствами від Італії до Галлії
- Західна Римська імперія вже практично не мала реальної влади над землями Галлії.
Таким чином, численні варварські вожді почали займати вільні території, залишені Імперією у 476 році після скинення останнього імператора Західного Риму Ромула Августула, і утворювати свої «королівства» (лат. regna). Серед них було і королівство Сіагрія, останнього римського намісника, яке розташовувалося в районі Суассона. Сіагрій оголосив себе королем і відмовився визнавати Рим.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUyTDBOc2IzWnBjMFJ2YldGcGJpNXFjR2N2TkRVd2NIZ3RRMnh2ZG1selJHOXRZV2x1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
У 481 році Хлодвіг, син Хільдеріка I, і королеви Базіни Тюринзької, очолив королівство салічних франків, яке розташовувалось у районі Турне, сучасної Бельгії. Титул «короля» (лат. rex) не був новим явищем у франкській історії. Ним називалися командири франкських військ, що знаходилися на службі у Риму. Франки, давнішні та вірні слуги колись могутньої Імперії, мало скидалися на інших германців, варварів-язичників. Після п'яти століть панування і служіння Римській імперії вони змінили свій побут і стали ближчими до населення.
Король Хлодвіг, який недавно зійшов на престол, був зовсім молодий, йому було тільки п'ятнадцять років. Не було жодних ознак того, що саме цей вождь варварів зможе витіснити своїх могутніших суперників із їхніх земель. У світлі наступних подій його успіх, насамперед військовий, був скоріше наслідком добре засвоєного римського воєнного досвіду, а не варварських звичаїв ведення війни. Прикладом тому може слугувати той самий епізод із суассонською чашею, де спостерігається певна дисципліна серед його солдатів. Або навернення Хлодвіга до католицької віри (а не аріанства), після якого він увійшов до еліти галло-римського суспільства.
Правління Хлодвіга розглядається багатьма істориками вже не в контексті пізньої античності, але у рамках раннього Середньовіччя.
Розширення королівства франків на схід
Усе своє життя Хлодвіг прагнув зберегти і збільшити своє королівство, а потім, згідно з германською традицією, передати синам. Заради цього він без вагань долав усі перешкоди — він наказав убити всіх франкських і зарейнських вождів (а багато хто з них були його давнішніми союзниками); часто та ж доля сягала близьких і далеких родичів його суперників. Хлодвіг навіть пішов на вбивство своїх власних братів — Ріхара і Рігномера. Це гарантувало стабільність спадщини і відсутність інших претенденів на неї, окрім його власних синів.
Водночас Хлодвіг укладав численні союзи й вів активну завойовну політику. До хрещення у його розпорядженні було всього 3—5 тисяч людей, але дії франкських воїнів були вельми успішні завдяки тому досвіду, що вони отримали на службі у Римської імперії в боях проти інших варварів.
Незважаючи на важкі бої, Хлодвіг постійно досягав успіху. Це було пов'язано з тим, що він не був настільки суворим правителем, як інші германські вожді. Принаймні, для галло-римського населення було важливо, що франки прийняли католицтво і були частково романізовані, тоді як ті самі вестготи, теж християни, але аріанського типу, тримали Аквітанію залізною рукою і не відрізнялися великою віротерпимістю до галло-римського населення.
Урешті-решт, Хлодвіг завоював практично всю північ сучасної Франції. У 484 році він об'єднався з рипуарськими франками. Потім, із 486 року почав наступ на південь. Перш за все, Хлодвіг повалив Сіагрія, останнього римського намісника, і приєднав його королівство, що знаходилося в межиріччі Сени й Луари. Там він завоював і розграбував міста Санліс, Бове, Суассон і Париж.
Хрещення франків
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0zTDBKaGNIUnBjMjFmYjJaZlEyeHZkbWx6TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxQ1lYQjBhWE50WDI5bVgwTnNiM1pwY3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
Єпископ Реймський, у майбутньому святий Ремігій, імовірно, намагався знайти могутнього захисника для свого народу, тому написав Хлодвігу відразу після того, як той зійшов на престол. Єпископ, перш за все, просив Хлодвіга захистити тих християн, що жили на його землях. Ремігій, судячи з усього, був харизматичною і владною особою, тому Хлодвіг його поважав і прислухався до його порад. Вважається, що саме єпископ підштовхнув Хлодвіга одружитися з принцесою Клотильдою, дочкою бургундського короля. Весілля відбулося близько 493 року, швидше за все, у Суассоні. Цей політичний союз справив значний вплив на хід історії — Клотильда була християнкою, більш того, сповідувала не аріанство, як її родичі, а католицьку віру.
Після весілля, як розповідає Григорій Турський, Клотильда робила все для того, щоб переконати чоловіка перейти в католицьку віру. Але Хлодвіг довго не зважувався на цей крок.
Хроніка Григорія Турського оповідає про те, що після народження першого сина , Клотильда попросила у чоловіка дозволу охрестити дитину. Хлодвіг погодився, проте незабаром після хрещення дитина померла. Король дуже розгнівився і, як повідомляє Фредегар, вигукнув: «Якби хлопчик був освячений ім'ям моїх богів, він би залишився живий». Через це, коли Клотильда народила другого сина, Хлодоміра, король заборонив проводити над ним обряд хрещення. Невдовзі дитина захворіла і Клотильда почала старанно молитися. Врешті-решт Хлодомір видужав, але незважаючи на зцілення і постійні напучення дружини, Хлодвіг відмовлявся відкидати язичництво.
Крім того, якби Хлодвіг перейшов у християнство, він міг утратити підтримку свого народу. Як і всі германці, франки вірили, що король-воєначальник може здобувати перемогу лише за підтримки язичницьких богів. Якщо вояки короля і зважилися б перейти в християнство, то стали б, швидше за все, аріанами. У цьому випадку вважалося б, що король вибраний Богом і є головою Церкви.
Проте Хлодвіг потребував підтримки католицького духівництва, оскільки ті були представниками галло-римського підконтрольного населення. Єпископи володіли всією повнотою влади в багатих містах відтоді, як римська цивільна влада там була ліквідована. Проте навіть Церкві було важко підтримувати зв'язок між своїми представниками — з вестготських земель єпископів виганяли й нікому було їх замінити, в Римі представники духівництва боролися за папський престол, не говорячи вже про сварки, які спалахували серед кліриків, налаштованих підтримувати вестготів або франків.
Як повідомляє «Історія франків», Хлодвіг вирішив прийняти хрещення у 496 році, у розпалі битви з аламанами. Коли супротивник почав брати гору над його воїнами, король дав обітницю навернутися до християнської віри, якщо Христос дарує франкам перемогу (тут простежується аналогія з хрещенням візантійського імператора Костянтина). Під час січі Хлодвіга оточили й він ось-ось повинен був загинути, але у цей момент вождя аламанів скосили стрілою і ворожі воїни заходились тікати. Франки перемогли.
Відповідно до інших джерел, битва при була всього лише однією з причин прийняття християнства. Остаточне просвітлення Хлодвіга відбулось, коли він побував на могилі святого Мартіна Турського.
Хай там що, але Хлодвіг, його сестра Альбофледа і три тисячі франкських воїнів прийняли таїнство хрещення від святого Ремігія у Реймському соборі 25 грудня 498 року. Пізніше в католицтво перейшла друга сестра короля, Лантехільда, яка до того сповідувала аріанство.
Це хрещення залишило особливий відбиток на подальшу історію Франції — практично всі французькі королі згодом коронувалися у Реймському соборі (аж до Карла X в 1825 р.).
Окрім того, хрещення Хлодвіга стало точкою відліку тісних взаємин між духовенством і франкською (а згодом французькою) монархією, зв'язку, який урветься лише у XIX столітті. Відтепер король повинен був коронуватися в ім'я Господа. Перехід у католицьке віросповідання дозволив Хлодвігу отримати вплив і владу над галло-римським населенням. Тим паче, що тепер у нього була могутня підтримка — католицьке духівництво. З цієї миті латина стала офіційною мовою діловодства у франкській державі.
Сцена хрещення Хлодвіга не раз надихала художників і скульпторів як у Середні віки, так і в пізніший час.
- Вітраж середньовічного собору.
- Вітраж із церкви Святого Вінсента у Франції.
- Картина художника із Сен-Жиль.
(близько 1500 р.)
- Середньовічний барельєф.
- Мініатюра XIV ст. з «Великих хронік Франції».
Розширення королівства на південь
За підтримки візантійського імператора Анастасія I, який був надзвичайно стурбований загарбницькими намірами готів, Хлодвіг атакував вестготів, які у той час панували практично на всьому Іберійському півострові й на південному заході Галлії (у Септиманії) аж до північних берегів Луари та Севенн на сході.
Навесні 507 року франки почали свій наступ на південь, перейшли Луару в районі Тура, а бургундські союзники в цей час атакували із заходу. Франки зіткнулися з армією Аларіха II у долині недалеко від Пуатьє. Битва при Вує була жорстокою. Вестготи відступили лише після загибелі свого короля, який поліг від руки самого Хлодвіга у поєдинку.
Ця перемога дозволила франкам приєднати до свого королівства всі колишні вестготські землі, що знаходилися між Луарою, океанським узбережжям і Піренеями. Зі сторони Італії остготи на чолі з Теодоріхом змогли зайняти територію Провансу і Септиманії (Нарбоннську і Південно-в'єннську провінції), а також частину земель бургундів, але їм загрожувала в цей час Візантія, тому Хлодвігу вдалося зберегти велику частину колишніх вестготських територій у своїх руках.
Париж, нова столиця
Після Турне і Суассона Хлодвіг вибрав своєю резиденцією Париж. Це відбулося близько 508 року. На думку багатьох дослідників, «Салічна правда» була написана між 507—510 роками. Цілком імовірно, що оприлюднення цього кодексу пов'язане з тим, що король облаштувався у Парижі.
Перенесення столиці франкського короля до Парижа пояснюється, перш за все, стратегічними причинами:
- Крім цього, місто було імперською резиденцією наприкінці існування Римської імперії. Сюди приїжджали свого часу імператори Юліан (у період із 357 по 360 роки) і Валентиніан I (у 365—366 роках). Хлодвіг оселився у палаці колишніх римських намісників.
- Париж знаходився на перехресті доріг із півночі на південь і з заходу на схід, що полегшувало управління всіма частинами королівства й організацію завойовницьких походів.
Але водночас це був символічний жест. Франкське королівство за своєю організацією сильно відрізнялося від римської влади, тому королі, які успадковували трон після Хлодвіга, не надавали Парижу великого значення. Проте Ліон, старовинна «столиця галлів», остаточно втратив свою політичну першість.
За Хлодвіга і після нього — впродовж усього меровінзького періоду — Париж майже не зазнав ніяких змін, оскільки його розвиток гальмувала наявність безлічі інших столиць, котрі з'явилися після розподілу королівства. Збереглися практично незайманими римські будівлі. Щоправда, королівська сім'я і представники франкської аристократії почали будувати у місті церкви та інші релігійні будівлі. Проте до наших днів дійшли лише пізніші споруди, зведені вже після смерті Хлодвіга.
«Салічна правда»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemczTDB4bGVGOXpZV3hwWTJFdWFuQm5MekkxTUhCNExVeGxlRjl6WVd4cFkyRXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Хлодвіг проводив у своєму королівстві й законодавчу політику. Це було необхідно для уніфікації й асиміляції всіх галльських земель, які ввійшли до його королівства. Спочатку він поширив у своїх землях , а потім наказав скласти зведення законів салічних франків, який отримав назву «Салічної правди» (лат. Lex Salica). Цей правовий пам'ятник складався з 65 статей. У ньому описувався порядок судочинства й укладення договорів, були перераховані злочини й покарання за них.
Завдяки «Салічній правді» історики змогли зробити висновки про господарство франків, соціальні групи цього народу, вивчити залишені до кінця V століття пережитки родового ладу, зрозуміти, що собою представляла влада франкського короля. В історіографії «Салічна правда» вважається одним із найдавніших пам'ятників, який дає уявлення про генезис феодального ладу у Західній Європі.
Слово «lex» перекладається з латини як «закон». У радянській історіографії частіше звучить назва «правда» за аналогією з руським кодексом. «Правда» — це судебник, який складався на основі конкретних судових випадків (казусів), що перетворилися у результаті багаторазових повторів на судовий звичай. Саме тому за «Салічною правдою» вивчається не лише правова сторона життя франкської держави, але і повсякденний побут людей.
На основі даного джерела можна сказати, що франки наприкінці V століття були вільними селянами, так званими «дофеодальними селянами»). Вони володіли землями на правах приватних власників. Однак існувало і поняття колективної власності (ліси й луки, що належали громаді). Франки користувалися певними політичними правами (наприклад, самоврядуванням). Велику роль в їхньому житті грала , яка протегувала і захищала селян (прикладом тому може послужити колективна сплата судових штрафів).
Важливу роль у житті франків грало тваринництво, вони займалися бортництвом, збирали гриби і ягоди, полювали, рибалили. Відносно було розвинено землеробство. Їм були знайомі плуг і борона, в які запрягалися бики. Сіяли франки зернові культури, льон, на городах вирощували боби, горох, капусту, ріпу. Зароджувалося виноградарство.
«Салічна правда» випробувала на собі вплив римського права, але не в такій великій мірі як «Вестготський кодекс» і . Римський вплив простежується, наприклад, у порядку успадкування земель лише по чоловічій лінії і їх продажу лише з відома всіх родичів.
Церковні собори
У період правління Хлодвіга на території Галлії відбулися два церковні собори.
У 506 році на загально-галльському Агдському соборі були прийняті заходи з підвищення морального стану священнослужителів і низка інших ухвал. Наприклад, клірикам заборонялося бути присутнім на шлюбних бенкетах, напиватися, красти, будувати поряд чоловічі й жіночі монастирі, продавати церковне майно. Було обмежено свавілля деяких єпископів і проголошений принцип: «Власність єпископа — власність Церкви».
У липні 511 р. Хлодвіг скликав загально-галльський церковний собор в Орлеані, в якому взяли участь 32 єпископи. Не відомо, чи був присутній сам король на цих зборах. Орлеанський собор ухвалив рішення, які продовжували лінію Агдського собору, хоча деякі з них указували на зародження конфлікту між світською і церковною владою. Ось деякі з прийнятих ухвал:
- Церква оголошувалася притулком для всіх, чия провина не була доведена.
- Обмежувалося самовільне відлюдництво (це було необхідно для того, щоб зменшити число лжесвятих).
- Ченцям було заборонено одружуватися, також як і вдовам священників та дияконів.
- Був проголошений наступний принцип підпорядкування — «Абати нехай будуть підпорядковані єпископам, а ченці — абатам» (це обмежувало свавілля єпископів стосовно ченців).
- Під тиском Хлодвіга було заборонено «посвячувати в духовне звання мирянина без наказу короля або судді» (окрім викуплених рабів).
- Під впливом Хлодвіга було заборонено відлучати тих, хто судився з Церквою за яке-небудь майно. Однак єпископські землі ніхто не мав права відчужувати.
Попри низку суперечностей, союз християнської Церкви і світської влади, початок якому поклало хрещення Хлодвіга у 498 році, і який зберігався протягом чотирнадцяти століть, став важливою політичною подією. Вплив католицької Церкви ріс, оскільки сільське населення, що складалося в основному з язичників, поступово переходило в католицьку віру і ставало ревними послідовниками християнської Церкви. Саме завдяки цьому Хлодвіг вважається дійсним засновником французької й німецької монархій.
Королівська могила
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpqTDBOc2IzWnBjMTlsZEY5ellWOW1ZVzFwYkd4bExtcHdaeTh5TlRCd2VDMURiRzkyYVhOZlpYUmZjMkZmWm1GdGFXeHNaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Хлодвіг помер у Парижі 27 листопада 511 року у віці 45 років. Він був похований в , що в майбутньому отримав назву . Цю церкву Хлодвіг наказав побудувати над могилою святої Женев'єви, яка померла 502 року.
Насправді пам'ятник над мощами святої не був закінчений. Тому, швидше за все, Хлодвіг був похований, як пише Григорій Турський, в sacrarium собору Апостолів, тобто у мавзолеї, побудованому на зразок гробниці, який можна порівняти з гробницею візантійського імператора Костянтина Великого у церкві Святих Апостолів у Константинополі.
Приблизно за 33 роки поряд зі своїм чоловіком була похована і Клотильда, яка в період з 511 по 544 роки жила у монастирі Святого Мартина в Турі. Григорій Турський, який поселився в Турі у 563 р., міг чути розповіді тих людей, які були знайомі свого часу з Клотильдою. Цілком імовірно, що ці розповіді могли служити джерелами для написання його «Історії».
Розподіл королівства у 511 році
Після смерті Хлодвіга його сини Теодоріх, Хлодомір, Хільдеберт і Хлотар за франкською традицією розділили між собою королівство. У той час велика частина земель Галлії була підкорена, за винятком Провансу, Септиманії й королівства бургундів.
Франкське королівство було поділене на три більш-менш рівні частини. Четверта ж частина між Рейном і Луарою дісталася Теодоріху, старшому синові Хлодвіга, який був народжений від шлюбу короля з язичницею. Це була найбільша частина, оскільки до неї входило близько третини земель усієї Галлії.
Розподіл королівства відбувався, як розповідає Григорій Турський, у присутності вельмож королівства, Теодоріха і королеви . Він був виконаний відповідно до норм приватного права, які були записані Хлодвігом у «Салічній правді» і за якими король вважався власником усіх земель королівства.
Старший син Хлодвіга Теодоріх отримав північно-східні землі: дві римські провінції Германія — (Верхня і Нижня Германія), і південно-східну частину , а також землі по середній течії Рейну. Хлодомір отримав територію басейну Луари, Хільдеберт — землі, що згодом отримали назву Нормандії. І, нарешті, наймолодший син Хлодвіга Хлотар успадковував північні землі салічних франків — від Прирейнської низовини до Суассона (зокрема місто Турне).
Легенди
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU1TDBKaGNIUmxiV1ZmYjJaZlkyeHZkbWx6TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxQ1lYQjBaVzFsWDI5bVgyTnNiM1pwY3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
Хлодвігу, як і багатьом королям Середньовіччя, присвячено чимало легенд. За однією з них, Хлодвіг є нащадком Енея, героя Троянської війни. Ця розповідь неодноразово повторюється і варіюється в середньовічних джерелах. За іншим переказом, особливо популярним після видання «Коду да Вінчі» Д. Брауна, рід Хлодвіга походить від самого Ісуса Христа, який не загинув на хресті, а утік до Галлії разом із Марією Магдалиною.
Є безліч легенд, що стосуються битви при Толбіаку. Наприклад, є переказ про те, що напередодні битви Хлодвігу наснився сон, у якому йому явився хрест. Уві сні чийсь голос промовив: «In hoc signo vinces» (лат. «Із цим знаком переможеш»). Ця легенда, швидше за все, є алюзією до розповіді про Костянтина Великого, який побачив подібний сон напередодні битви з Максенцієм.
Хрещення Хлодвіга теж оточене всілякими незвичайними розповідями. За однією з них, святому Ремігію з'явився ангел у вигляді голуба і приніс посудину з миррою (фр. sainte ampoule) для хрещення Хлодвіга. Пізніше майже всі королі Франції помазувались на королювання саме миррою з цього флакону. Григорій Турський про це диво в «Історії франків» не згадує. Ймовірно «батьком» легенди був архієпископ Реймса Гінкмар (фр. Hincmar, біля 806—882 рр.).
У «Історії франків» про хрещення Хлодвіга згадується так:
- «Коли він підійшов; готовий хреститися, святитель божий <Ремігій> звернувся до нього з такими красномовними словами: „Покірно схили шию, сігамбре, шануй те, що спалював, спали те, що шанував“».
Згадуючи стародавню назву одного з німецьких племен — сигамбрів — єпископ закликав короля і його дружину спалити свої язичницькі амулети.
Існує легенда про появу геральдичної лілії французьких королів — після хрещення Хлодвіг обрав цю квітку як символ чистоти. За іншою версією, Хлодвігу під час битви при Толбіаку явився ангел із лілією і сказав, щоб той зробив відтепер цю квітку своїм символом і заповідав нащадкам.
Утім існував інший популярніший у Середньовіччі переказ про появу королівських лілій. Його поява датується серединною XIV століття, а кінцева редакція — XV століттям. Згідно з цим переказом, у Франції було два могутні королі — Хлодвіг із замку Монжуа та Конфлат із замку Конфлан. Вони повсякчас ворогували один з одним. Якось Конфлат викликав на двобій Хлодвіга. Клотильда, дружина першого, яка була християнкою, звернулась до відлюдника, котрий жив неподалік. Під час молитви їм явився ангел і дав відлюднику синій щит із золотими ліліями, сказавши, що цей герб принесе Хлодвігу перемогу. Тоді Клотильда на всіх обладунках чоловіка замість його попереднього герба — півмісяця (в пізнішій версії — жаби) намалювала лілії. Завдяки цьому Хлодвіг переміг свого суперника і навернувся у християнство.
Дружини і діти
- У 485 р. — франкська принцеса;
- Теодоріх I (Thierry I, 486—534), король Реймса;
- У 493 р. — Клотильда Бургундська (Хродехільда) (Clotilde, 474—544);
Див. також
Примітки
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 53–56. —
- Deutsche Nationalbibliothek Record #118675958 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- Athenaeum
- Autoritats UB
- http://fabpedigree.com/s076/f000133.htm
- http://www.flickriver.com/photos/lionfranc37/3765103545/
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 55–56. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 52. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 53. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 59–61. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 57. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 66. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 67–69. —
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 69–73. —
- Lundy D. R. The Peerage
- Settipani C. La Préhistoire des Capétiens: Première partie : Mérovingiens, Carolingiens et Robertiens — Villeneuve-d'Ascq: 1993. — P. 59. —
- Лебек С. «Происхождение франков». — М., 1993. — Т.1. — С. 45–47 (рос.)
- Там само. С. 6.
- Ім'я прибрало сучасний вигляд далеко не відразу: у каролінзький період воно звучало як Hlodoveus, потім — Lodoveus, і, нарешті, — Loeïs або Looïs.
- Цюльпіх, за 35 км на північний захід від Кельна
- Це найбільш спірна дата з усієї хронології правління Хлодвіга. Хрещення могло відбутися між 496 і 508 роками, проте визначити точний рік дослідники не можуть. У даній статті наводиться 498 рік, дата, названа С. Лебеком.
- За 20 км на північний захід від Пуатьє
- Григорій Турський, Historia francorum (Історія франків), книга II, розділ 30
- Ця дата умовна. Вважається, що хрещення відбулося в період між 496 і 500 рр., а деякі історики розширюють рамки аж до 508 р.
- На думку С. Лебека, собор в Орлеані був першим галльським собором. Але дослідник В. Солодников стверджує, що є неспростовні джерела, які підтверджують, що до правління Хлодвіга на території Галлії церковні собори збиралися вже 23 рази, а Орлеанському церковному собору передував Агдський
- Детальніше див.: Солодников В. Соборные решения Галльской церкви в царствование Хлодвига — основателя династии Меровингов // «Путь Богопознания» — М., 1998. — Вып. 3. — С. 30–39. (рос.)
- Григорій Турський, Historia Francorum (Історія Франків), книга II, розділ 31
- Маркова Н. «О символике цветов в классическом искусстве» // Искусство. № 2 (338). 16–28.01. 2006. [1]
- Див. Марк Блок, «Короли-чудотворцы. Очерк представлений о сверхъестественном характере королевской власти», книга ІІ, розділ 3, § 3
Джерела та література
- Арзаканян М. Ц., Ревякин А. В., Уваров П. Ю. История Франции. 1-е изд., М.: Дрофа, 2005. — 474 с.
- Блок М. Короли-чудотворцы. Очерк представлений о сверхъестественном характере королевской власти, распространенных преимущественно во Франции и в Англии.
- Григорий Турский. История франков (Historia Francorum) — М.: Наука, 1987
- История средних веков. — 4-е изд. — М.: Издательство Московского университета «Высшая школа», 2003. — С. 640.
- История Франции. — М.: 1972—1973.
- Ле Гофф Жак. Средневековый мир воображаемого
- Ле Гофф Жак. Цивилизация средневекового Запада — Екатеринбург: У-Фактория, 2005. — С. 560.
- Лебек С. Происхождение франков. V—IX века. — М.: Скарабей, 1993. (на жаль, в даній електронній версії глава про Хлодвіга вирізана…)
- Салическая правда = Lex Salica. — М.: Образц. тип. им. Жданова, 1950.
- Сборник капитуляриев. (Капитулярії, формули, декрети, постанови, акти та інші законодавчі пам'ятки Меровінгів)
- Солодовников В. Соборные решения Галльской церкви в царствование Хлодвига — основателя династии Меровингов // Путь Богопознания: Жур. — М.: 1998. — № 3. — С. 30–39.
- Солодовников В. Соборы Галльской Церкви эпохи Меровингов
- Фредегар. Хроника (Fredegarii Chronica)
- Харботл Т. Битвы мировой истории. Словарь
- Черниловский З. Всеобщая история государства и права
- Bainville J. Histoire de France. — Paris: Librairie Arthème Fayard, 1924. — С. 497.
- Chédeville А.
- Lot F. La Gaule. Les fondements ethniques, sociaux et politiques de la nation française. — Paris: Librairie Arthème Fayard, 1947. — С. 592.
- Lot F. La France. Dès origines à la guerre de cent ans. — Paris: Librairie Gallimard, 1941. — С. 278.
- Lot F. Naissance de la France. — Paris: Librairie Arthème Fayard, 1948. — С. 864.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Clovis I |
- (лат.)
- Хлодвіг I в енциклопедії «Кругосвет» (рос.)
- Сторінка присвячена Хлодвігу I (фр.)
- Генеалогічне дерево Меровінгів на «Хроносі» (рос.)
- Воєнно-політичена хронологія франків в рамках римської історії (III—VII ст.) (рос.)
- Карта «Формування королівства франків у V ст.» на сайті «Хронос»(рос.)
- (рос.)
- Карта «Держава Меровінгів» (рос.)
- Карта «Франкське королівство» (рос.)
- Карта «Європа у 500 р.» (рос.)
- Карта «Варвари»
- Карта «Франкська держава у VI ст.» (рос.)
- Карта «Франкська держава наприкінці V — 1-й половині IX ст.» (рос.)
- Карта «Франкська держава у V — 1-й половині VI ст.» (розділ 511 р.) (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Hlodvig I abo Klodvig I fr Clovis lat Chlodovechus Chlodoveus rekonstr frank Hlodowig blizko 466 Turne 27 listopada 511 Parizh korol salichnih frankiv mizh 481 ta 511 rokami Sin korolya Hilderika I z rodu Merovingiv i Bazini Tyurinzkoyi Hlodvig vstupiv na tron u vici 15 rokiv pislya smerti svogo batka Provodiv aktivnu zavojovnicku politiku znachno rozshirivshi teritoriyu svogo korolivstva U 498 roci pershim iz frankskih koroliv prijnyav hristiyanstvo sho sluguvalo pochatkom hristiyanizaciyi salichnih frankiv yaki pislya zavoyuvannya nimi kolishnoyi rimskoyi provinciyi Galliyi osili u krayini Vvazhayetsya zasnovnikom Frankskogo korolivstva yake rozglyadayetsya yak persha francuzka abo nimecka monarhiyi v zalezhnosti vid nacionalnoyi prinalezhnosti chi simpatij doslidnikiv Za Hlodviga bula ukladena i zapisana Salichna pravda odin iz pershih varvarskih zakonodavchih kodeksiv Pislya smerti Hlodviga korolivstvo bulo podileno na chotiri chastini mizh jogo sinami j porinulo u mizhusobici Hlodviglat ChlodovechusNarodivsya 466 2 3 nevidomoPomer 27 listopada 511 Parizh Frankske korolivstvo 5 6 Pohovannya Abatstvo Svyatoyi Zhenev yeviKrayina Frankske korolivstvoDiyalnist monarhTitul king of Franks d Posada king of Franks d i konsulKonfesiya hristiyanstvoRid MerovingiBatko Hilderik IMati Bazina TyuringskaBrati sestri Audofleda d i dU shlyubi z Klotilda Burgundska i dDiti Teodorih I d Hlodomir Gildebert I Hlotar I 16 i d Mediafajli u Vikishovishi Pochatok pravlinnya Hlodviga I vvazhayetsya nastannyam pershogo merovinzkogo periodu istoriyi Frankskoyi derzhavi z kincya V do kincya VII stolittya DzherelaPeriod pravlinnya Hlodviga I ne bagatij na avtentichni dzherela Nayavni rukopisi j pam yatki potribno ocinyuvati nadzvichajno kritichno oskilki podiyi minuvshini najchastishe opisuvalasya hronistami vzhe post factum a arheologichni dani j metodi obrobki materialnih dzherel ne zavzhdi tochni Pismovi dzherela Pro korolya Hlodviga bagato chogo vidomo zavdyaki dokladnomu opisu jogo pravlinnya yepiskopom Grigoriyem Turskim yakij buv blizkij do panivnih klasiv Jogo Istoriya nazvana piznishe Istoriyeyu frankiv sluzhila nasampered yak povchalnij tvir odnak zgodom peretvorilasya u hvalebnu biografiyu Same tomu dane dzherelo ne sliduye tochnomu vikladu istorichnih faktiv Zhittyepis Hlodviga mozhna znajti u 2 j knizi Istoriyi frankiv rozdili 27 43 Deyaki dani pro Hlodviga mistyatsya u Hronici Fredegara Socialno ekonomichni j pravovi aspekti epohi pravlinnya Hlodviga I vivchayutsya na osnovi Salichnoyi pravdi i kapitulyariyiv vidanih u zv yazku z poyavoyu cogo varvarskogo kodeksu Takozh do nas dijshli deyaki fragmenti togochasnogo listuvannya i piznishi zapisi zrobleni na osnovi dzherel yaki sogodni ne zbereglisya Same zavdyaki porivnyalnomu analizu vsih cih dokumentiv i hronik bilshist doslidnikiv prijshla do dumki sho Hlodvig pomer 27 listopada 511 roku Materialni dzherela Fibuli epohi Merovingiv Doslidzhennya arheologiv dozvolyayut istorikam robiti deyaki visnovki pro materialnu kulturu togo periodu pro zvichayi ta kulturnij rozvitok frankiv a takozh uyaviti pribliznu kartinu klimatichnih zmin na teritoriyi Galliyi rozvitku silskogo gospodarstva j ekonomichnih zv yazkiv napriklad vivchayuchi zalishki rimskih dorig u Galliyi tosho Okrim cogo zavdyaki arheologichnim znahidkam inkoli mozhna datuvati tu chi inshu podiyu todi yak pismovi dzherela skazhimo rozhodyatsya u comu pitanni abo ne dayut takih danih uzagali Lingvistichni dani Vivchennya frankskoyi movi dozvolilo doslidnikam zrozumiti etimologiyu imeni korolya frankiv Im ya Hlodvig franksk Hlodowig skladayetsya z dvoh chastin korenya hlod proslavlenij vidatnij imenitij i wig bij bitva Tobto Hlodvig oznachaye toj hto proslavivsya v boyu Piznishe vid cogo imeni bulo utvoreno im ya Lyudovik lat Ludovicus yake peretvorilosya na nimecke Lyudvig nim Ludwig i francuzke Luyi fr Louis Cim im yam chasto nazivali koroliv Franciyi Merovingi neridko vikoristovuvali pri nadanni imeni korin hlod Tak napriklad z yavilisya Hlotar fr Clotaire Lotar Lothaire Hlodomir Clodomir Klotilda Clotilde Hronologiya pravlinnyaHronologiya pravlinnya Hlodviga vidoma vkraj pogano Praktichno vsi nayavni dani vzyati z Istoriyi Grigoriya Turskogo kniga 2 yakij vvazhaye pererahovani nizhche podiyi p yatilittyami Napriklad vijna z Siagriyem vidbulasya za jogo vidomostyami cherez p yat rokiv pislya shodzhennya Hlodviga na prestol vijna proti alemaniv cherez p yatnadcyat rokiv pislya pochatku pravlinnya a vijna z vestgotami za p yat rokiv do jogo smerti Zagalom vihodit sho Hlodvig praviv protyagom 30 rokiv pislya shodzhennya na prestol u p yatnadcyatirichnomu vici Mozhlivo taka podacha informaciyi ye sproshennyam z boku avtora Ale takozh cilkom mozhlivo sho ci dati blizki do istini Yedina tochna data yaku naukovci mayut sogodni u svoyemu rozporyadzhenni ce data smerti Hlodviga 511 rik Ce oznachaye sho na prestol vin zijshov priblizno 481 abo 482 roku Priblizna hronologiya pravlinnya Hlodviga I 466 Narodzhennya Hlodviga sina Hilderika I korolya salichnih frankiv i korolevi Bazini Tyuringskoyi 480 Ripuarski franki zahopili Trir 481 Shodzhennya na prestol Hlodviga I Vin uspadkuvav korolivstvo yake priblizno vidpovidalo teritoriyi Belgiki nevelikoyi provinciyi roztashovanoyi mizh Pivnichnim morem richkoyu Esko i provinciyeyu Kambre Cya teritoriya tyagnulasya vid Rejmsa do Am yena i mista Bulon syur Mer za vinyatkom oblasti Suassona yaka todi znahodilasya pid kontrolem Siagriya 484 Soyuz iz ripuarskimi j frankami Ragnahar korol frankiv Kambre buv imovirno odnim iz rodichiv Hlodviga Smert korolya vestgotiv Ejriha yakogo zastupiv jogo sin Alarih II Bitva pri Tolbiaku freska XIX stolittya z Panteonu 485 Hlodvig odruzhivsya z ripuarskoyu princesoyu u yakoyi vid nogo narodivsya sin Teodorih Cej shlyub chasto traktuyetsya yak taktichnij soyuz zi shidnimi susidami yakij dozvoliv Hlodvigu napraviti svoyi sili na pivden Grigorij Turskij u svoyij Istoriyi govorit pro cyu princesu yak pro nalozhnicyu tomu trivalij chas Teodorih vvazhavsya nezakonnim sinom Hlodviga 486 iz Siagriyem Siagrij sin Egidiya ogolosiv sebe carem rimlyan lat rex romanorum i trimav pid svoyim kontrolem gallo rimskij rajon mizh richkami Sino i Luara ostannij ulamok Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi Peremoga pri Suassoni dozvolila Hlodvigu ob yednati vsyu pivnich Galliyi Siagrij shovavsya u vestgotiv u Tuluzi ale ti vidali jogo Hlodvigu Gallo rimskij pravitel buv ubitij Vvazhayetsya sho same pislya ciyeyi bitvi vidbuvsya vidomij epizod iz suassonskoyu chasheyu yakij opisav Grigorij Turskij 490 Pochatok nabigiv Hlodviga na vestgotiv Imovirno Hlodvig hotiv rozshiriti svoye korolivstvo do Seredzemnogo morya Vin pochav nastup na rejnskih i zarejnskih germanciv 493 Dogovir pro nenapad iz korolem Lionskogo burgundskogo korolivstva pidkriplenij shlyubnim soyuzom Hlodvig odruzhivsya vdruge z princesoyu Klotildoyu dochkoyu korolya burgundiv Hilperika II i pleminniceyu korolya Gundobada Klotilda razom iz yepiskopom Rejmskim Remigiyem namagalasya shiliti Hlodviga do prijnyattya katolictva 494 Peremozhnij nabig Hlodviga proti vestgotiv na Sentonzh 496 Bitva pri Tolbiaku nepodalik vid Kelna z alamanami pid chas yakoyi Hlodvig dav obitnicyu prijnyati hreshennya yaksho peremozhe Hlodvig zdobuv peremogu i rozshiriv mezhi svogo korolivstva azh do verhnogo Rejnu 498 Peremozhnij nabig Hlodviga proti vestgotiv na Bordo 498 25 grudnya Rizdvo Hlodvig prijnyav hreshennya u Rejmsi razom iz 3 tisyachami voyakiv yaksho viriti slovam Grigoriya Turskogo Hrestiv korolya yepiskop Remigij zgodom progoloshenij svyatim Perehid Hlodviga u katolicku viru zbilshiv jogo vpliv na gallo rimski teritoriyi legitimizuvavshi jogo vladu v ochah miscevih hristiyan Odnak vodnochas ce buv dosit nebezpechnij zahid yakij zmenshuvav populyarnist korolya sered germanciv Franki yak i vsi germanci virili sho korol abo vozhd rivnij bogam a katolicka zh vira stverdzhuvala sho visha vlada nalezhit Bogu i Cerkvi na choli z papoyu Tomu bagato hreshenih germanciv najchastishe buli arianami oskilki zgidno z cim virovchennyam golovoyu Cerkvi stavav ne papa a korol 499 Hlodvig uklav soyuz iz korolem burgundiv Zhenevi Godegizilom yakij hotiv zahopiti teritoriyi svogo brata Gundobada 500 Hlodvig uklav soyuz iz keltskoyu narodnistyu sho naselyala pivostriv Bretan i uzberezhzhya La Manshu Pislya bitvi pri Dizhoni ta peremogah Hlodviga nad burgundskimi vijskami Gundobada korol frankiv zmusiv togo pokinuti svoye korolivstvo i shovatisya v Avinjoni Prote korol vestgotiv Alarih II prijshov na dopomogu Gundobadu i takim chinom primusiv Hlodviga vidmovitisya vid dopomogi Godegizilu Svoyeyu chergoyu Gundobad pogodivsya platiti Hlodvigu shorichnu daninu ale svoyeyi obicyanki ne dotrimav Vin zmig vidnoviti svoye korolivstvo a takozh nazdognati j ubiti u V yenni svogo brata Godegizila Pislya cogo Hlodvig i Gundobad uklali mir i soyuz dlya borotbi z vestgotami 506 Cerkovnij sobor v u yakomu vzyali uchast 25 yepiskopiv 8 svyashennikiv i 2 diyakoni voni buli prisutni tam yak predstavniki yepiskopiv svoyih diocezij Bitva Hlodviga z vestgotami Miniatyura XIV stolittya 507 Bitva v dolini nepodalik Puatye z vestgotami Hlodvig otrimav peremogu nad Alarihom II i rozshiriv mezhi svogo korolivstva azh do Akvitaniyi Korol vestgotiv buv ubitij a u samih vestgotiv ne zalishalosya inshogo viboru okrim yak vidstupiti v Ispaniyu za Pireneyi Ostgoti zh pid kerivnictvom Teodoriha Velikogo ne mogli zastupitisya za svoyih susidiv vestgotiv oskilki u cej moment voyuvali z Vizantiyeyu 508 Hlodvig otrimav vid vizantijskogo imperatora Anastasiya I titul konsula i buv nazvanij avgustom pid chas svogo vrochistogo v yizdu do Tura Parizh stav oficijnoyu rezidenciyeyu Hlodviga 510 Hlodvig nakazav ubiti korolya ripuarskih frankiv Sigiberta Kulgavogo odnogo z vplivovih vozhdiv salichnih frankiv Harariha i svogo kolishnogo soyuznika korolya Kambre Ragnahara i pislya cogo zavoyuvav yihni korolivstva Takim chinom jogo derzhava rozshirilasya na zarejnski teritoriyi Hlodvig stav yedinim pravitelem velikogo korolivstva teritoriya yakogo vidpovidala rimskij provinciyi Narbonska Galliya vid serednogo Rejnu girlo richki she znahodilosya u rukah friziv azh do Pirenejskih gir de zhili plemena baskiv Odnak do skladu korolivstva ne vhodiv ostriv Britaniya i seredzemni regioni 511 lipen Zagalnogallskij cerkovnij Sobor v Orleani u yakomu vzyali uchast 32 yepiskopi polovina z nih buli rodom z korolivstva Frankiv Hlodvig buv progoloshenij usima prisutnimi yepiskopami Rex Gloriosissimus sinom Svyatoyi Cerkvi 511 27 listopada Smert Hlodviga Vin buv pohovanij u v Parizhi na Zgodom nashadki Hlodviga she bilshe rozshirili mezhi korolivstva zavoyuvavshi Burgundiyu Provans j inshi teritoriyi i pravili priblizno vprodovzh troh stolit postupivshis u period ledachih koroliv miscem dinastiyi majordomiv Pipinidiv zasnovnikam korolivskoyi dinastiyi Karolingiv Galliya naprikinci V stolittya Naprikinci V stolittya Galliya bula rozdroblena na chislenni j postijno vorozhi odin z odnim varvarski korolivstva Franki sho vlashtuvalisya na pivnichnomu shodi trivalij chas znahodilisya na sluzhbi u Rimskoyi imperiyi yak dopomizhni vijska na rejnskomu kordoni Voni buli yazichnikami azh do hreshennya Hlodviga I hocha naspravdi proces hristiyanizaciyi frankiv roztyagnuvsya priblizno do VIII stolittya Burgundi sho meshkali v Savoyi j okolicyah Liona buli dosit viroterpimimi arianami Vestgoti mogutnij narod meshkav na pivdni Luari v Langedoci u dolini richki Garonni Voni takozh dotrimuvalisya arianskogo virospovidannya ale buli mensh tolerantnimi do katolickogo naselennya Ostgoti ne naselyali teritoriyu Galliyi ale korol Teodorih Velikij namagavsya pidtrimati rivnovagu mizh riznomanitnimi korolivstvami vid Italiyi do Galliyi Zahidna Rimska imperiya vzhe praktichno ne mala realnoyi vladi nad zemlyami Galliyi Takim chinom chislenni varvarski vozhdi pochali zajmati vilni teritoriyi zalisheni Imperiyeyu u 476 roci pislya skinennya ostannogo imperatora Zahidnogo Rimu Romula Avgustula i utvoryuvati svoyi korolivstva lat regna Sered nih bulo i korolivstvo Siagriya ostannogo rimskogo namisnika yake roztashovuvalosya v rajoni Suassona Siagrij ogolosiv sebe korolem i vidmovivsya viznavati Rim Frankske korolivstvo naprikinci V stolittya U 481 roci Hlodvig sin Hilderika I i korolevi Bazini Tyurinzkoyi ocholiv korolivstvo salichnih frankiv yake roztashovuvalos u rajoni Turne suchasnoyi Belgiyi Titul korolya lat rex ne buv novim yavishem u frankskij istoriyi Nim nazivalisya komandiri frankskih vijsk sho znahodilisya na sluzhbi u Rimu Franki davnishni ta virni slugi kolis mogutnoyi Imperiyi malo skidalisya na inshih germanciv varvariv yazichnikiv Pislya p yati stolit panuvannya i sluzhinnya Rimskij imperiyi voni zminili svij pobut i stali blizhchimi do naselennya Korol Hlodvig yakij nedavno zijshov na prestol buv zovsim molodij jomu bulo tilki p yatnadcyat rokiv Ne bulo zhodnih oznak togo sho same cej vozhd varvariv zmozhe vitisniti svoyih mogutnishih supernikiv iz yihnih zemel U svitli nastupnih podij jogo uspih nasampered vijskovij buv skorishe naslidkom dobre zasvoyenogo rimskogo voyennogo dosvidu a ne varvarskih zvichayiv vedennya vijni Prikladom tomu mozhe sluguvati toj samij epizod iz suassonskoyu chasheyu de sposterigayetsya pevna disciplina sered jogo soldativ Abo navernennya Hlodviga do katolickoyi viri a ne arianstva pislya yakogo vin uvijshov do eliti gallo rimskogo suspilstva Pravlinnya Hlodviga rozglyadayetsya bagatma istorikami vzhe ne v konteksti piznoyi antichnosti ale u ramkah rannogo Serednovichchya Rozshirennya korolivstva frankiv na shid Use svoye zhittya Hlodvig pragnuv zberegti i zbilshiti svoye korolivstvo a potim zgidno z germanskoyu tradiciyeyu peredati sinam Zaradi cogo vin bez vagan dolav usi pereshkodi vin nakazav ubiti vsih frankskih i zarejnskih vozhdiv a bagato hto z nih buli jogo davnishnimi soyuznikami chasto ta zh dolya syagala blizkih i dalekih rodichiv jogo supernikiv Hlodvig navit pishov na vbivstvo svoyih vlasnih brativ Rihara i Rignomera Ce garantuvalo stabilnist spadshini i vidsutnist inshih pretendeniv na neyi okrim jogo vlasnih siniv Vodnochas Hlodvig ukladav chislenni soyuzi j viv aktivnu zavojovnu politiku Do hreshennya u jogo rozporyadzhenni bulo vsogo 3 5 tisyach lyudej ale diyi frankskih voyiniv buli velmi uspishni zavdyaki tomu dosvidu sho voni otrimali na sluzhbi u Rimskoyi imperiyi v boyah proti inshih varvariv Nezvazhayuchi na vazhki boyi Hlodvig postijno dosyagav uspihu Ce bulo pov yazano z tim sho vin ne buv nastilki suvorim pravitelem yak inshi germanski vozhdi Prinajmni dlya gallo rimskogo naselennya bulo vazhlivo sho franki prijnyali katolictvo i buli chastkovo romanizovani todi yak ti sami vestgoti tezh hristiyani ale arianskogo tipu trimali Akvitaniyu zaliznoyu rukoyu i ne vidriznyalisya velikoyu viroterpimistyu do gallo rimskogo naselennya Ureshti resht Hlodvig zavoyuvav praktichno vsyu pivnich suchasnoyi Franciyi U 484 roci vin ob yednavsya z ripuarskimi frankami Potim iz 486 roku pochav nastup na pivden Persh za vse Hlodvig povaliv Siagriya ostannogo rimskogo namisnika i priyednav jogo korolivstvo sho znahodilosya v mezhirichchi Seni j Luari Tam vin zavoyuvav i rozgrabuvav mista Sanlis Bove Suasson i Parizh Hreshennya frankiv XIII stolittya Yepiskop Rejmskij u majbutnomu svyatij Remigij imovirno namagavsya znajti mogutnogo zahisnika dlya svogo narodu tomu napisav Hlodvigu vidrazu pislya togo yak toj zijshov na prestol Yepiskop persh za vse prosiv Hlodviga zahistiti tih hristiyan sho zhili na jogo zemlyah Remigij sudyachi z usogo buv harizmatichnoyu i vladnoyu osoboyu tomu Hlodvig jogo povazhav i prisluhavsya do jogo porad Vvazhayetsya sho same yepiskop pidshtovhnuv Hlodviga odruzhitisya z princesoyu Klotildoyu dochkoyu burgundskogo korolya Vesillya vidbulosya blizko 493 roku shvidshe za vse u Suassoni Cej politichnij soyuz spraviv znachnij vpliv na hid istoriyi Klotilda bula hristiyankoyu bilsh togo spoviduvala ne arianstvo yak yiyi rodichi a katolicku viru Pislya vesillya yak rozpovidaye Grigorij Turskij Klotilda robila vse dlya togo shob perekonati cholovika perejti v katolicku viru Ale Hlodvig dovgo ne zvazhuvavsya na cej krok Hronika Grigoriya Turskogo opovidaye pro te sho pislya narodzhennya pershogo sina Klotilda poprosila u cholovika dozvolu ohrestiti ditinu Hlodvig pogodivsya prote nezabarom pislya hreshennya ditina pomerla Korol duzhe rozgnivivsya i yak povidomlyaye Fredegar viguknuv Yakbi hlopchik buv osvyachenij im yam moyih bogiv vin bi zalishivsya zhivij Cherez ce koli Klotilda narodila drugogo sina Hlodomira korol zaboroniv provoditi nad nim obryad hreshennya Nevdovzi ditina zahvorila i Klotilda pochala staranno molitisya Vreshti resht Hlodomir viduzhav ale nezvazhayuchi na zcilennya i postijni napuchennya druzhini Hlodvig vidmovlyavsya vidkidati yazichnictvo Krim togo yakbi Hlodvig perejshov u hristiyanstvo vin mig utratiti pidtrimku svogo narodu Yak i vsi germanci franki virili sho korol voyenachalnik mozhe zdobuvati peremogu lishe za pidtrimki yazichnickih bogiv Yaksho voyaki korolya i zvazhilisya b perejti v hristiyanstvo to stali b shvidshe za vse arianami U comu vipadku vvazhalosya b sho korol vibranij Bogom i ye golovoyu Cerkvi Prote Hlodvig potrebuvav pidtrimki katolickogo duhivnictva oskilki ti buli predstavnikami gallo rimskogo pidkontrolnogo naselennya Yepiskopi volodili vsiyeyu povnotoyu vladi v bagatih mistah vidtodi yak rimska civilna vlada tam bula likvidovana Prote navit Cerkvi bulo vazhko pidtrimuvati zv yazok mizh svoyimi predstavnikami z vestgotskih zemel yepiskopiv viganyali j nikomu bulo yih zaminiti v Rimi predstavniki duhivnictva borolisya za papskij prestol ne govoryachi vzhe pro svarki yaki spalahuvali sered klirikiv nalashtovanih pidtrimuvati vestgotiv abo frankiv Yak povidomlyaye Istoriya frankiv Hlodvig virishiv prijnyati hreshennya u 496 roci u rozpali bitvi z alamanami Koli suprotivnik pochav brati goru nad jogo voyinami korol dav obitnicyu navernutisya do hristiyanskoyi viri yaksho Hristos daruye frankam peremogu tut prostezhuyetsya analogiya z hreshennyam vizantijskogo imperatora Kostyantina Pid chas sichi Hlodviga otochili j vin os os povinen buv zaginuti ale u cej moment vozhdya alamaniv skosili striloyu i vorozhi voyini zahodilis tikati Franki peremogli Vidpovidno do inshih dzherel bitva pri bula vsogo lishe odniyeyu z prichin prijnyattya hristiyanstva Ostatochne prosvitlennya Hlodviga vidbulos koli vin pobuvav na mogili svyatogo Martina Turskogo Haj tam sho ale Hlodvig jogo sestra Albofleda i tri tisyachi frankskih voyiniv prijnyali tayinstvo hreshennya vid svyatogo Remigiya u Rejmskomu sobori 25 grudnya 498 roku Piznishe v katolictvo perejshla druga sestra korolya Lantehilda yaka do togo spoviduvala arianstvo Ce hreshennya zalishilo osoblivij vidbitok na podalshu istoriyu Franciyi praktichno vsi francuzki koroli zgodom koronuvalisya u Rejmskomu sobori azh do Karla X v 1825 r Okrim togo hreshennya Hlodviga stalo tochkoyu vidliku tisnih vzayemin mizh duhovenstvom i frankskoyu a zgodom francuzkoyu monarhiyeyu zv yazku yakij urvetsya lishe u XIX stolitti Vidteper korol povinen buv koronuvatisya v im ya Gospoda Perehid u katolicke virospovidannya dozvoliv Hlodvigu otrimati vpliv i vladu nad gallo rimskim naselennyam Tim pache sho teper u nogo bula mogutnya pidtrimka katolicke duhivnictvo Z ciyeyi miti latina stala oficijnoyu movoyu dilovodstva u frankskij derzhavi Scena hreshennya Hlodviga ne raz nadihala hudozhnikiv i skulptoriv yak u Seredni viki tak i v piznishij chas Vitrazh serednovichnogo soboru Vitrazh iz cerkvi Svyatogo Vinsenta u Franciyi Kartina hudozhnika iz Sen Zhil blizko 1500 r Serednovichnij barelyef Miniatyura XIV st z Velikih hronik Franciyi Rozshirennya korolivstva na pivden Za pidtrimki vizantijskogo imperatora Anastasiya I yakij buv nadzvichajno sturbovanij zagarbnickimi namirami gotiv Hlodvig atakuvav vestgotiv yaki u toj chas panuvali praktichno na vsomu Iberijskomu pivostrovi j na pivdennomu zahodi Galliyi u Septimaniyi azh do pivnichnih beregiv Luari ta Sevenn na shodi Navesni 507 roku franki pochali svij nastup na pivden perejshli Luaru v rajoni Tura a burgundski soyuzniki v cej chas atakuvali iz zahodu Franki zitknulisya z armiyeyu Alariha II u dolini nedaleko vid Puatye Bitva pri Vuye bula zhorstokoyu Vestgoti vidstupili lishe pislya zagibeli svogo korolya yakij polig vid ruki samogo Hlodviga u poyedinku Cya peremoga dozvolila frankam priyednati do svogo korolivstva vsi kolishni vestgotski zemli sho znahodilisya mizh Luaroyu okeanskim uzberezhzhyam i Pireneyami Zi storoni Italiyi ostgoti na choli z Teodorihom zmogli zajnyati teritoriyu Provansu i Septimaniyi Narbonnsku i Pivdenno v yennsku provinciyi a takozh chastinu zemel burgundiv ale yim zagrozhuvala v cej chas Vizantiya tomu Hlodvigu vdalosya zberegti veliku chastinu kolishnih vestgotskih teritorij u svoyih rukah Parizh nova stolicyaPislya Turne i Suassona Hlodvig vibrav svoyeyu rezidenciyeyu Parizh Ce vidbulosya blizko 508 roku Na dumku bagatoh doslidnikiv Salichna pravda bula napisana mizh 507 510 rokami Cilkom imovirno sho oprilyudnennya cogo kodeksu pov yazane z tim sho korol oblashtuvavsya u Parizhi Perenesennya stolici frankskogo korolya do Parizha poyasnyuyetsya persh za vse strategichnimi prichinami U comu misti ranishe roztashovuvavsya rimskij garnizon tomu tam bula pobudovana ukriplena citadel Krim cogo misto bulo imperskoyu rezidenciyeyu naprikinci isnuvannya Rimskoyi imperiyi Syudi priyizhdzhali svogo chasu imperatori Yulian u period iz 357 po 360 roki i Valentinian I u 365 366 rokah Hlodvig oselivsya u palaci kolishnih rimskih namisnikiv Parizh znahodivsya na perehresti dorig iz pivnochi na pivden i z zahodu na shid sho polegshuvalo upravlinnya vsima chastinami korolivstva j organizaciyu zavojovnickih pohodiv Ale vodnochas ce buv simvolichnij zhest Frankske korolivstvo za svoyeyu organizaciyeyu silno vidriznyalosya vid rimskoyi vladi tomu koroli yaki uspadkovuvali tron pislya Hlodviga ne nadavali Parizhu velikogo znachennya Prote Lion starovinna stolicya galliv ostatochno vtrativ svoyu politichnu pershist Za Hlodviga i pislya nogo vprodovzh usogo merovinzkogo periodu Parizh majzhe ne zaznav niyakih zmin oskilki jogo rozvitok galmuvala nayavnist bezlichi inshih stolic kotri z yavilisya pislya rozpodilu korolivstva Zbereglisya praktichno nezajmanimi rimski budivli Shopravda korolivska sim ya i predstavniki frankskoyi aristokratiyi pochali buduvati u misti cerkvi ta inshi religijni budivli Prote do nashih dniv dijshli lishe piznishi sporudi zvedeni vzhe pislya smerti Hlodviga Salichna pravda Dokladnishe Salichna pravda Manuskript 4404 Nacionalna biblioteka Franciyi titulnij list Salichnoyi pravdi Hlodvig provodiv u svoyemu korolivstvi j zakonodavchu politiku Ce bulo neobhidno dlya unifikaciyi j asimilyaciyi vsih gallskih zemel yaki vvijshli do jogo korolivstva Spochatku vin poshiriv u svoyih zemlyah a potim nakazav sklasti zvedennya zakoniv salichnih frankiv yakij otrimav nazvu Salichnoyi pravdi lat Lex Salica Cej pravovij pam yatnik skladavsya z 65 statej U nomu opisuvavsya poryadok sudochinstva j ukladennya dogovoriv buli pererahovani zlochini j pokarannya za nih Zavdyaki Salichnij pravdi istoriki zmogli zrobiti visnovki pro gospodarstvo frankiv socialni grupi cogo narodu vivchiti zalisheni do kincya V stolittya perezhitki rodovogo ladu zrozumiti sho soboyu predstavlyala vlada frankskogo korolya V istoriografiyi Salichna pravda vvazhayetsya odnim iz najdavnishih pam yatnikiv yakij daye uyavlennya pro genezis feodalnogo ladu u Zahidnij Yevropi Slovo lex perekladayetsya z latini yak zakon U radyanskij istoriografiyi chastishe zvuchit nazva pravda za analogiyeyu z ruskim kodeksom Pravda ce sudebnik yakij skladavsya na osnovi konkretnih sudovih vipadkiv kazusiv sho peretvorilisya u rezultati bagatorazovih povtoriv na sudovij zvichaj Same tomu za Salichnoyu pravdoyu vivchayetsya ne lishe pravova storona zhittya frankskoyi derzhavi ale i povsyakdennij pobut lyudej Na osnovi danogo dzherela mozhna skazati sho franki naprikinci V stolittya buli vilnimi selyanami tak zvanimi dofeodalnimi selyanami Voni volodili zemlyami na pravah privatnih vlasnikiv Odnak isnuvalo i ponyattya kolektivnoyi vlasnosti lisi j luki sho nalezhali gromadi Franki koristuvalisya pevnimi politichnimi pravami napriklad samovryaduvannyam Veliku rol v yihnomu zhitti grala yaka proteguvala i zahishala selyan prikladom tomu mozhe posluzhiti kolektivna splata sudovih shtrafiv Vazhlivu rol u zhitti frankiv gralo tvarinnictvo voni zajmalisya bortnictvom zbirali gribi i yagodi polyuvali ribalili Vidnosno bulo rozvineno zemlerobstvo Yim buli znajomi plug i borona v yaki zapryagalisya biki Siyali franki zernovi kulturi lon na gorodah viroshuvali bobi goroh kapustu ripu Zarodzhuvalosya vinogradarstvo Salichna pravda viprobuvala na sobi vpliv rimskogo prava ale ne v takij velikij miri yak Vestgotskij kodeks i Rimskij vpliv prostezhuyetsya napriklad u poryadku uspadkuvannya zemel lishe po cholovichij liniyi i yih prodazhu lishe z vidoma vsih rodichiv Cerkovni soboriU period pravlinnya Hlodviga na teritoriyi Galliyi vidbulisya dva cerkovni sobori U 506 roci na zagalno gallskomu Agdskomu sobori buli prijnyati zahodi z pidvishennya moralnogo stanu svyashennosluzhiteliv i nizka inshih uhval Napriklad klirikam zaboronyalosya buti prisutnim na shlyubnih benketah napivatisya krasti buduvati poryad cholovichi j zhinochi monastiri prodavati cerkovne majno Bulo obmezheno svavillya deyakih yepiskopiv i progoloshenij princip Vlasnist yepiskopa vlasnist Cerkvi U lipni 511 r Hlodvig sklikav zagalno gallskij cerkovnij sobor v Orleani v yakomu vzyali uchast 32 yepiskopi Ne vidomo chi buv prisutnij sam korol na cih zborah Orleanskij sobor uhvaliv rishennya yaki prodovzhuvali liniyu Agdskogo soboru hocha deyaki z nih ukazuvali na zarodzhennya konfliktu mizh svitskoyu i cerkovnoyu vladoyu Os deyaki z prijnyatih uhval Cerkva ogoloshuvalasya pritulkom dlya vsih chiya provina ne bula dovedena Obmezhuvalosya samovilne vidlyudnictvo ce bulo neobhidno dlya togo shob zmenshiti chislo lzhesvyatih Chencyam bulo zaboroneno odruzhuvatisya takozh yak i vdovam svyashennikiv ta diyakoniv Buv progoloshenij nastupnij princip pidporyadkuvannya Abati nehaj budut pidporyadkovani yepiskopam a chenci abatam ce obmezhuvalo svavillya yepiskopiv stosovno chenciv Pid tiskom Hlodviga bulo zaboroneno posvyachuvati v duhovne zvannya miryanina bez nakazu korolya abo suddi okrim vikuplenih rabiv Pid vplivom Hlodviga bulo zaboroneno vidluchati tih hto sudivsya z Cerkvoyu za yake nebud majno Odnak yepiskopski zemli nihto ne mav prava vidchuzhuvati Popri nizku superechnostej soyuz hristiyanskoyi Cerkvi i svitskoyi vladi pochatok yakomu poklalo hreshennya Hlodviga u 498 roci i yakij zberigavsya protyagom chotirnadcyati stolit stav vazhlivoyu politichnoyu podiyeyu Vpliv katolickoyi Cerkvi ris oskilki silske naselennya sho skladalosya v osnovnomu z yazichnikiv postupovo perehodilo v katolicku viru i stavalo revnimi poslidovnikami hristiyanskoyi Cerkvi Same zavdyaki comu Hlodvig vvazhayetsya dijsnim zasnovnikom francuzkoyi j nimeckoyi monarhij Korolivska mogilaHlodvig I i jogo sim ya Miniatyura z Velikih hronik Franciyi Hlodvig pomer u Parizhi 27 listopada 511 roku u vici 45 rokiv Vin buv pohovanij v sho v majbutnomu otrimav nazvu Cyu cerkvu Hlodvig nakazav pobuduvati nad mogiloyu svyatoyi Zhenev yevi yaka pomerla 502 roku Naspravdi pam yatnik nad moshami svyatoyi ne buv zakinchenij Tomu shvidshe za vse Hlodvig buv pohovanij yak pishe Grigorij Turskij v sacrarium soboru Apostoliv tobto u mavzoleyi pobudovanomu na zrazok grobnici yakij mozhna porivnyati z grobniceyu vizantijskogo imperatora Kostyantina Velikogo u cerkvi Svyatih Apostoliv u Konstantinopoli Priblizno za 33 roki poryad zi svoyim cholovikom bula pohovana i Klotilda yaka v period z 511 po 544 roki zhila u monastiri Svyatogo Martina v Turi Grigorij Turskij yakij poselivsya v Turi u 563 r mig chuti rozpovidi tih lyudej yaki buli znajomi svogo chasu z Klotildoyu Cilkom imovirno sho ci rozpovidi mogli sluzhiti dzherelami dlya napisannya jogo Istoriyi Rozpodil korolivstva u 511 rociPislya smerti Hlodviga jogo sini Teodorih Hlodomir Hildebert i Hlotar za frankskoyu tradiciyeyu rozdilili mizh soboyu korolivstvo U toj chas velika chastina zemel Galliyi bula pidkorena za vinyatkom Provansu Septimaniyi j korolivstva burgundiv Frankske korolivstvo bulo podilene na tri bilsh mensh rivni chastini Chetverta zh chastina mizh Rejnom i Luaroyu distalasya Teodorihu starshomu sinovi Hlodviga yakij buv narodzhenij vid shlyubu korolya z yazichniceyu Ce bula najbilsha chastina oskilki do neyi vhodilo blizko tretini zemel usiyeyi Galliyi Rozpodil korolivstva vidbuvavsya yak rozpovidaye Grigorij Turskij u prisutnosti velmozh korolivstva Teodoriha i korolevi Vin buv vikonanij vidpovidno do norm privatnogo prava yaki buli zapisani Hlodvigom u Salichnij pravdi i za yakimi korol vvazhavsya vlasnikom usih zemel korolivstva Starshij sin Hlodviga Teodorih otrimav pivnichno shidni zemli dvi rimski provinciyi Germaniya Verhnya i Nizhnya Germaniya i pivdenno shidnu chastinu a takozh zemli po serednij techiyi Rejnu Hlodomir otrimav teritoriyu basejnu Luari Hildebert zemli sho zgodom otrimali nazvu Normandiyi I nareshti najmolodshij sin Hlodviga Hlotar uspadkovuvav pivnichni zemli salichnih frankiv vid Prirejnskoyi nizovini do Suassona zokrema misto Turne LegendiHreshennya Hlodviga Na miniatyuri vidno goluba yakij nese flakon z mirroyu Veliki hroniki Franciyi XIV stolittya Hlodvigu yak i bagatom korolyam Serednovichchya prisvyacheno chimalo legend Za odniyeyu z nih Hlodvig ye nashadkom Eneya geroya Troyanskoyi vijni Cya rozpovid neodnorazovo povtoryuyetsya i variyuyetsya v serednovichnih dzherelah Za inshim perekazom osoblivo populyarnim pislya vidannya Kodu da Vinchi D Brauna rid Hlodviga pohodit vid samogo Isusa Hrista yakij ne zaginuv na hresti a utik do Galliyi razom iz Mariyeyu Magdalinoyu Ye bezlich legend sho stosuyutsya bitvi pri Tolbiaku Napriklad ye perekaz pro te sho naperedodni bitvi Hlodvigu nasnivsya son u yakomu jomu yavivsya hrest Uvi sni chijs golos promoviv In hoc signo vinces lat Iz cim znakom peremozhesh Cya legenda shvidshe za vse ye alyuziyeyu do rozpovidi pro Kostyantina Velikogo yakij pobachiv podibnij son naperedodni bitvi z Maksenciyem Hreshennya Hlodviga tezh otochene vsilyakimi nezvichajnimi rozpovidyami Za odniyeyu z nih svyatomu Remigiyu z yavivsya angel u viglyadi goluba i prinis posudinu z mirroyu fr sainte ampoule dlya hreshennya Hlodviga Piznishe majzhe vsi koroli Franciyi pomazuvalis na korolyuvannya same mirroyu z cogo flakonu Grigorij Turskij pro ce divo v Istoriyi frankiv ne zgaduye Jmovirno batkom legendi buv arhiyepiskop Rejmsa Ginkmar fr Hincmar bilya 806 882 rr U Istoriyi frankiv pro hreshennya Hlodviga zgaduyetsya tak Koli vin pidijshov gotovij hrestitisya svyatitel bozhij lt Remigij gt zvernuvsya do nogo z takimi krasnomovnimi slovami Pokirno shili shiyu sigambre shanuj te sho spalyuvav spali te sho shanuvav dd Zgaduyuchi starodavnyu nazvu odnogo z nimeckih plemen sigambriv yepiskop zaklikav korolya i jogo druzhinu spaliti svoyi yazichnicki amuleti Isnuye legenda pro poyavu geraldichnoyi liliyi francuzkih koroliv pislya hreshennya Hlodvig obrav cyu kvitku yak simvol chistoti Za inshoyu versiyeyu Hlodvigu pid chas bitvi pri Tolbiaku yavivsya angel iz liliyeyu i skazav shob toj zrobiv vidteper cyu kvitku svoyim simvolom i zapovidav nashadkam Utim isnuvav inshij populyarnishij u Serednovichchi perekaz pro poyavu korolivskih lilij Jogo poyava datuyetsya seredinnoyu XIV stolittya a kinceva redakciya XV stolittyam Zgidno z cim perekazom u Franciyi bulo dva mogutni koroli Hlodvig iz zamku Monzhua ta Konflat iz zamku Konflan Voni povsyakchas voroguvali odin z odnim Yakos Konflat viklikav na dvobij Hlodviga Klotilda druzhina pershogo yaka bula hristiyankoyu zvernulas do vidlyudnika kotrij zhiv nepodalik Pid chas molitvi yim yavivsya angel i dav vidlyudniku sinij shit iz zolotimi liliyami skazavshi sho cej gerb prinese Hlodvigu peremogu Todi Klotilda na vsih obladunkah cholovika zamist jogo poperednogo gerba pivmisyacya v piznishij versiyi zhabi namalyuvala liliyi Zavdyaki comu Hlodvig peremig svogo supernika i navernuvsya u hristiyanstvo Druzhini i ditiU 485 r frankska princesa Teodorih I Thierry I 486 534 korol Rejmsa U 493 r Klotilda Burgundska Hrodehilda Clotilde 474 544 Ingomer Ingomer 494 pomer u ditinstvi Hlodomir Clodomir 495 524 korol Orleana Hildebert I Childebert I bilya 496 558 korol Parizha Hlotar I Clotaire I bilya 497 561 korol Suassona Klotilda Clotilde druzhina korolya vestgotiv Amalariha Div takozhMonarhi FranciyiPrimitkiSettipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 53 56 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Deutsche Nationalbibliothek Record 118675958 Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 Athenaeum d Track Q32061534 Autoritats UB d Track Q89570027 http fabpedigree com s076 f000133 htm http www flickriver com photos lionfranc37 3765103545 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 55 56 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 52 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 53 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 59 61 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 57 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 66 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 67 69 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 69 73 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Lundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 Settipani C La Prehistoire des Capetiens Premiere partie Merovingiens Carolingiens et Robertiens Villeneuve d Ascq 1993 P 59 ISBN 978 2 9501509 3 6 d Track Q1081905d Track Q43295d Track Q13422577 Lebek S Proishozhdenie frankov M 1993 T 1 S 45 47 ros Tam samo S 6 Im ya pribralo suchasnij viglyad daleko ne vidrazu u karolinzkij period vono zvuchalo yak Hlodoveus potim Lodoveus i nareshti Loeis abo Loois Cyulpih za 35 km na pivnichnij zahid vid Kelna Ce najbilsh spirna data z usiyeyi hronologiyi pravlinnya Hlodviga Hreshennya moglo vidbutisya mizh 496 i 508 rokami prote viznachiti tochnij rik doslidniki ne mozhut U danij statti navoditsya 498 rik data nazvana S Lebekom Za 20 km na pivnichnij zahid vid Puatye Grigorij Turskij Historia francorum Istoriya frankiv kniga II rozdil 30 Cya data umovna Vvazhayetsya sho hreshennya vidbulosya v period mizh 496 i 500 rr a deyaki istoriki rozshiryuyut ramki azh do 508 r Na dumku S Lebeka sobor v Orleani buv pershim gallskim soborom Ale doslidnik V Solodnikov stverdzhuye sho ye nesprostovni dzherela yaki pidtverdzhuyut sho do pravlinnya Hlodviga na teritoriyi Galliyi cerkovni sobori zbiralisya vzhe 23 razi a Orleanskomu cerkovnomu soboru pereduvav Agdskij Detalnishe div Solodnikov V Sobornye resheniya Gallskoj cerkvi v carstvovanie Hlodviga osnovatelya dinastii Merovingov Put Bogopoznaniya M 1998 Vyp 3 S 30 39 ros Grigorij Turskij Historia Francorum Istoriya Frankiv kniga II rozdil 31 Markova N O simvolike cvetov v klassicheskom iskusstve Iskusstvo 2 338 16 28 01 2006 1 Div Mark Blok Koroli chudotvorcy Ocherk predstavlenij o sverhestestvennom haraktere korolevskoj vlasti kniga II rozdil 3 3Dzherela ta literaturaArzakanyan M C Revyakin A V Uvarov P Yu Istoriya Francii 1 e izd M Drofa 2005 474 s ISBN 5 7107 6229 6 Blok M Koroli chudotvorcy Ocherk predstavlenij o sverhestestvennom haraktere korolevskoj vlasti rasprostranennyh preimushestvenno vo Francii i v Anglii Grigorij Turskij Istoriya frankov Historia Francorum M Nauka 1987 Istoriya srednih vekov 4 e izd M Izdatelstvo Moskovskogo universiteta Vysshaya shkola 2003 S 640 ISBN 5 211 04818 0 Istoriya Francii M 1972 1973 Le Goff Zhak Srednevekovyj mir voobrazhaemogo Le Goff Zhak Civilizaciya srednevekovogo Zapada Ekaterinburg U Faktoriya 2005 S 560 ISBN 5 94799 388 0 Lebek S Proishozhdenie frankov V IX veka M Skarabej 1993 ISBN 5 86507 001 0 na zhal v danij elektronnij versiyi glava pro Hlodviga virizana Salicheskaya pravda Lex Salica M Obrazc tip im Zhdanova 1950 Sbornik kapitulyariev Kapitulyariyi formuli dekreti postanovi akti ta inshi zakonodavchi pam yatki Merovingiv Solodovnikov V Sobornye resheniya Gallskoj cerkvi v carstvovanie Hlodviga osnovatelya dinastii Merovingov Put Bogopoznaniya Zhur M 1998 3 S 30 39 Solodovnikov V Sobory Gallskoj Cerkvi epohi Merovingov Fredegar Hronika Fredegarii Chronica Harbotl T Bitvy mirovoj istorii Slovar Chernilovskij Z Vseobshaya istoriya gosudarstva i prava Bainville J Histoire de France Paris Librairie Artheme Fayard 1924 S 497 Chedeville A Lot F La Gaule Les fondements ethniques sociaux et politiques de la nation francaise Paris Librairie Artheme Fayard 1947 S 592 Lot F La France Des origines a la guerre de cent ans Paris Librairie Gallimard 1941 S 278 Lot F Naissance de la France Paris Librairie Artheme Fayard 1948 S 864 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Clovis I lat Hlodvig I v enciklopediyi Krugosvet ros Storinka prisvyachena Hlodvigu I fr Genealogichne derevo Merovingiv na Hronosi ros Voyenno politichena hronologiya frankiv v ramkah rimskoyi istoriyi III VII st ros Istorichni karti Karta Formuvannya korolivstva frankiv u V st na sajti Hronos ros ros Karta Derzhava Merovingiv ros Karta Frankske korolivstvo ros Karta Yevropa u 500 r ros Karta Varvari Karta Frankska derzhava u VI st ros Karta Frankska derzhava naprikinci V 1 j polovini IX st ros Karta Frankska derzhava u V 1 j polovini VI st rozdil 511 r ros