Супутник — небесне тіло, яке рухається орбітою навколо планети, карликової планети чи невеликого тіла Сонячної системи або зорі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJtTDAxdmIyNXpYMjltWDNOdmJHRnlYM041YzNSbGJWOXpiV0ZzYkM1d2JtY3ZOREF3Y0hndFRXOXZibk5mYjJaZmMyOXNZWEpmYzNsemRHVnRYM050WVd4c0xuQnVadz09LnBuZw==.png)
Запущені людиною в космос, здебільшого з дослідницькою метою, пристрої, які рухаються за інерцією навколо певного небесного тіла, називають штучними супутниками. З плином часу під дією гравітації Землі або шляхом навмисного уповільнення оператором (по завершенню часу використання), такі супутники втрачають власну швидкість і входять в атмосферу і згоряють від тертя об повітря, натомість інші супутники (на дуже високих орбітах) люди відправляють далі від Землі. Великі космічні станції не можуть згоріти цілком в атмосфері, тож їх спрямовують у призначене місце в Тихому океані, найвіддаленіше від будь-якої людської цивілізації.
Прикладом найближчого для людей природного супутника є Місяць, який обертається навколо планети Земля — супутника нашої зорі, Сонця.
Вступ
Природні супутники в англомовних джерелах, часто називають місяцями (moons — з маленької літери), що походить від англ. назви супутника Землі — Місяця.
У Сонячній системі є шість планетних супутникових систем, які містять 207 відомих природних супутників. Також відомо, що сім об'єктів, які астрономи зазвичай уважають карликовими планетами, мають природні супутники: Орк, Плутон, Гаумеа, Квавар, Макемаке, Гунгун і Ерида. Станом на листопад 2021 року було відомо про 442 інші малі планети, які мають природні супутники.
Планета зазвичай має принаймні приблизно в 10 000 разів більшу масу від будь-якого природного супутника, що обертається навколо неї, і, відповідно, набагато більший діаметр. Система Земля — Місяць є рідкісним винятком у Сонячній системі; Місяць діаметром 3474 км становить 0,273 діаметра Землі та приблизно 1⁄80 її маси. Наступними за величиною співвідношення є система Нептун — Тритон — 0,055 (зі співвідношенням мас приблизно 1 до 5000), утворення Сатурн — Титан — 0,044 (з другим співвідношенням мас після системи Земля — Місяць — 1 до 4250), система Юпітер — Ганімед — 0,038, а пара Уран — Титанія — 0,031. У категорії карликових планет супутник Плутона Харон має найбільше співвідношення, яке складає 0,52 діаметра Плутона.
Природні супутники Сонячної системи
Основна стаття: Список супутників
Загальне
Станом на середину листопада 2020 року в Сонячній системі було відомо про понад 620 природних супутників, зокрема щонайменше 4167 навколо астероїдів і 2058 підтверджених супутників навколо планет Сонячної системи: Юпітер має 79, Сатурн 82 (на додаток приблизно 150 малих супутників), Уран 27, Нептун 14, Марс 2 і Земля 1. Відомо 9 супутників, які обертаються навколо карликових планет: 5 у Плутона, 2 у Гаумеа, 1 у Макемаке і 1 в Ериди. Ще близько 200 (у всякому разі, принаймні 40 з попередніми або остаточними позначеннями) було виявлено навколо астероїдів та інших малих тіл Сонячної системи.
Супутниками в Сонячній системі діаметром понад 2000 км є Місяць (супутник Землі), галілеєві супутники Юпітера (Іо, Європа, Ганімед і Каллісто), Титан (супутник Сатурна) і Тритон (супутник Нептуна). Усі ці супутники більші від Плутона. Ганімед і Титан більші за Меркурій, найменшу серед планет Сонячної системи.
Газові планети мають цілі системи природних супутників, багато з яких за розміром можна порівняти з Місяцем. Серед внутрішніх планет Меркурій і Венера не мають супутників, Земля має один великий супутник (Місяць), а Марс має два крихітні супутники (Фобос і Деймос). Серед карликових планет Церера не має жодного (на відміну від багатьох інших об'єктів поясу астероїдів); Ерида має один (Дизномія); Макемаке також має один ((S/2015 (136472) 1)); Гаумеа два (Хіїака й Намака); Плутон — п'ять (Нікта, Гідра, Харон, Кербер і Стікс). Серед інших кандидатів на звання карликової планети 90482 Орк і 50000 Квавар також мають по одному.
Синхронне обертання
Більшість найближчих природних супутників має ту саму періодичність обертання навколо своєї осі, як і по орбіті навколо тіла, супутником якого вони є, що означає, що вони завжди обернені до планети одним і тим же боком, як, наприклад, Місяць. Як виняток, супутник Сатурна Гіперіон обертається безладно через кілька зовнішніх впливів.
Водночас зовнішні супутники газових гігантів занадто далекі, щоб мати синхронне обертання. Наприклад, Гімалія (супутник Юпітера), Феба (супутник Сатурна) і Нереїда (супутник Нептуна) мають період обертання 10 годин і орбітальний період сотні днів.
Термінологія
Першим відомим природним супутником був Місяць, але він уважався «планетою» до оприлюднення Коперником De revolutionibus orbium coelestium 1543 року. До відкриття
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDAxdlpDVkRNeVZCT0d4bFgwVjBiMmxzWlMxd2JHRnVKVU16SlVFNGRHVXRjMkYwWld4c2FYUmxMbWRwWmk4eU5UQndlQzFOYjJRbFF6TWxRVGhzWlY5RmRHOXBiR1V0Y0d4aGJpVkRNeVZCT0hSbExYTmhkR1ZzYkdsMFpTNW5hV1k9LmdpZg==.gif)
Галілеєвих супутників 1610 року не було можливості віднести такі тіла до класу. Галілей вирішив називати свої відкриття planetæ («планети»), але подальші першовідкривачі обрали інші назви, щоб відрізнити їх від тіл, навколо яких вони обертаються.
Найпершим, хто використав слово супутник для опису орбітальних тіл, був німецький астроном Йоганн Кеплер у своїй брошурі Narratio de Observatis a se quatuor Iouis satellitibus erronibus («Розповідь про чотири супутники Юпітера, які спостерігали») 1610 року. Він вивів цю назву від латинського слова satelles, що означає «захисник», «охоронець» або «супутник», оскільки супутники супроводжували свою головну планету в їхній подорожі небесами.
Немає встановленої нижньої межі того, що вважається «супутником». Кожне природне небесне тіло з визначеною орбітою навколо планети Сонячної системи (деякі кілометр діаметром) уважалося супутником, хоча тіла в десяту частину цього розміру в межах кілець Сатурна, які безпосередньо не спостерігалися, називають англ. moonlets — супутнички. Малі астероїдні супутники (природні супутники астероїдів), такі як Дактиль, також називаються супутничками.
Верхня межа також невизначена. Два орбітальні тіла іноді розглядають як подвійну планету, а не як первинну планету і супутник. Такі астероїди, як 90 Антіопа, вважаються подвійними астероїдами, але вони не потребують чіткого визначення того, що з них являє собою супутник. Деякі автори визнають систему Плутон — Харон подвійною (карликовою) планетою. Найпоширеніша лінія поділу того, що приймається за супутник, заснована на тому, чи знаходиться барицентр нижче поверхні більшого тіла, хоча це дещо умовно, оскільки залежить від відстані, а також відносної маси.
Походження та орбітальні властивості
Докладніше:
Вважається, що природні супутники, котрі обертаються відносно близько до планети прямолінійними, ненахиленими круговими орбітами (звичайні супутники), утворилися з тієї самої області колапсу протопланетного диска, яка створила його основу. Навпаки, передбачається, що нерівномірні супутники (зазвичай обертаються віддаленими, похилими, ексцентричними та/або ретроградними орбітами) вважаються захопленими астероїдами, які, можливо, ще більше роздроблені внаслідок зіткнень. Більшість великих природних супутників Сонячної системи мають правильні орбіти, тоді як малі природні супутники рухаються здебільшого, нерівномірними орбітами. Місяць і, можливо, Харон є винятками серед великих тіл, оскільки існує думка, що вони виникли внаслідок зіткнення двох великих протопланетних тіл (див. Гіпотезу неймовірного зіткнення). Вважається, що матеріал, який міг бути розміщений на орбіті навколо серединного тіла, знову з'єднався з утворенням одного або кількох орбітальних природних супутників. Є міркування, що супутники астероїдів, на відміну від тіл планетарного розміру, зазвичай утворюються у підсумку цього процесу. Тритон є ще одним винятком; попри те, що він великий і має орбіту близьку до кругової, він рухається зворотно (ретроградно), і вважається, що це захоплена карликова планета.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh5THpJNEwwRnVhVzFoZEdsdmJqY3VaMmxtLmdpZg==.gif)
Народження супутників
Відомі три причини, що забезпечують виникнення супутників: акреція, захоплення та зіткнення.
Акреція
Під час утворення планети шматки каміння, крижаний пил і гази обертаються навколо неї у вигляді диска. Уламки породи злипаються разом, створюючи брилу, яка під ударом інших уламків породи утворює кам'яну кулю, яка росте та поглинає будь-які сусідні грудки. Зрештою вона стає головною у диску і залишається одна на орбіті, породжуючи супутник.
Моделювання пояснює, що переважна більшість звичайних супутників Сонячної системи утворилися саме внаслідок скупчення планетних кілець. З часом ці «в'язкі» кільця, що оточують планети-гіганти або так звані «телуричні» планети, такі як Земля чи Плутон, розширюються і розпорошуються в космічному просторі.
Захоплювання
Найпоширеніший випадок: два астероїди (рідше один), що обертаються близько один до одного, повинні наблизитися до планети настільки, щоб її поле тяжіння вже не було занадто малим. Відтоді найближчий або наймасивніший астероїд планети опиняється захопленим гравітаційним полем останньої. Потім його траєкторія змінюється силою притягання зірки, яка додається до інших сил, що діють на нього (інерція, притягання іншого астероїда тощо). Якщо сила тяжіння зірки найдужча, зв'язок між двома астероїдами слабшає, і таким чином близнюк отримає енергетичний імпульс та летить у космос, тоді як інший астероїд починає свій перший оберт на орбіті, а також власне життя як супутник.
Зіткнення
Останній випадок, який також є найрідкіснішим: це відбувається, коли астероїд надзвичайних розмірів стикається з планетою. Під час цього неймовірного поштовху, від удару виривається шлейф породи, що містить камінь і навіть уламки ядра планети. Ця речовина з плином часу злипатиметься, утворюючи нове тіло. Але останнє, занадто важке через металевий вміст, вилучений з ядра планети, знову впаде і вдариться об планету вдруге. Цього разу, відірвана частина ядра майже повністю зливається з ядром планети. Таким чином утворений шлейф буде вільний від більш важких металевих частинок. Остаточне тіло все одно розділиться надвоє, одна частина котрого повернеться до основного тіла планети, натомість інша почне крутитися орбітою. Цей матеріал надалі скупчується для утворення нового супутника. Уся ця послідовність може тривати лише 24 години.
Тимчасові супутники
Основна стаття:
Захоплення астероїда з геліоцентричної орбіти не завжди є постійним. Згідно моделювання, тимчасові супутники повинні бути звичайним явищем. Єдині спостережувані натепер приклади: 1991 VG, 2006 RH120, 2020 CD3.
2006 RH120 був тимчасовим супутником Землі протягом дев'яти місяців у 2006 і 2007 роках.
Супутники планет Сонячної системи
Шість із восьми планет Сонячної системи (окрім Меркурія і Венери) мають супутники.
Із 5 карликових планет супутники мають 3 — Плутон (5), Гаумеа (2) та Ерида (1).
Також виявлено супутники у деяких малих планет (т. зв. мінісупутники).
Див. також
Джерела та література
- Космічний об'єкт [ 26 вересня 2020 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — .
- (англ.) Lunar and Planetary Institute [ 27 листопада 2015 у Wayback Machine.] — американський науковий інститут досліджень планет і їхніх супутників в Бостоні, член Асоціації університетів космічних досліджень.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Suputnik znachennya Suputnik nebesne tilo yake ruhayetsya orbitoyu navkolo planeti karlikovoyi planeti chi nevelikogo tila Sonyachnoyi sistemi abo zori Porivnyalni rozmiri najbilshih suputnikiv ta Zemli Zapusheni lyudinoyu v kosmos zdebilshogo z doslidnickoyu metoyu pristroyi yaki ruhayutsya za inerciyeyu navkolo pevnogo nebesnogo tila nazivayut shtuchnimi suputnikami Z plinom chasu pid diyeyu gravitaciyi Zemli abo shlyahom navmisnogo upovilnennya operatorom po zavershennyu chasu vikoristannya taki suputniki vtrachayut vlasnu shvidkist i vhodyat v atmosferu i zgoryayut vid tertya ob povitrya natomist inshi suputniki na duzhe visokih orbitah lyudi vidpravlyayut dali vid Zemli Veliki kosmichni stanciyi ne mozhut zgoriti cilkom v atmosferi tozh yih spryamovuyut u priznachene misce v Tihomu okeani najviddalenishe vid bud yakoyi lyudskoyi civilizaciyi Prikladom najblizhchogo dlya lyudej prirodnogo suputnika ye Misyac yakij obertayetsya navkolo planeti Zemlya suputnika nashoyi zori Soncya VstupPrirodni suputniki v anglomovnih dzherelah chasto nazivayut misyacyami moons z malenkoyi literi sho pohodit vid angl nazvi suputnika Zemli Misyacya U Sonyachnij sistemi ye shist planetnih suputnikovih sistem yaki mistyat 207 vidomih prirodnih suputnikiv Takozh vidomo sho sim ob yektiv yaki astronomi zazvichaj uvazhayut karlikovimi planetami mayut prirodni suputniki Ork Pluton Gaumea Kvavar Makemake Gungun i Erida Stanom na listopad 2021 roku bulo vidomo pro 442 inshi mali planeti yaki mayut prirodni suputniki Planeta zazvichaj maye prinajmni priblizno v 10 000 raziv bilshu masu vid bud yakogo prirodnogo suputnika sho obertayetsya navkolo neyi i vidpovidno nabagato bilshij diametr Sistema Zemlya Misyac ye ridkisnim vinyatkom u Sonyachnij sistemi Misyac diametrom 3474 km stanovit 0 273 diametra Zemli ta priblizno 1 80 yiyi masi Nastupnimi za velichinoyu spivvidnoshennya ye sistema Neptun Triton 0 055 zi spivvidnoshennyam mas priblizno 1 do 5000 utvorennya Saturn Titan 0 044 z drugim spivvidnoshennyam mas pislya sistemi Zemlya Misyac 1 do 4250 sistema Yupiter Ganimed 0 038 a para Uran Titaniya 0 031 U kategoriyi karlikovih planet suputnik Plutona Haron maye najbilshe spivvidnoshennya yake skladaye 0 52 diametra Plutona Prirodni suputniki Sonyachnoyi sistemiOsnovna stattya Spisok suputnikiv Zagalne Stanom na seredinu listopada 2020 roku v Sonyachnij sistemi bulo vidomo pro ponad 620 prirodnih suputnikiv zokrema shonajmenshe 4167 navkolo asteroyidiv i 2058 pidtverdzhenih suputnikiv navkolo planet Sonyachnoyi sistemi Yupiter maye 79 Saturn 82 na dodatok priblizno 150 malih suputnikiv Uran 27 Neptun 14 Mars 2 i Zemlya 1 Vidomo 9 suputnikiv yaki obertayutsya navkolo karlikovih planet 5 u Plutona 2 u Gaumea 1 u Makemake i 1 v Eridi She blizko 200 u vsyakomu razi prinajmni 40 z poperednimi abo ostatochnimi poznachennyami bulo viyavleno navkolo asteroyidiv ta inshih malih til Sonyachnoyi sistemi Suputnikami v Sonyachnij sistemi diametrom ponad 2000 km ye Misyac suputnik Zemli galileyevi suputniki Yupitera Io Yevropa Ganimed i Kallisto Titan suputnik Saturna i Triton suputnik Neptuna Usi ci suputniki bilshi vid Plutona Ganimed i Titan bilshi za Merkurij najmenshu sered planet Sonyachnoyi sistemi Gazovi planeti mayut cili sistemi prirodnih suputnikiv bagato z yakih za rozmirom mozhna porivnyati z Misyacem Sered vnutrishnih planet Merkurij i Venera ne mayut suputnikiv Zemlya maye odin velikij suputnik Misyac a Mars maye dva krihitni suputniki Fobos i Dejmos Sered karlikovih planet Cerera ne maye zhodnogo na vidminu vid bagatoh inshih ob yektiv poyasu asteroyidiv Erida maye odin Diznomiya Makemake takozh maye odin S 2015 136472 1 Gaumea dva Hiyiaka j Namaka Pluton p yat Nikta Gidra Haron Kerber i Stiks Sered inshih kandidativ na zvannya karlikovoyi planeti 90482 Ork i 50000 Kvavar takozh mayut po odnomu Sinhronne obertannya Bilshist najblizhchih prirodnih suputnikiv maye tu samu periodichnist obertannya navkolo svoyeyi osi yak i po orbiti navkolo tila suputnikom yakogo voni ye sho oznachaye sho voni zavzhdi oberneni do planeti odnim i tim zhe bokom yak napriklad Misyac Yak vinyatok suputnik Saturna Giperion obertayetsya bezladno cherez kilka zovnishnih vpliviv Vodnochas zovnishni suputniki gazovih gigantiv zanadto daleki shob mati sinhronne obertannya Napriklad Gimaliya suputnik Yupitera Feba suputnik Saturna i Nereyida suputnik Neptuna mayut period obertannya 10 godin i orbitalnij period sotni dniv TerminologiyaPershim vidomim prirodnim suputnikom buv Misyac ale vin uvazhavsya planetoyu do oprilyudnennya Kopernikom De revolutionibus orbium coelestium 1543 roku Do vidkrittya Gravitacijno orbitalna model sistemi zorya planeta suputnik Galileyevih suputnikiv 1610 roku ne bulo mozhlivosti vidnesti taki tila do klasu Galilej virishiv nazivati svoyi vidkrittya planetae planeti ale podalshi pershovidkrivachi obrali inshi nazvi shob vidrizniti yih vid til navkolo yakih voni obertayutsya Najpershim hto vikoristav slovo suputnik dlya opisu orbitalnih til buv nimeckij astronom Jogann Kepler u svoyij broshuri Narratio de Observatis a se quatuor Iouis satellitibus erronibus Rozpovid pro chotiri suputniki Yupitera yaki sposterigali 1610 roku Vin viviv cyu nazvu vid latinskogo slova satelles sho oznachaye zahisnik ohoronec abo suputnik oskilki suputniki suprovodzhuvali svoyu golovnu planetu v yihnij podorozhi nebesami Nemaye vstanovlenoyi nizhnoyi mezhi togo sho vvazhayetsya suputnikom Kozhne prirodne nebesne tilo z viznachenoyu orbitoyu navkolo planeti Sonyachnoyi sistemi deyaki kilometr diametrom uvazhalosya suputnikom hocha tila v desyatu chastinu cogo rozmiru v mezhah kilec Saturna yaki bezposeredno ne sposterigalisya nazivayut angl moonlets suputnichki Mali asteroyidni suputniki prirodni suputniki asteroyidiv taki yak Daktil takozh nazivayutsya suputnichkami Verhnya mezha takozh neviznachena Dva orbitalni tila inodi rozglyadayut yak podvijnu planetu a ne yak pervinnu planetu i suputnik Taki asteroyidi yak 90 Antiopa vvazhayutsya podvijnimi asteroyidami ale voni ne potrebuyut chitkogo viznachennya togo sho z nih yavlyaye soboyu suputnik Deyaki avtori viznayut sistemu Pluton Haron podvijnoyu karlikovoyu planetoyu Najposhirenisha liniya podilu togo sho prijmayetsya za suputnik zasnovana na tomu chi znahoditsya baricentr nizhche poverhni bilshogo tila hocha ce desho umovno oskilki zalezhit vid vidstani a takozh vidnosnoyi masi Pohodzhennya ta orbitalni vlastivostiDokladnishe Vvazhayetsya sho prirodni suputniki kotri obertayutsya vidnosno blizko do planeti pryamolinijnimi nenahilenimi krugovimi orbitami zvichajni suputniki utvorilisya z tiyeyi samoyi oblasti kolapsu protoplanetnogo diska yaka stvorila jogo osnovu Navpaki peredbachayetsya sho nerivnomirni suputniki zazvichaj obertayutsya viddalenimi pohilimi ekscentrichnimi ta abo retrogradnimi orbitami vvazhayutsya zahoplenimi asteroyidami yaki mozhlivo she bilshe rozdrobleni vnaslidok zitknen Bilshist velikih prirodnih suputnikiv Sonyachnoyi sistemi mayut pravilni orbiti todi yak mali prirodni suputniki ruhayutsya zdebilshogo nerivnomirnimi orbitami Misyac i mozhlivo Haron ye vinyatkami sered velikih til oskilki isnuye dumka sho voni vinikli vnaslidok zitknennya dvoh velikih protoplanetnih til div Gipotezu nejmovirnogo zitknennya Vvazhayetsya sho material yakij mig buti rozmishenij na orbiti navkolo seredinnogo tila znovu z yednavsya z utvorennyam odnogo abo kilkoh orbitalnih prirodnih suputnikiv Ye mirkuvannya sho suputniki asteroyidiv na vidminu vid til planetarnogo rozmiru zazvichaj utvoryuyutsya u pidsumku cogo procesu Triton ye she odnim vinyatkom popri te sho vin velikij i maye orbitu blizku do krugovoyi vin ruhayetsya zvorotno retrogradno i vvazhayetsya sho ce zahoplena karlikova planeta Pravilna orbita suputnika Narodzhennya suputnikiv Vidomi tri prichini sho zabezpechuyut viniknennya suputnikiv akreciya zahoplennya ta zitknennya Akreciya Pid chas utvorennya planeti shmatki kaminnya krizhanij pil i gazi obertayutsya navkolo neyi u viglyadi diska Ulamki porodi zlipayutsya razom stvoryuyuchi brilu yaka pid udarom inshih ulamkiv porodi utvoryuye kam yanu kulyu yaka roste ta poglinaye bud yaki susidni grudki Zreshtoyu vona staye golovnoyu u disku i zalishayetsya odna na orbiti porodzhuyuchi suputnik Modelyuvannya poyasnyuye sho perevazhna bilshist zvichajnih suputnikiv Sonyachnoyi sistemi utvorilisya same vnaslidok skupchennya planetnih kilec Z chasom ci v yazki kilcya sho otochuyut planeti giganti abo tak zvani telurichni planeti taki yak Zemlya chi Pluton rozshiryuyutsya i rozporoshuyutsya v kosmichnomu prostori Zahoplyuvannya Najposhirenishij vipadok dva asteroyidi ridshe odin sho obertayutsya blizko odin do odnogo povinni nablizitisya do planeti nastilki shob yiyi pole tyazhinnya vzhe ne bulo zanadto malim Vidtodi najblizhchij abo najmasivnishij asteroyid planeti opinyayetsya zahoplenim gravitacijnim polem ostannoyi Potim jogo trayektoriya zminyuyetsya siloyu prityagannya zirki yaka dodayetsya do inshih sil sho diyut na nogo inerciya prityagannya inshogo asteroyida tosho Yaksho sila tyazhinnya zirki najduzhcha zv yazok mizh dvoma asteroyidami slabshaye i takim chinom bliznyuk otrimaye energetichnij impuls ta letit u kosmos todi yak inshij asteroyid pochinaye svij pershij obert na orbiti a takozh vlasne zhittya yak suputnik Zitknennya Ostannij vipadok yakij takozh ye najridkisnishim ce vidbuvayetsya koli asteroyid nadzvichajnih rozmiriv stikayetsya z planetoyu Pid chas cogo nejmovirnogo poshtovhu vid udaru virivayetsya shlejf porodi sho mistit kamin i navit ulamki yadra planeti Cya rechovina z plinom chasu zlipatimetsya utvoryuyuchi nove tilo Ale ostannye zanadto vazhke cherez metalevij vmist viluchenij z yadra planeti znovu vpade i vdaritsya ob planetu vdruge Cogo razu vidirvana chastina yadra majzhe povnistyu zlivayetsya z yadrom planeti Takim chinom utvorenij shlejf bude vilnij vid bilsh vazhkih metalevih chastinok Ostatochne tilo vse odno rozdilitsya nadvoye odna chastina kotrogo povernetsya do osnovnogo tila planeti natomist insha pochne krutitisya orbitoyu Cej material nadali skupchuyetsya dlya utvorennya novogo suputnika Usya cya poslidovnist mozhe trivati lishe 24 godini Timchasovi suputniki Osnovna stattya Zahoplennya asteroyida z geliocentrichnoyi orbiti ne zavzhdi ye postijnim Zgidno modelyuvannya timchasovi suputniki povinni buti zvichajnim yavishem Yedini sposterezhuvani nateper prikladi 1991 VG 2006 RH120 2020 CD3 2006 RH120 buv timchasovim suputnikom Zemli protyagom dev yati misyaciv u 2006 i 2007 rokah Serednij diametr km Suputniki planet Suputniki karlikovih planet Suputniki inshih malih planet ne suputniki dlya porivnyannya Zemlya Mars Yupiter Saturn Uran Neptun Pluton Haumea Erida 4000 5500 Ganimed Kallisto Titan Merkurij 3000 4000 Misyac Io Yevropa 2000 3000 Triton Erida Pluton 1000 2000 Reya Yapet Diona Tefiya Titaniya Oberon Umbriyel Ariel Haron Makemake Haumea 90377 Sedna 225088 2007 OR10 500 1000 Encelad Diznomiya Cerera Ork Kvavar Varuna 2 Pallada 4 Vesta bagato inshih TNO 250 500 Mimas Giperion Miranda Protej Nereyida Hiiaka 79360 Sila Nunam I Ork I Vant 10 Gigeya 704 Interamniya 52 Yevropa 87 Silviya 100 250 Amalteya Gimaliya Teba Feba Yanus Epimetej Pak Sikoraksa Porciya Larisa Galateya Despina Namaka 1 I Akteya 65489 Keto I Forkij 617 Patrokl I Menetij 21 more 3 Yunona 7 Irida 6 Geba 1992 QB1 9 Metida 5 Astreya 42355 Typhon i bagato inshih 50 100 Elara Pasife Prometej Pandora Dzhulyetta Belinda Kressida Kaliban Rozalinda Dezdemona B yanka Talassa Nayada Galimeda Neso 50000 Kvavar I Vejvot 90 Antiopa I 42355 Tifon I Yehidna 58534 Logos I Zoya 5 more 90 Antiopa I 58534 Logos 253 Matilda i bagato inshih 25 50 Karme Metida Sinope Lisiteya Ananke Siarnak Gelena Albioriks Atlas Pan Ofeliya Kordeliya Setebos Prospero Perdita Stefano Sao Laomedeya Psamafa Gidra Nikta 22 Kalliopa I 1036 Ganimed 243 Ida i bagato inshih 10 25 Fobos Dejmos Leda Adrasteya Telesto Paliak Kalipso Imir Kiviok Tarvos Idzhirak Erripo Meb Kupidon Francisko Ferdinand Margarita Trinkulo Gipokamp Kerber Stiks 762 Pulkova I 87 Silviya I 624 Gektor I 45 Yevgeniya I 121 Germiona I 283 Emma I 1313 Berna I 107 Kamilla I 433 Eros 1313 Berna i bagato inshih lt 10 50 suputnikiv 36 suputnikiv 87 Silviya II 243 Ida I bagatoSuputniki planet Sonyachnoyi sistemiDokladnishe Spisok suputnikiv Shist iz vosmi planet Sonyachnoyi sistemi okrim Merkuriya i Veneri mayut suputniki Iz 5 karlikovih planet suputniki mayut 3 Pluton 5 Gaumea 2 ta Erida 1 Takozh viyavleno suputniki u deyakih malih planet t zv minisuputniki Div takozhMinisuputnik Kvazisuputnik Istoriya vidkrittya planet i suputnikiv Sonyachnoyi sistemi Koorbitalna orbita Kosmichnij prostir VsesvitDzherela ta literaturaKosmichnij ob yekt 26 veresnya 2020 u Wayback Machine Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 2001 T 3 K M 792 s ISBN 966 7492 03 6 angl Lunar and Planetary Institute 27 listopada 2015 u Wayback Machine amerikanskij naukovij institut doslidzhen planet i yihnih suputnikiv v Bostoni chlen Asociaciyi universitetiv kosmichnih doslidzhen Where Do Old Satellites Go When They Die NASA Space Place NASA Science for Kids spaceplace nasa gov Procitovano 23 serpnya 2022 Working Group for Planetary System Nomenclature WGPSN Transactions of the International Astronomical Union T 21 2 1991 s 357 363 doi 10 1017 s0251107x0002558x ISSN 0251 107X Procitovano 8 serpnya 2022 Johnston Roy 1984 TSWA Ulster Museum Belfast 7 September 2 October 1984 Circa 19 s 22 doi 10 2307 25556924 ISSN 0263 9475 Procitovano 8 serpnya 2022 Canup Robin M Ward William R 2006 06 A common mass scaling for satellite systems of gaseous planets Nature angl T 441 7095 s 834 839 doi 10 1038 nature04860 ISSN 1476 4687 Procitovano 8 serpnya 2022 Glenday Craig Guinness World Records Limited publisher 2013 Guinness world records 2014 England ISBN 978 1 908843 35 7 OCLC 828246222 https www jpl nasa gov NASA Jet Propulsion Laboratory JPL Robotic Space Exploration NASA Jet Propulsion Laboratory JPL amer Procitovano 8 serpnya 2022 Marchis F Descamps P Hestroffer D Berthier J 1 serpnya 2005 Discovery of the triple asteroidal system 87 Sylvia Nature angl T 436 7052 s 822 824 ISSN 0028 0836 Procitovano 8 serpnya 2022 Pappalardo Robert T McKinnon William B Khurana K Lunar and Planetary Institute 2009 Europa Tucson University of Arizona Press ISBN 978 0 8165 2844 8 OCLC 288932965 Weissman Paul R McFadden Lucy Ann Johnson Torrence V 2007 Preface to the First Edition Encyclopedia of the Solar System Elsevier s xix xx Canup Robin M Asphaug Erik 1 serpnya 2001 Origin of the Moon in a giant impact near the end of the Earth s formation Nature T 412 s 708 712 ISSN 0028 0836 Procitovano 8 serpnya 2022 Stern S A Weaver H A Steffl A J Mutchler M J Merline W J Buie M W Young E F Young L A Spencer J R 1 lyutogo 2006 A giant impact origin for Pluto s small moons and satellite multiplicity in the Kuiper belt Nature T 439 s 946 948 doi 10 1038 nature04548 ISSN 0028 0836 Procitovano 8 serpnya 2022 Crida A Charnoz S 30 listopada 2012 Formation of Regular Satellites from Ancient Massive Rings in the Solar System Science T 338 6111 s 1196 1199 doi 10 1126 science 1226477 ISSN 0036 8075 Procitovano 8 serpnya 2022 Les Principia et la loi de la gravitation universelle La loi de la gravitation universelle Newton Euler et Laplace Paris Springer Paris s 29 175 ISBN 978 2 287 72082 6 Canup Robin M Asphaug Erik 2001 08 Origin of the Moon in a giant impact near the end of the Earth s formation Nature T 412 6848 s 708 712 doi 10 1038 35089010 ISSN 0028 0836 Procitovano 8 serpnya 2022 Elkin D Bely P DeFazio R 22 serpnya 1994 Limitations on target viewing intervals for the Hubble Space Telescope sensitivity to orbit prediction errors and avoidance of the bright Earth and sky background Space Programs and Technologies Conference and Exhibit American Institute of Aeronautics and Astronautics doi 10 2514 6 1994 4470 Procitovano 8 serpnya 2022 Fedorets Grigori Granvik Mikael Jedicke Robert 1 bereznya 2017 Orbit and size distributions for asteroids temporarily captured by the Earth Moon system Icarus T 285 s 83 94 doi 10 1016 j icarus 2016 12 022 ISSN 0019 1035 Procitovano 8 serpnya 2022 Iozzino Laura Harvey Philip D Canessa Nicola Gosek Pawel Heitzman Janusz Macis Ambra Picchioni Marco Salize Hans Joachim Wancata Johannes 2021 12 Neurocognition and social cognition in patients with schizophrenia spectrum disorders with and without a history of violence results of a multinational European study Translational Psychiatry T 11 1 doi 10 1038 s41398 021 01749 1 ISSN 2158 3188 Procitovano 8 serpnya 2022 Wingham Prof Duncan John born 12 Oct 1957 Chief Executive 2012 March 2018 Executive Chair from April 2018 Natural Environment Research Council Who s Who Oxford University Press 1 grudnya 2007 Procitovano 8 serpnya 2022