Ісландія — північноєвропейська Острівна держава, що знаходиться в Північній Атлантиці на половині шляху між Північною Америкою і Європою . Загальна площа країни 103 000 км² (108-ме місце у світі), з яких на суходіл припадає 100 250 км², а на поверхню внутрішніх вод — 2 750 км². Ісландія другий за площею острів Європи після Великої Британії. Площа країни приблизно втричі більша за площу Одеської області України.
Географія Ісландії | |
---|---|
![]() Географічне положення Ісландії | |
Географічне положення | |
Континент | Європа |
Регіон | Північна Європа |
Координати | 65°00′ пн. ш. 18°00′ зх. д. / 65.000° пн. ш. 18.000° зх. д. |
Територія | |
Площа | 103 000 км² (108-ме) |
• суходіл | 97 % |
• води | 3 % |
Морське узбережжя | 4970 км |
Державний кордон | 0 км |
Рельєф | |
Тип | гористий |
Найвища точка | гора Гваннадальсхнукюр (2110 м) |
Найнижча точка | Атлантичний океан (0 м) |
Клімат | |
Тип | помірний |
Внутрішні води | |
Найдовша річка | Тйоурсау (230 км) |
Найбільше озеро | Торісватн (88 км²) |
Інше | |
Природні ресурси | риба, гідроенергія, геотермальна енергія, діатоміт |
Стихійні лиха | землетруси, активний вулканізм |
Екологічні проблеми | забруднення вод |
Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (серпень 2020) |
Назва
Офіційна назва — Республіка Ісландія, Ісландія (ісл. Lydveldid Island, Island). Назва країни походить від назви однойменного острова й перекладається з ісландської як «Крижана земля», через велику кількість морської криги у фіордах. Так його назвав норман (норв. Flóki Vilgerðarson), який у IX столітті (після 870 року) побував й перезимував на острові. Спочатку острів носив назву Гардарсхольм, тобто «острів Гардара», за ім'ям другого (після ) мореплавця, що обстежив його, (швед. Garðar Svavarsson). Найдавніша відома назва Ісландії, Ейленда (ісл. Eylenda), тобто просто «острів». Назва Вестманнових островів, що розташовані поблизу південного узбережжя країни, вказує на заселення в давнину острова ірландцями, яких нормани звали «вестманами» (західними людьми). Деякі дослідники зіставляють древню країну Туле, до якої плавав Піфей, з Ісландією.
Історія дослідження території
Географічне положення
Ісландія не має сухопутного державного кордону; на сході омивається водами Норвезького моря, на південному заході Ірмінгера, на півдні безпосередньо водами Північної Атлантики; на півночі — Гренландського моря Північного Льодовитого океану, на заході Ісландія відокремлюється від острова Гренландія Данською протокою. Загальна довжина морського узбережжя — 4970 км. Територія острова досить компактна: найбільша протяжність з півночі на південь становить 310 км, зі сходу на захід — 500 км.
- Карта Ісландії від ООН (англ.)
- Порівняння розмірів території та США
- Історія розширення виключної рибальської зони
Згідно з Конвенцією Організації Об'єднаних Націй з морського права (UNCLOS) 1982 року, протяжність територіальних вод країни встановлено в 12 морських миль (22,2 км). Виключна економічна зона встановлена на відстань 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя. Континентальний шельф — 200 морських миль (370,4 км) від узбережжя, або до континентальної брівки (стаття 76).
Ісландія належить до Європейського континенту, але територіально вона ближча до Гренландії (за 287 км через Данську протоку), острова Північної Америки. Фарерські острови, найближчий суходіл Європи, лежать за 420 км, відстань до континентальної частини становить 970 км (до Норвегії), відстань до континенту Північна Америка становить 1750 км (Лабрадор). За 600 км на північний схід лежить норвезький острів Ян-Маєн. Через острів Ісландія проходить багато найкоротших повітряних шляхів сполучення між Європою та Америкою. Наприклад, найкоротший шлях між Києвом та Нью-Йорком.
Крайні пункти
Час
Геологія
Острів Ісландія — цінний наочний навчальний посібник з геології. Ісландія геологічно молода країна, що утворилася внаслідок вулканічних вивержень за останні 60 млн років. Острів розташований над плюмом Ісландської гарячої точки Серединно-Атлантичного хребта. Геологічно він є частиною двох континентальних плит що розходяться: Північноамериканської та Євразійської. Острів складається з базальту, низькокремнеземової лави, пов'язаної з лавовими виверженнями, як і на Гаваях. Східні і західні найдревніші райони острова займають плато і низькі гори складені третинними базальтами. Центральна частина острова, завширшки 100–150 км — це продовження рифту Серединно-Атлантичного хребта (), зона молодого четвертинного вулканізму. Вона складена і брекчіями, що утворилися в результаті підводних вулканічних вивержень.
- Тектонічна схема Ісландії
- Геологічна карта Ісландії, 1901 рік
- Сірчане геотермальне озеро
- Серединноокеанічний розлом на поверхні суходолу у Тінгветлірі
- Вулканічний острів Сюртсей, 1999 рік
Між Ісландією і Фарерськими островами лежить Фарерсько-Ісландський поріг, яким Північний Льодовитий океан відмежовується від Атлантичного. На північний схід простягається глибоководна (найбільша глибина 3970 м), а на південь — (найбільша глибина 5023 м).
Корисні копалини
Надра Ісландії багаті на ряд корисних копалин: діатоміт. На острові також відкриті незначні поклади сірки, ісландського шпату, торфу, пісковиків, глини, цеолітів, халцедону.
Сейсмічність
Ісландія розташована над Серединно-Атлантичним хребтом і є гарячою сейсмічною та вулканічною точкою, оскільки дві плити рухаються у протилежних напрямках. Більшість сейсмічних вогнищ характеризуються нечастими 4-5 бальними землетрусами.
Вулканізм
Ісландія є геологічно високоактивною зоною з великою кількістю вулканів (близько 200), багато з них продукують ріоліт та андезит. Вулканічні виверження на території Ісландії трапляються приблизно один раз на 5 років. Близько 30 вулканів вивергали лаву і попіл впродовж останніх 1000 років. А за останні 12 тис. років активність проявили 150. На острові представлені майже всі типи вулканів, що зустрічаються на Землі. Одні вулкани мають конусоподібну форму (Гваннадальсхнукюр, ), інші — типові щитові вулкани (), треті належать до тріщинуватого типу (25-кілометровий ланцюг із більш ніж 100 кратерів вулкана Лакі). Найбільш характерними є ланцюжки кратерів, що виникли в результаті вивержень вздовж тріщин і розломів. Третина лави на планеті за останні 500 років вилилась саме в Ісландії.
Виверження вулкана Лакі у 1783–1784 роках спричинило голод, через який загинуло близько чверті населення острова; виверження спричинило хмари пилу та імли, що поширилася на більшу частину Європи, частини Азії та Африки впродовж кількох місяців після виверження. Потоки лави залили 565 км² території острова. Це виверження вважається найбільшим виверженням лави в історії людства.
- Вулканічна система Ісландії
- Кальдера вулкана Аск'я
- Вулкан Гекла
- Північний краєвид вулкана Крапла
- Один з вулканічних конусів вулкана Лакі
- Виверження вулкана Ейяф'ятлайокютль 2010 року
Найвідоміший ісландський вулкан Гекла розташований за 110 км від Рейк'явіка. в 1947–1948 роках продовжувалось більше року, лава залила площу в 230 км². Хмара попелу та пари в перші 20 хвилин виверження сягнула 30 км висоти. Через те, що вершина вулкана вкрита льодовиком, виверження супроводжувалось великим паводком на річках та сходженням селів («йокульхлаупів»). У 1970 році відбулося повторне виверження вулкана.
Суртсей, один із наймолодших островів у світі. Названий на честь мітологічного персонажа Сурта. Підковоподібний острів висотою 145 м виник над поверхнею океану поблизу південного узбережжя внаслідок серії вулканічних вивержень між 8 листопада 1963 та 5 червня 1968 року. Задля збереження та унікальної можливості дослідження заселення острова біотою, його мають право відвідувати лише науковці.
1973 року внаслідок сильного виверження вулкан на острові Хеймаей було зруйноване поселення Вестманнаейяр. Пізніше відновлене.
21 березня 2010 року почалося перше від 1821 року виверження вулкана Ейяф'ятлайокютль, що змусило 600 людей покинути свої домівки. Через наступні виверження 14 квітня сотні людей було евакуйовано. Хмара вулканічного попелу накрила значну частину Європи, через що на якийсь час було обмежено або зупинено авіасполучення в усіх країнах континенту (за винятком Португалії та Греції).
Наприкінці березня 2024 року, на ісландському півострові Рейк'янесі продовжувалося виверження вулкану, площа якого постійно збільшується. За повідомленням видання Newsweek, два активні кратери вулкана вивергалися вже кілька разів за останні декілька місяців. Серія вивержень почалася ще 18 грудня 2023 року, а потім вулкан активізувався принаймні ще тричі: 14 січня, 8 лютого та 16 березня 2024 року. На поверхні острову утворилася тріщина довжиною близько 2 км, з якої постійно витікає лава, випалюючи землю навколо. Наразі її потоки вже небезпечно наблизилися до найближчого міста Гріндавік. "Експерти з Національної земельної служби Ісландії опрацювали супутникові дані від 27 березня, які показують, що площа лавового поля тоді становила 5,99 км², а об'єм лави від початку виверження – 25,7 ± 1,9 млн м³. Середня швидкість витікання лави з кратерів була оцінена в 7,8 ± 0,7 м³/с, що дуже зіставно зі швидкістю витікання під час першої фази виверження Гелдінгадаліра 2021 року", – повідомили в Ісландському метеорологічному бюро.
До найвідоміших вулканів також належать: Крапла, Катла, Аск'я, Ельдфетль, Грімсвотн.
Гейзери
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZtTDBWeWRYQjBhVzVuWDJkbGVYTnBjaTVxY0djdk1qQXdjSGd0UlhKMWNIUnBibWRmWjJWNWMybHlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
В Ісландії багато джерел виходу перегрітого водяної пари, гарячих джерел (250) і гейзерів, зокрема Ґейсір, від назви якого в українській та багатьох інших мовах з'явилося саме слово «гейзер». Раніше він викидав гарячу воду на висоту 40–50 м, але в 1970-х роках його активність значно зменшилась. Після серії землетрусів 2000 року сплячий Ґейсір знову почав свої виверження. Також відомий гейзер Строккур, який виштовхує воду кожні 5–10 хвилин. Джерело Дейлдартунгухвер (ісл. Deildartunguhver) поблизу Боргарф'ярдару має дебет 250 л/с. Геотермальні води використовують задля опалення домівок і теплиць. Поля сірчаних фумарол (сольфатарів) приурочені лише до районів молодого вулканізму.
Рельєф
Ісландія — типова вулканічна країна, яскраві та барвисті ландшафти якої утворені своєрідним поєднанням субарктичного положення острова, активним вулканізмом, сучасним зледенінням і великою кількістю вологи в повітрі. У рельєфі країни виділяються гірська внутрішня необжита частина і прибережні обжиті рівнини по периферії острова. Платоподібний характер поверхні найкраще зберігся на північному заході, тоді як на сході і на півночі центральної частини острова рельєф набуває альпійського вигляду. Середні висоти — 557 м; найнижча точка — рівень вод Атлантичного океану (0 м); найвища точка — гора Гваннадальсхнукюр (2 109,6 м).
Внутрішня частина Ісландії, Ісландське плато (600–800 м), є холодним і непридатним для життя поєднанням піску та гір. На периферії гори і плато розчленовані глибокими звивистими долинами і фйордами. В зоні четвертинного вулканізму переважають вулканічні масиви висотою 1200–1800 м над рівнем моря. Найвища точка острова — гора Гваннадальсхнукюр (2 109,6 м) на вулканічному масиві Ерайфайокутль на півдні льодовика Ватнайокюдль. Приблизно десяту частину острова займають «місячні ландшафти» лавових полів. Найбільше таке поле, , площею 4 тис. км² розташовується майже в самому серці країни.
- Рельєф Ісландії
- 3D-моделювання рельєфу Ісландії
- Рельєфна карта Ісландії в приміщенні мерії Рейк'явіка
- Топографічна карта Ісландії
- Супутниковий знімок поверхні країни
Найвищі гори: Гваннадальсхнукюр (2109,6 м) — піднятий край кальдери вулкана Ерайфайокутль; Бардарбунґа (2000 м); (1920 м); (1833 м); Гофсйокутль (1765 м); Гердубрейд (1682 м); (1675 м); Ейяф'ятляйокутль (1666 м); (1540 м); (1538 м); (1510 м); Гекла (1491 м).
У прильодовикових районах поширені піщано-щебенисті зандрові рівнини, донні, бокові й кінцеві морени. Гірські потоки блукають цими рівнинами, постійно змінюючи власні річища, тому ландшафт тут змінюється після кожного паводку. Рівнинні території на узбережжі займають найбільшу площу на південному заході. Там сконцентровані найбільші сільськогосподарські угіддя країни.
- Гваннадальсхнукюр
- Карта крутизни схилів
Узбережжя
Узбережжя острова має довжину 4 970 км, позначено багатьма фіордами, в яких розташовано більшість поселень. На північному заході, півночі і сході скелясті береги розчленовані численними затоками, фіордами і островами. У внутрішні частини багатьох фіордів заходять гачкоподібні галечникові коси, вони захищають природні гавані від штормів. На таких косах виросли прибережні міста та селища. Південно-західні і південні береги Ісландії — піщані, вирівняні, природні гавані відсутні. На північному сході велика затока , на заході — затока Фахсафлоуі (на узбережжі якої розташований Рейк'явік). Брейда-фіорд — найбільший фіорд Ісландії. Значні фіорди півночі: , , ,
- Топонімія узбережжя (ісл.)
- Головні фіорди країни (ісл.)
- Фіорд
- Скелі півострова на південному узбережжі
- Чорні піски пляжу Вік
Острови
До складу Ісландії входять 30 малих островів, включно з малозаселеними островом Ґрімсей та архіпелагом Вестманнових островів за найбільшим островом . На південному сході розташовується острів . На південному заході . Найвіддаленіший острів Ісландії, лежить на півночі за полярним колом. Наймолодший острів лежить південніше Ісландії на рифтові Серединно-Атлантичного хребта.
Клімат
Територія Ісландії лежить у помірному кліматичному поясі, країній північний захід — у субполярному. В Ісландії переважають цілий рік помірні повітряні маси та західний масоперенос. Значні сезонні амплітуди температури повітря. Відносно тепла зима з нестійкою погодою, штормовими вітрами, сніговим покривом. Відносно прохолодне літо з більш ясною погодою. Зволоження рівномірне за сезонами, надмірне. На північному заході взимку переважають полярні. Досить великі річні амплітуди температури повітря, прохолодне сире літо з туманами на узбережжях, вітряна волога зима.
- Сонячна радіація (англ.)
- Кліматична карта Ісландії (за Кеппеном)
- Ісландія взимку з космосу
Клімат острова доволі м'який, що пояснюється теплою течією Ірмінгера, гілкою Північноатлантичної течії. Вона значно піднімає річні температури порівняно з більшістю інших місць на цій широті на планеті. На узбережжі субполярний морський клімат. До місць із подібним кліматом належать Алеутські острови, Аляска в Північній Америці та Вогняна земля в Південній Америці, хоча ці регіони розташовані ближче до екватора. Незважаючи на близькість до Арктики, узбережжя Ісландії залишається вільним від криги взимку. Наступи льоду є рідкісними, останній такий випадок трапився 1969 року на північному узбережжі. Це пов'язано із значним потеплінням клімату починаючи від 1920-х років.
Річна норма атмосферних опадів становить 1300–2000 мм на південному узбережжі, 500–750 мм на північному. Над високими льодовиками — до 4000 мм на рік. Низинні внутрішні райони на півночі є найсухішими. Снігопади більш притаманні північній частині, ніж південній.
Існує різниця між кліматичними особливостями різних частин острова. Загалом, південне узбережжя є теплішим, вологішим та більш вітряним, ніж північне. Середньорічні температури не опускаються нижче -2…-3°C. Середня температура лютого, найхолоднішого місяця в Рейк'явіку становить -0,6 °C. Взимку часті дощі, навіть грози. Центральне плато є найпрохолоднішою частиною країни. Сніг тут не тільки випадає і лежить близько 5 місяців, але й накопичується в льодовиках. Північна та східна частини острова загалом холодніші ніж південна і західна, через дію холодної Східно-Гренландської течії. Літо прохолодне й сире. Середньорічна температура липня, найтеплішого місяця становить +10 °C. Навіть в теплі дні на узбережжі температура повітря рідко перевищує 20 °C. Через приполярне положення острова його часто називають «країною нічного сонця», в північних районах влітку спостерігається полярний день, білі ночі. У серпні доволі часті полярні сяйва.
Найвища температура повітря — +30,5 °C зареєстрована 22 червня 1939 року в на південно-східному узбережжі. Найнижчу температуру -38 °C зареєстрували 22 січня 1918 року в та в північно-східній внутрішній частині. Температурними рекордами Рейк'явіка є +26,2 °C (30 липня 2008 року) та -24,5 °C (21 січня 1918 року).
Через близькість моря і частим проходженням циклонів погода в Ісландії змінюється досить швидко. Більшістю вона прохолодна й волога, суцільна хмарність, дощі, сильні вітри, постійні тумани, але так само швидко вона може стати ясною безхмарною, без жодних коливань повітря.
Ісландія є членом Всесвітньої метеорологічної організації (WMO), в країні ведуться систематичні спостереження за погодою.
Внутрішні води
Велика кількість вологи спричинила утворення на острові численних боліт, озер, густої річкової мережі, гірських льодовиків. Загальні запаси відновлюваних водних ресурсів (ґрунтові і поверхневі прісні води) становлять 170 км³. Дані про площу зрошуваних земель в країні, станом на 2012 рік, відсутні.
- Гідрографічна мережа Ісландії
Річки
Річки й потоки півдня країни належать басейну Атлантичного, півночі — Північного Льодовитого океану. Більшість річок беруть свої витоки на краях льодовиків і живляться талими льодовиковими водами. Тому в найтепліші місяці року, в липні-серпні на таких річках проходять бурхливі паводки. Під час підльодовикових вулканічних вивержень і при прориві крижаних гребель прильодовикових озер величезні маси талих вод також спричинюють бурхливі паводки. Найдовші річки Ісландії: Тйоурсау 287 км; 206 км; Квітау з 185 км; Ск'яульвандафльоут 178 км; 150 км. Потенційні запаси гідроенергії річок країни — 3,5 млн кВт. Раніше для будівництва гідроелектростанцій в Ісландії використовували річки ґрунтового живлення з невеликими сезонними коливаннями рівня води. Пізніше почалося освоєння річок льодовикового живлення. Найбільші ГЕС збудовані на річках Сог і Тйоурсау ( потужністю 210 МВт).
- Краєвид річки Тйоурсау
- Річка
- Долина річки
- Річка Ск'яульвандафльоут
- Міст через
Водоспади
Річки Ісландії порожисті, з великою кількістю водоспадів і перекатів на уступах базальтових порід. Найвищі водоспади: Ґлімур 190 м; 122 м на річці Фоссау; 110 м; 65 м; Скоуґафосс 62 м; Деттіфосс 44 м; «золотий водоспад» Ґульфосс 32 м — система із двох каскадів; Ґодафосс 12 м.
- Водоспади Ісландії
- Скоуґафосс
- Деттіфосс
- Ґульфосс
- Ґодафосс
- Ґлімур
Озера
Озера та льодовики займають 14,3 % території. Найголовніші озера: Торісватн 88 км²; Тінґватляватн 84 км²; 57 км²; 53 км²; Міватн 37 км², гребля якого утворена лавовими потоками; найглибше з ісландських озер (220 м) Еск'юватн 11 км². Загальна поверхня озер на острові становить 2 757 км². Поблизу озера Міватн знаходяться чорні лавові скелі-башти Діммуборгір («Замок мороку»).
- Озера Ісландії
- Торісватн
- Лагарфльоут
- Тінґватляватн
- Клейварватн
- Еск'юватн
- Міватн
Болота
Льодовики
Загальна площа льодовиків Ісландії станом на 2013 рік становить 11 922 км², приблизно десята частина площі острова вкрита ними. Найбільший льодовик Ватнайокюдль з площею льодовикової шапки 8,4 тис. км² є третім найбільшим льодовиком на планеті після Антарктичного і Гренландського льодовикових щитів. Його товща сягає 1070 м. Інші льодовики країни: , , , Мірдальсйокюдль і . Останні два вкривають активні вулкани.
- Льодовики Ісландії
- Карта льодовиків Ісландії
- Мірдальсйокютль
- Ейяф'ятлайокютль, шостий за величиною льодовик Ісландії
Ґрунтові води
Ґрунти
Ґрунти Ісландії мінеральні, лесового типу, частково болотні, збагачені мінеральним матеріалом, похідним від вулканічного попелу, частково пилуваті і піщаністі. Загалом належать до групи тундрово-глеєвих.
Вирубка лісів, погіршення клімату під час малого льодовикового періоду і надміру інтенсивний випас овець призвели до ерозії та втрати верхнього шару ґрунту. Відтак багато ферм закинуто, ¾ території країни страждають від ерозії ґрунтів, з них одна шоста вже є непридатними для використання.
Рослинність
Фітогеографічно Ісландія належить до Голарктичного царства. Згідно з дослідженням Всесвітнього фонду дикої природи, територія острова належить до екорегіону та альпійських лук. Лише 23 % острова вкрито рослинністю, яка в основному вкриває пасовища (550 км²), де регулярно випасають худобу, інше — тундра.
Флора острова налічує 440 видів вищих рослин. Більшість з них європейського походження, релікти льодовикової епохи. Рівнинні низовини займають болота та луки. Внутрішні райони лавових полів та зандрових рівнин не мають рослинного покриву, лише мхи та лишайники на базальтах. Велика кількість ягід: бузина, полуниці, чорниці, ангеліка.
- Тундрова рослинність рівнин, на небокраї силует щитового вулкана Ск'яульдбрейд
- Вторинні ліси на місці зведених
- Гірська тундра та вересовники
- Арктична пустеля Центрального плато
Найбільш притаманним для острова деревом є береза пухнаста (Betula rubescens), яка формує значну частину лісів разом із осикою, горобиною звичайною, яловцем звичайним, карликовою березою (Betula nana) та іншими невеличкими деревами. Вони підіймаються в гори до висоти 400–600 м. Коли почалося заселення острова, він був густо вкритий березовими лісами. Наприкінці XII століття Арі Торґілссон у «Книзі про ісландців» описує її як «заліснену від гори до моря». Постійна людська присутність зруйнувала ізольовану екосистему. Століттями ліси вирубували для використання як пального та матеріалу. Тепер залишилося лише декілька невеликих березових лісів у ізольованих резерватах на північному сході (6 % території). Посадка нових лісів, здебільшого як вітрозахисних, збільшила їхню кількість, проте не до початкових рівнів. Деякі з нових насаджень містять інтродуковані види дерев.
- Лишайники на каміннях
- Дріада восьмипелюсткова
- Подушка Silene acaulis
- Інтродукований американський люпин
між південним схилом Ватнайокюдля та морським узбережжям — типовий ландшафт останнього зледеніння. Багаті субарктичні ліси берези і горобини, що з 3 сторін оточені льодовиком, наповнені різними птахами.
Земельні ресурси Ісландії (оцінка 2011 року):
- придатні для сільськогосподарського обробітку землі — 18,7 %;
- орні землі — 1,2 %;
- багаторічні насадження — 0 %;
- землі, що постійно використовуються під пасовища — 17,5 %;
- землі, зайняті лісами і чагарниками — 0,3 %;
- інше — 81 %.
Тваринний світ
Зоогеографічно територія країни належить до Голарктичної області. Коли на острів прибули перші поселенці, з великих тварин його населяв лише песець, який прийшов на острів в кінці льодовикового періоду замерзлим морем. У рідкісних випадках на острові спостерігали кажанів, занесених на острів вітрами, проте вони не спроможні розмножуватися тут. Дикі тварини острова: песці, американська норка (здичавіла у 1930 році), миші (Mus islandicus Nils), лемінги, пацюки, кролики. північні олені завезені на острів 1770 року з норвезької Лапландії, дика популяція яких мешкає північніше Ватнайокудля. До тваринного світу Ісландії належать місцеві свійські тварини: , , , , ісландський кінь, та . Ісландські корови відзначаються великими надоями молока та кліматичною витривалістю. Білі ведмеді також траплялися на острові, вони припливали на айсбергах з Гренландії, проте стабільна популяція відсутня. У червні 2008 року було помічено 2 білих ведмедів. На західному узбережжі є великі лежбища тюленів: сірого (Halichoerus grypus) і звичайного (Phoca vitulina).
- Карта вилову промислових морських риб
- Полярний песець
- Ісландські коні
- Ісландські вівці
- Тупик
На острові відсутні завезені рептилій та амфібій. В Ісландії відомо 1 300 видів комах, що значно менше, ніж у інших країнах. Це обумовлюється острівним положенням країни.
Орнітофауна
Птахи, особливо морські, займають помітне місце в ісландській фауні. На острові налічується 227 видів птахів, 76 з яких гніздяться. На рівнинах болотні й водоплавні птахи, на морських скелястих узбережжях пташині базари: іпатки, поморники, кайри, гагарки та . Тундрова куріпка (Lagopus muta) заселила увесь острів, її чисельність коливається з періодичністю у 10 років. Північноамериканськими видами качок острова є (Bucephala islandica), який влаштовує свої гнізда в дуплах дерев, в розщелинах базальтових скель; (Histrionicus histrionicus), яка живе поблизу річок і швидкоплинних струмків.
Біля підніжжя вулкана Гофсійокудль, вкритого льодовиками, в самому центрі острова, у верхів'ї річки Теурсау розташовується справжня оаза осокових лук з і болотистих маршів. На землі багатокутники каміння — сліди . Низькорослі верби Salix glauca, S. lanata, S. herbacea, водянка (Empetrum nigrum) на пагорбах дають притулок 31 виду птахів, 16 з яких розмножуються. (до половини світової популяції у 50 тис.), лебідь-кликун (Cygnus cygnus), побережник чорногрудий (Calidris alpina), морянка (Clangula hyemalis).
На берегах північно-східного озера Міватн гніздиться до 140 тис. качок 14 видів: качка сіра (Anas strepera), широконіска (Anas clypeata), турпан (Melanitta fusca), пірникоза червоношия (Podiceps auritus).
Іхтіофауна
Багато видів риби (близько 150) населяє мілини навколо острову. Тріска, пікша, сайда, морський окунь (сібас), креветки, оселедець складають основу вилову, а рибна промисловість становить основну частину прибутку ісландської економіки, що дає половину експортного прибутку. За річним виловом риби на душу населення Ісландія займає перше місце в світі. У другій половині XX століття Ісландія неодноразово вступала в з Великою Британією. 1972 року Ісландія розширила згідно із нормами міжнародного морського права власну виключну економічну зону до 50 морських миль, 1975 року — до 200. З м'яса гренландської акули (Somniosus microcephalus) готують національну ісландську страву хакарль. У річках та озерах острова водяться форель і лосось.
Періодично практикують китобійний промисел, разом із науковим полюванням на китів. Спостереження туристів за китами стало важливою частиною ісландської економіки від 1997 року.
Охорона природи
В Ісландії створено 4 національні парки: Ватнайокутль, Снайфетльсйокутль, Тінґветлір (місячні вулканічні ландшафти) і Йокульсарґлювур. Існують заповідники, резервати і пам'ятки природи. Ісландія є учасником ряду міжнародних угод з охорони навколишнього середовища:
- Конвенції про транскордонне забруднення повітря (CLRTAP);
- Конвенції про біологічне різноманіття (CBD);
- Рамкової конвенції ООН про зміну клімату (UNFCCC);
- Кіотського протоколу до Рамкової конвенції;
- Конвенції ООН про боротьбу з опустелюванням (UNCCD);
- Конвенції про міжнародну торгівлю видами дикої фауни і флори, що перебувають під загрозою зникнення (CITES);
- Базельської конвенції протидії транскордонному переміщенню небезпечних відходів;
- Конвенції з міжнародного морського права;
- про запобігання забрудненню моря скиданням відходів;
- Монреальського протоколу з охорони озонового шару;
- (MARPOL);
- Рамсарської конвенції із захисту водно-болотних угідь;
- .
Урядом країни підписані, але не ратифіковані міжнародні угоди щодо: Конвенції про заборону військового впливу на природне середовище (ENMOD),
- .
Стихійні лиха та екологічні проблеми
На території країни спостерігаються небезпечні природні явища і стихійні лиха:
- землетруси;
- вулканічна активність, острів лежить в зоні трансатлантичного спредінгу, найбільш активні вулкани Гекла і Грімсвотен, виверження великих мас попелу вулканом Ейяфьятлайокудль (1667 м) 2010 року спричинило колапс авіаперевезень в Європі, потенційне виверження вулкана Катла (1512 м).
- Виверження вулкана Ейяф'ятлайокютль 2010 року
Серед екологічних проблем варто відзначити:
- забруднення вод мінеральними добривами;
- недостатній рівень очистки побутових стоків.
Фізико-географічне районування
У фізико-географічному відношенні територію Ісландії можна розділити на _ райони, що відрізняються один від одного рельєфом, кліматом, рослинним покривом: .
Див. також
Примітки
- Iceland, Geography. Factbook.
- Котляков В. М., 2006.
- (рос.) Исландия // Энциклопедический словарь : в 86 т. (82 т. и 4 доп.). — СПб. : Ф. А. Брокгауз, И. А. Ефрон, 1890—1907. (рос.)
- Поспелов Е. М., 2005.
- Атлас світу, 2005.
- Part II : ( )[англ.] // United Nations Convention on the Law of the Sea. — N. Y. : United Nations. — Дата звернення: 21 лютого 2017 року.
- Part VI : ( )[англ.] // United Nations Convention on the Law of the Sea. — N. Y. : United Nations. — Дата звернення: 21 лютого 2017 року.
- Time zone converter : ( )[англ.] // Калькулятор різниці в часі між двома пунктами. — The Time Now, 2017. — 20 June. — Дата звернення: 21 грудня 2017 року.
- Ісландія // Гірничий енциклопедичний словник : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — С. 3. — .
- Страны и народы. Том 2, 1981.
- Iceland Volcano Lava Flows Revealed in NASA Images. Published Apr 04, 2024 at 11:00 AM EDT
- Величезне виверження вулкана в Ісландії: NASA показало, який вигляд це має з космосу (фото). // Автор: Ірина Ігнатова. 05.04.2024, 23:53
- Атлас. Географія материків і океанів, 2014.
- ФГАМ, 1964.
- Members : ( )[англ.] // World Meteorological Organization (WMO). — Дата звернення: 22 лютого 2017 року.
- Ramsar Sites Information Service : ( )[англ.] : [ 8 березня 2019 року] // rsis.ramsar.org. — Convention on Wetlands. — Дата звернення: 8 березня 2019 року.
Література
Українською
- Атлас світу / голов. ред. ; зав. ред. ; відп. ред. . — К. : ДНВП «Картографія», 2005. — 336 с. — .
- Атлас. 7 клас. Географія материків і океанів / Укладачі , Н. І. Чанцева. — К. : ДНВП «Картографія», 2014.
- Бєлозоров С. Т. Географія материків. — К. : Вища школа, 1971. — 371 с.
- Фізична географія материків і океанів : навч. посіб. для студентів ВНЗ : [у 2 ч.]. — Н. : Ніжинський державний університет ім. Миколи Гоголя, 2013. — 306 с. — .
- Ісландія // Гірничий енциклопедичний словник : [у 3-х тт.] / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2004. — Т. 3. — 752 с. — .
- Країнознавчий словник-довідник. — 5-те вид., перероб. і доп. — К. : Знання, 2008. — 839 с. — .
- Фізична географія материків та океанів : підруч. для студ. вищ. навч. закл. : у 2 т / за ред. П. Г. Шищенка. — К. : Видавництво Київського нац. ун-т ім. Т. Шевченка, 2010. — Т. 2. : Європа. — 464 с. — .
- Панасенко Б. Д. Фізична географія материків : навч. посіб. : в 2 ч. — В. : ЕкоБізнесЦентр, 1999. — 200 с.
- Юрківський В. М. Регіональна економічна і соціальна географія. Зарубіжні країни: Підручник. — 2-ге. — К. : Либідь, 2001. — 416 с. — .
Англійською
- (англ.) . The Encyclopedia of World Geography. — Andromeda, 2002. — 288 с. — .
Російською
- (рос.) , , Водохранилища. — М. : Мысль, 1987. — 326 с. — (Природа мира)
- (рос.) Алисов Б. П., , Курс климатологии [в 3-х тт.] / под. ред. . — Л. : Гидрометиздат, 1954. — Т. 3. Климаты земного шара. — 320 с.
- (рос.) Апродов В. А. Вулканы. — М. : Мысль, 1982. — 368 с. — (Природа мира)
- (рос.) Апродов В. А. Зоны землетрясений. — М. : Мысль, 2010. — 462 с. — (Природа мира) — .
- (рос.) Букштынов А. Д., , Крылов Г. В. Леса. — М. : Мысль, 1981. — 316 с. — (Природа мира)
- (рос.) Власова Т. В. Физическая география материков. С прилегающими частями океанов. Евразия, Северная Америка. — 4-е, перераб. — М. : Просвещение, 1986. — 417 с.
- (рос.) Гвоздецкий Н. А. Карст. — М. : Мысль, 1981. — 214 с. — (Природа мира)
- (рос.) Гвоздецкий Н. А., Голубчиков Ю. Н. Горы. — М. : Мысль, 1987. — 400 с. — (Природа мира)
- (рос.) Геншафт Ю. С., Салтыковский А. Я. Исландия: Глубинное строение, эволюция и интрузивный магматизм. — М. : ГЕОС. — 363 с. — .
- (рос.) Добрынин Б. Ф. Физическая география Западной Европы. — М. : Учпедгиз, 1948. — 415 с.
- (рос.) , Ледники. — М. : Мысль, 1989. — 448 с. — (Природа мира) — .
- (рос.) Географический энциклопедический словарь: географические названия / под. ред. А. Ф. Трёшникова. — 2-е изд., доп. — М. : Советская энциклопедия, 1989. — 585 с. — .
- (рос.) Исаченко А. Г., Ландшафты. — М. : Мысль, 1989. — 504 с. — (Природа мира) — .
- (рос.) Каплин П. А., Леонтьев О. К., , Берега. — М. : Мысль, 1991. — 480 с. — (Природа мира) — .
- (рос.) Карри-Линдал К. Европа. — М. : Прогресс, 1981. — 334 с. — (Континенты, на которых мы живем)
- (рос.) Словарь современных географических названий / под общей редакцией акад. В. М. Котлякова. — Екатеринбург : У-Фактория, 2006.
- (рос.) Литвин В. М., Лымарев В. И. Острова. — М. : Мысль, 2010. — 288 с. — (Природа мира) — .
- (рос.) Лобова Е. В., Хабаров А. В. Почвы. — М. : Мысль, 1983. — 304 с. — (Природа мира)
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга I: Общая характеристика мира. — М. : Дрофа, 2008. — 495 с. — .
- (рос.) Максаковский В. П. Географическая картина мира. Книга II: Региональная характеристика мира. — М. : Дрофа, 2009. — 480 с. — .
- (рос.) Исландия // Поспелов Е. М. Топонимический словарь. — М. : АСТ, 2005. — 229 с. — .
- (рос.) Серебряный Л. Р. Исландия // Страны и народы. Зарубежная Европа. Общий обзор. Северная Европа / Редкол. : В. П. Максаковский, С. А. Токарев (отв. ред.) и др. — М. : «Мысль», 1981. — 269 с. — (Страны и народы) — 180 тис. прим.
- (рос.) Серебрянный Л. Р. Исландия: страна — люди — хозяйство. — М. : Мысль, 1974. — 248 с.
- (рос.) География / под ред. проф. А. П. Горкина. — М. : Росмэн-Пресс, 2006. — 624 с. — (Современная иллюстрированная энциклопедия) — .
- (рос.) Физико-географический атлас мира. — М. : Академия наук СССР и Главное управление геодезии и картографии ГУГК СССР, 1964. — 298 с.
- (рос.) Энциклопедия стран мира / глав. ред. Н. А. Симония. — М. : НПО «Экономика» РАН, отделение общественных наук, 2004. — 1319 с. — .
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Географія Ісландії |
Вікісховище : Атлас Ісландії.
- Карти Ісландії : ( )[англ.] // Perry–Castañeda Library Map Collection. — Дата звернення: 21 листопада 2017 року.
- Iceland : ( )[англ.] : [арх. 29 березня 2019 року] // The World Factbook. — Washington, D.C. : Central Intelligence Agency, 2017. — 20 June. — Дата звернення: 21 лютого 2019 року. — ISSN 1553-8133.
- Добірка публікацій про Ісландію : ( )[рос.] // «Вокруг света». — Дата звернення: 23 грудня 2017 року.
- European Digital Archive on the Soil Maps of the world : ( )[англ.] // (ESDAC). — Дата звернення: 23 грудня 2017 року. — карти ґрунтового покрову Ісландії.
- ' Landmælingar Íslands - Nákvæmni • Notagildi • Nýsköpun : ( )[англ.] : [ 10 серпня 2018 року] // lmi.is. — Дата звернення: 29 березня 2019 року. — сайт .
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Islandiya pivnichnoyevropejska Ostrivna derzhava sho znahoditsya v Pivnichnij Atlantici na polovini shlyahu mizh Pivnichnoyu Amerikoyu i Yevropoyu Zagalna plosha krayini 103 000 km 108 me misce u sviti z yakih na suhodil pripadaye 100 250 km a na poverhnyu vnutrishnih vod 2 750 km Islandiya drugij za plosheyu ostriv Yevropi pislya Velikoyi Britaniyi Plosha krayini priblizno vtrichi bilsha za ploshu Odeskoyi oblasti Ukrayini Geografiya IslandiyiGeografichne polozhennya IslandiyiGeografichne polozhennyaKontinent YevropaRegion Pivnichna YevropaKoordinati 65 00 pn sh 18 00 zh d 65 000 pn sh 18 000 zh d 65 000 18 000TeritoriyaPlosha 103 000 km 108 me suhodil 97 vodi 3 Morske uzberezhzhya 4970 kmDerzhavnij kordon 0 kmRelyefTip goristijNajvisha tochka gora Gvannadalshnukyur 2110 m Najnizhcha tochka Atlantichnij okean 0 m KlimatTip pomirnijVnutrishni vodiNajdovsha richka Tjoursau 230 km Najbilshe ozero Torisvatn 88 km InshePrirodni resursi riba gidroenergiya geotermalna energiya diatomitStihijni liha zemletrusi aktivnij vulkanizmEkologichni problemi zabrudnennya vod Cya stattya mistit pravopisni leksichni gramatichni stilistichni abo inshi movni pomilki yaki treba vipraviti Vi mozhete dopomogti vdoskonaliti cyu stattyu pogodivshi yiyi iz chinnimi movnimi standartami serpen 2020 NazvaDokladnishe Nazvi Islandiyi Oficijna nazva Respublika Islandiya Islandiya isl Lydveldid Island Island Nazva krayini pohodit vid nazvi odnojmennogo ostrova j perekladayetsya z islandskoyi yak Krizhana zemlya cherez veliku kilkist morskoyi krigi u fiordah Tak jogo nazvav norman norv Floki Vilgerdarson yakij u IX stolitti pislya 870 roku pobuvav j perezimuvav na ostrovi Spochatku ostriv nosiv nazvu Gardarsholm tobto ostriv Gardara za im yam drugogo pislya moreplavcya sho obstezhiv jogo shved Gardar Svavarsson Najdavnisha vidoma nazva Islandiyi Ejlenda isl Eylenda tobto prosto ostriv Nazva Vestmannovih ostroviv sho roztashovani poblizu pivdennogo uzberezhzhya krayini vkazuye na zaselennya v davninu ostrova irlandcyami yakih normani zvali vestmanami zahidnimi lyudmi Deyaki doslidniki zistavlyayut drevnyu krayinu Tule do yakoyi plavav Pifej z Islandiyeyu Istoriya doslidzhennya teritoriyiGeografichne polozhennyaIslandiya ne maye suhoputnogo derzhavnogo kordonu na shodi omivayetsya vodami Norvezkogo morya na pivdennomu zahodi Irmingera na pivdni bezposeredno vodami Pivnichnoyi Atlantiki na pivnochi Grenlandskogo morya Pivnichnogo Lodovitogo okeanu na zahodi Islandiya vidokremlyuyetsya vid ostrova Grenlandiya Danskoyu protokoyu Zagalna dovzhina morskogo uzberezhzhya 4970 km Teritoriya ostrova dosit kompaktna najbilsha protyazhnist z pivnochi na pivden stanovit 310 km zi shodu na zahid 500 km Karta Islandiyi vid OON angl Porivnyannya rozmiriv teritoriyi ta SShA Istoriya rozshirennya viklyuchnoyi ribalskoyi zoni Zgidno z Konvenciyeyu Organizaciyi Ob yednanih Nacij z morskogo prava UNCLOS 1982 roku protyazhnist teritorialnih vod krayini vstanovleno v 12 morskih mil 22 2 km Viklyuchna ekonomichna zona vstanovlena na vidstan 200 morskih mil 370 4 km vid uzberezhzhya Kontinentalnij shelf 200 morskih mil 370 4 km vid uzberezhzhya abo do kontinentalnoyi brivki stattya 76 Islandiya nalezhit do Yevropejskogo kontinentu ale teritorialno vona blizhcha do Grenlandiyi za 287 km cherez Dansku protoku ostrova Pivnichnoyi Ameriki Farerski ostrovi najblizhchij suhodil Yevropi lezhat za 420 km vidstan do kontinentalnoyi chastini stanovit 970 km do Norvegiyi vidstan do kontinentu Pivnichna Amerika stanovit 1750 km Labrador Za 600 km na pivnichnij shid lezhit norvezkij ostriv Yan Mayen Cherez ostriv Islandiya prohodit bagato najkorotshih povitryanih shlyahiv spoluchennya mizh Yevropoyu ta Amerikoyu Napriklad najkorotshij shlyah mizh Kiyevom ta Nyu Jorkom Krajni punkti Dokladnishe Krajni tochki Islandiyi Chas Dokladnishe UTC0 2 godini riznici chasu z Kiyevom GeologiyaDokladnishe Geologiya Islandiyi Div takozh Ostriv Islandiya cinnij naochnij navchalnij posibnik z geologiyi Islandiya geologichno moloda krayina sho utvorilasya vnaslidok vulkanichnih viverzhen za ostanni 60 mln rokiv Ostriv roztashovanij nad plyumom Islandskoyi garyachoyi tochki Seredinno Atlantichnogo hrebta Geologichno vin ye chastinoyu dvoh kontinentalnih plit sho rozhodyatsya Pivnichnoamerikanskoyi ta Yevrazijskoyi Ostriv skladayetsya z bazaltu nizkokremnezemovoyi lavi pov yazanoyi z lavovimi viverzhennyami yak i na Gavayah Shidni i zahidni najdrevnishi rajoni ostrova zajmayut plato i nizki gori skladeni tretinnimi bazaltami Centralna chastina ostrova zavshirshki 100 150 km ce prodovzhennya riftu Seredinno Atlantichnogo hrebta zona molodogo chetvertinnogo vulkanizmu Vona skladena i brekchiyami sho utvorilisya v rezultati pidvodnih vulkanichnih viverzhen Tektonichna shema Islandiyi Geologichna karta Islandiyi 1901 rik Sirchane geotermalne ozero Seredinnookeanichnij rozlom na poverhni suhodolu u Tingvetliri Vulkanichnij ostriv Syurtsej 1999 rik Mizh Islandiyeyu i Farerskimi ostrovami lezhit Farersko Islandskij porig yakim Pivnichnij Lodovitij okean vidmezhovuyetsya vid Atlantichnogo Na pivnichnij shid prostyagayetsya glibokovodna najbilsha glibina 3970 m a na pivden najbilsha glibina 5023 m Korisni kopalini Dokladnishe Nadra Islandiyi bagati na ryad korisnih kopalin diatomit Na ostrovi takozh vidkriti neznachni pokladi sirki islandskogo shpatu torfu piskovikiv glini ceolitiv halcedonu Sejsmichnist Dokladnishe Sejsmichnist Islandiyi Islandiya roztashovana nad Seredinno Atlantichnim hrebtom i ye garyachoyu sejsmichnoyu ta vulkanichnoyu tochkoyu oskilki dvi pliti ruhayutsya u protilezhnih napryamkah Bilshist sejsmichnih vognish harakterizuyutsya nechastimi 4 5 balnimi zemletrusami Vulkanizm Div takozh Vulkani Islandiyi Islandiya ye geologichno visokoaktivnoyu zonoyu z velikoyu kilkistyu vulkaniv blizko 200 bagato z nih produkuyut riolit ta andezit Vulkanichni viverzhennya na teritoriyi Islandiyi traplyayutsya priblizno odin raz na 5 rokiv Blizko 30 vulkaniv vivergali lavu i popil vprodovzh ostannih 1000 rokiv A za ostanni 12 tis rokiv aktivnist proyavili 150 Na ostrovi predstavleni majzhe vsi tipi vulkaniv sho zustrichayutsya na Zemli Odni vulkani mayut konusopodibnu formu Gvannadalshnukyur inshi tipovi shitovi vulkani treti nalezhat do trishinuvatogo tipu 25 kilometrovij lancyug iz bilsh nizh 100 krateriv vulkana Laki Najbilsh harakternimi ye lancyuzhki krateriv sho vinikli v rezultati viverzhen vzdovzh trishin i rozlomiv Tretina lavi na planeti za ostanni 500 rokiv vililas same v Islandiyi Viverzhennya vulkana Laki u 1783 1784 rokah sprichinilo golod cherez yakij zaginulo blizko chverti naselennya ostrova viverzhennya sprichinilo hmari pilu ta imli sho poshirilasya na bilshu chastinu Yevropi chastini Aziyi ta Afriki vprodovzh kilkoh misyaciv pislya viverzhennya Potoki lavi zalili 565 km teritoriyi ostrova Ce viverzhennya vvazhayetsya najbilshim viverzhennyam lavi v istoriyi lyudstva Vulkanichna sistema Islandiyi Kaldera vulkana Ask ya Vulkan Gekla Pivnichnij krayevid vulkana Krapla Odin z vulkanichnih konusiv vulkana Laki Viverzhennya vulkana Ejyaf yatlajokyutl 2010 roku Najvidomishij islandskij vulkan Gekla roztashovanij za 110 km vid Rejk yavika v 1947 1948 rokah prodovzhuvalos bilshe roku lava zalila ploshu v 230 km Hmara popelu ta pari v pershi 20 hvilin viverzhennya syagnula 30 km visoti Cherez te sho vershina vulkana vkrita lodovikom viverzhennya suprovodzhuvalos velikim pavodkom na richkah ta shodzhennyam seliv jokulhlaupiv U 1970 roci vidbulosya povtorne viverzhennya vulkana Surtsej odin iz najmolodshih ostroviv u sviti Nazvanij na chest mitologichnogo personazha Surta Pidkovopodibnij ostriv visotoyu 145 m vinik nad poverhneyu okeanu poblizu pivdennogo uzberezhzhya vnaslidok seriyi vulkanichnih viverzhen mizh 8 listopada 1963 ta 5 chervnya 1968 roku Zadlya zberezhennya ta unikalnoyi mozhlivosti doslidzhennya zaselennya ostrova biotoyu jogo mayut pravo vidviduvati lishe naukovci 1973 roku vnaslidok silnogo viverzhennya vulkan na ostrovi Hejmaej bulo zrujnovane poselennya Vestmannaejyar Piznishe vidnovlene 21 bereznya 2010 roku pochalosya pershe vid 1821 roku viverzhennya vulkana Ejyaf yatlajokyutl sho zmusilo 600 lyudej pokinuti svoyi domivki Cherez nastupni viverzhennya 14 kvitnya sotni lyudej bulo evakujovano Hmara vulkanichnogo popelu nakrila znachnu chastinu Yevropi cherez sho na yakijs chas bulo obmezheno abo zupineno aviaspoluchennya v usih krayinah kontinentu za vinyatkom Portugaliyi ta Greciyi Naprikinci bereznya 2024 roku na islandskomu pivostrovi Rejk yanesi prodovzhuvalosya viverzhennya vulkanu plosha yakogo postijno zbilshuyetsya Za povidomlennyam vidannya Newsweek dva aktivni krateri vulkana vivergalisya vzhe kilka raziv za ostanni dekilka misyaciv Seriya viverzhen pochalasya she 18 grudnya 2023 roku a potim vulkan aktivizuvavsya prinajmni she trichi 14 sichnya 8 lyutogo ta 16 bereznya 2024 roku Na poverhni ostrovu utvorilasya trishina dovzhinoyu blizko 2 km z yakoyi postijno vitikaye lava vipalyuyuchi zemlyu navkolo Narazi yiyi potoki vzhe nebezpechno nablizilisya do najblizhchogo mista Grindavik Eksperti z Nacionalnoyi zemelnoyi sluzhbi Islandiyi opracyuvali suputnikovi dani vid 27 bereznya yaki pokazuyut sho plosha lavovogo polya todi stanovila 5 99 km a ob yem lavi vid pochatku viverzhennya 25 7 1 9 mln m Serednya shvidkist vitikannya lavi z krateriv bula ocinena v 7 8 0 7 m s sho duzhe zistavno zi shvidkistyu vitikannya pid chas pershoyi fazi viverzhennya Geldingadalira 2021 roku povidomili v Islandskomu meteorologichnomu byuro Do najvidomishih vulkaniv takozh nalezhat Krapla Katla Ask ya Eldfetl Grimsvotn Gejzeri Div takozh Viverzhennya Gejsira v chiya nazva stala uzagalnenoyu V Islandiyi bagato dzherel vihodu peregritogo vodyanoyi pari garyachih dzherel 250 i gejzeriv zokrema Gejsir vid nazvi yakogo v ukrayinskij ta bagatoh inshih movah z yavilosya same slovo gejzer Ranishe vin vikidav garyachu vodu na visotu 40 50 m ale v 1970 h rokah jogo aktivnist znachno zmenshilas Pislya seriyi zemletrusiv 2000 roku splyachij Gejsir znovu pochav svoyi viverzhennya Takozh vidomij gejzer Strokkur yakij vishtovhuye vodu kozhni 5 10 hvilin Dzherelo Dejldartunguhver isl Deildartunguhver poblizu Borgarf yardaru maye debet 250 l s Geotermalni vodi vikoristovuyut zadlya opalennya domivok i teplic Polya sirchanih fumarol solfatariv priurocheni lishe do rajoniv molodogo vulkanizmu RelyefDokladnishe Islandiya tipova vulkanichna krayina yaskravi ta barvisti landshafti yakoyi utvoreni svoyeridnim poyednannyam subarktichnogo polozhennya ostrova aktivnim vulkanizmom suchasnim zledeninnyam i velikoyu kilkistyu vologi v povitri U relyefi krayini vidilyayutsya girska vnutrishnya neobzhita chastina i priberezhni obzhiti rivnini po periferiyi ostrova Platopodibnij harakter poverhni najkrashe zberigsya na pivnichnomu zahodi todi yak na shodi i na pivnochi centralnoyi chastini ostrova relyef nabuvaye alpijskogo viglyadu Seredni visoti 557 m najnizhcha tochka riven vod Atlantichnogo okeanu 0 m najvisha tochka gora Gvannadalshnukyur 2 109 6 m Vnutrishnya chastina Islandiyi Islandske plato 600 800 m ye holodnim i nepridatnim dlya zhittya poyednannyam pisku ta gir Na periferiyi gori i plato rozchlenovani glibokimi zvivistimi dolinami i fjordami V zoni chetvertinnogo vulkanizmu perevazhayut vulkanichni masivi visotoyu 1200 1800 m nad rivnem morya Najvisha tochka ostrova gora Gvannadalshnukyur 2 109 6 m na vulkanichnomu masivi Erajfajokutl na pivdni lodovika Vatnajokyudl Priblizno desyatu chastinu ostrova zajmayut misyachni landshafti lavovih poliv Najbilshe take pole plosheyu 4 tis km roztashovuyetsya majzhe v samomu serci krayini Relyef Islandiyi 3D modelyuvannya relyefu Islandiyi Relyefna karta Islandiyi v primishenni meriyi Rejk yavika Topografichna karta Islandiyi Suputnikovij znimok poverhni krayini Najvishi gori Gvannadalshnukyur 2109 6 m pidnyatij kraj kalderi vulkana Erajfajokutl Bardarbunga 2000 m 1920 m 1833 m Gofsjokutl 1765 m Gerdubrejd 1682 m 1675 m Ejyaf yatlyajokutl 1666 m 1540 m 1538 m 1510 m Gekla 1491 m U prilodovikovih rajonah poshireni pishano shebenisti zandrovi rivnini donni bokovi j kincevi moreni Girski potoki blukayut cimi rivninami postijno zminyuyuchi vlasni richisha tomu landshaft tut zminyuyetsya pislya kozhnogo pavodku Rivninni teritoriyi na uzberezhzhi zajmayut najbilshu ploshu na pivdennomu zahodi Tam skoncentrovani najbilshi silskogospodarski ugiddya krayini Gvannadalshnukyur Karta krutizni shiliv Uzberezhzhya Div takozh Uzberezhzhya ostrova maye dovzhinu 4 970 km poznacheno bagatma fiordami v yakih roztashovano bilshist poselen Na pivnichnomu zahodi pivnochi i shodi skelyasti beregi rozchlenovani chislennimi zatokami fiordami i ostrovami U vnutrishni chastini bagatoh fiordiv zahodyat gachkopodibni galechnikovi kosi voni zahishayut prirodni gavani vid shtormiv Na takih kosah virosli priberezhni mista ta selisha Pivdenno zahidni i pivdenni beregi Islandiyi pishani virivnyani prirodni gavani vidsutni Na pivnichnomu shodi velika zatoka na zahodi zatoka Fahsafloui na uzberezhzhi yakoyi roztashovanij Rejk yavik Brejda fiord najbilshij fiord Islandiyi Znachni fiordi pivnochi Toponimiya uzberezhzhya isl Golovni fiordi krayini isl Fiord Skeli pivostrova na pivdennomu uzberezhzhi Chorni piski plyazhu Vik Ostrovi Dokladnishe Ostrovi Islandiyi Do skladu Islandiyi vhodyat 30 malih ostroviv vklyuchno z malozaselenimi ostrovom Grimsej ta arhipelagom Vestmannovih ostroviv za najbilshim ostrovom Na pivdennomu shodi roztashovuyetsya ostriv Na pivdennomu zahodi Najviddalenishij ostriv Islandiyi lezhit na pivnochi za polyarnim kolom Najmolodshij ostriv lezhit pivdennishe Islandiyi na riftovi Seredinno Atlantichnogo hrebta KlimatDokladnishe Teritoriya Islandiyi lezhit u pomirnomu klimatichnomu poyasi krayinij pivnichnij zahid u subpolyarnomu V Islandiyi perevazhayut cilij rik pomirni povitryani masi ta zahidnij masoperenos Znachni sezonni amplitudi temperaturi povitrya Vidnosno tepla zima z nestijkoyu pogodoyu shtormovimi vitrami snigovim pokrivom Vidnosno proholodne lito z bilsh yasnoyu pogodoyu Zvolozhennya rivnomirne za sezonami nadmirne Na pivnichnomu zahodi vzimku perevazhayut polyarni Dosit veliki richni amplitudi temperaturi povitrya proholodne sire lito z tumanami na uzberezhzhyah vitryana vologa zima Sonyachna radiaciya angl Klimatichna karta Islandiyi za Keppenom Islandiya vzimku z kosmosu Klimat ostrova dovoli m yakij sho poyasnyuyetsya teployu techiyeyu Irmingera gilkoyu Pivnichnoatlantichnoyi techiyi Vona znachno pidnimaye richni temperaturi porivnyano z bilshistyu inshih misc na cij shiroti na planeti Na uzberezhzhi subpolyarnij morskij klimat Do misc iz podibnim klimatom nalezhat Aleutski ostrovi Alyaska v Pivnichnij Americi ta Vognyana zemlya v Pivdennij Americi hocha ci regioni roztashovani blizhche do ekvatora Nezvazhayuchi na blizkist do Arktiki uzberezhzhya Islandiyi zalishayetsya vilnim vid krigi vzimku Nastupi lodu ye ridkisnimi ostannij takij vipadok trapivsya 1969 roku na pivnichnomu uzberezhzhi Ce pov yazano iz znachnim poteplinnyam klimatu pochinayuchi vid 1920 h rokiv Richna norma atmosfernih opadiv stanovit 1300 2000 mm na pivdennomu uzberezhzhi 500 750 mm na pivnichnomu Nad visokimi lodovikami do 4000 mm na rik Nizinni vnutrishni rajoni na pivnochi ye najsuhishimi Snigopadi bilsh pritamanni pivnichnij chastini nizh pivdennij Isnuye riznicya mizh klimatichnimi osoblivostyami riznih chastin ostrova Zagalom pivdenne uzberezhzhya ye teplishim vologishim ta bilsh vitryanim nizh pivnichne Serednorichni temperaturi ne opuskayutsya nizhche 2 3 C Serednya temperatura lyutogo najholodnishogo misyacya v Rejk yaviku stanovit 0 6 C Vzimku chasti doshi navit grozi Centralne plato ye najproholodnishoyu chastinoyu krayini Snig tut ne tilki vipadaye i lezhit blizko 5 misyaciv ale j nakopichuyetsya v lodovikah Pivnichna ta shidna chastini ostrova zagalom holodnishi nizh pivdenna i zahidna cherez diyu holodnoyi Shidno Grenlandskoyi techiyi Lito proholodne j sire Serednorichna temperatura lipnya najteplishogo misyacya stanovit 10 C Navit v tepli dni na uzberezhzhi temperatura povitrya ridko perevishuye 20 C Cherez pripolyarne polozhennya ostrova jogo chasto nazivayut krayinoyu nichnogo soncya v pivnichnih rajonah vlitku sposterigayetsya polyarnij den bili nochi U serpni dovoli chasti polyarni syajva Najvisha temperatura povitrya 30 5 C zareyestrovana 22 chervnya 1939 roku v na pivdenno shidnomu uzberezhzhi Najnizhchu temperaturu 38 C zareyestruvali 22 sichnya 1918 roku v ta v pivnichno shidnij vnutrishnij chastini Temperaturnimi rekordami Rejk yavika ye 26 2 C 30 lipnya 2008 roku ta 24 5 C 21 sichnya 1918 roku Cherez blizkist morya i chastim prohodzhennyam cikloniv pogoda v Islandiyi zminyuyetsya dosit shvidko Bilshistyu vona proholodna j vologa sucilna hmarnist doshi silni vitri postijni tumani ale tak samo shvidko vona mozhe stati yasnoyu bezhmarnoyu bez zhodnih kolivan povitrya Islandiya ye chlenom Vsesvitnoyi meteorologichnoyi organizaciyi WMO v krayini vedutsya sistematichni sposterezhennya za pogodoyu Vnutrishni vodiDokladnishe Velika kilkist vologi sprichinila utvorennya na ostrovi chislennih bolit ozer gustoyi richkovoyi merezhi girskih lodovikiv Zagalni zapasi vidnovlyuvanih vodnih resursiv gruntovi i poverhnevi prisni vodi stanovlyat 170 km Dani pro ploshu zroshuvanih zemel v krayini stanom na 2012 rik vidsutni Gidrografichna merezha Islandiyi Richki Dokladnishe Richki Islandiyi Richki j potoki pivdnya krayini nalezhat basejnu Atlantichnogo pivnochi Pivnichnogo Lodovitogo okeanu Bilshist richok berut svoyi vitoki na krayah lodovikiv i zhivlyatsya talimi lodovikovimi vodami Tomu v najteplishi misyaci roku v lipni serpni na takih richkah prohodyat burhlivi pavodki Pid chas pidlodovikovih vulkanichnih viverzhen i pri prorivi krizhanih grebel prilodovikovih ozer velichezni masi talih vod takozh sprichinyuyut burhlivi pavodki Najdovshi richki Islandiyi Tjoursau 287 km 206 km Kvitau z 185 km Sk yaulvandaflout 178 km 150 km Potencijni zapasi gidroenergiyi richok krayini 3 5 mln kVt Ranishe dlya budivnictva gidroelektrostancij v Islandiyi vikoristovuvali richki gruntovogo zhivlennya z nevelikimi sezonnimi kolivannyami rivnya vodi Piznishe pochalosya osvoyennya richok lodovikovogo zhivlennya Najbilshi GES zbudovani na richkah Sog i Tjoursau potuzhnistyu 210 MVt Krayevid richki Tjoursau Richka Dolina richki Richka Sk yaulvandaflout Mist cherez Vodospadi Dokladnishe Richki Islandiyi porozhisti z velikoyu kilkistyu vodospadiv i perekativ na ustupah bazaltovih porid Najvishi vodospadi Glimur 190 m 122 m na richci Fossau 110 m 65 m Skougafoss 62 m Dettifoss 44 m zolotij vodospad Gulfoss 32 m sistema iz dvoh kaskadiv Godafoss 12 m Vodospadi Islandiyi Skougafoss Dettifoss Gulfoss Godafoss Glimur Ozera Dokladnishe Ozera Islandiyi Ozera ta lodoviki zajmayut 14 3 teritoriyi Najgolovnishi ozera Torisvatn 88 km Tingvatlyavatn 84 km 57 km 53 km Mivatn 37 km greblya yakogo utvorena lavovimi potokami najglibshe z islandskih ozer 220 m Esk yuvatn 11 km Zagalna poverhnya ozer na ostrovi stanovit 2 757 km Poblizu ozera Mivatn znahodyatsya chorni lavovi skeli bashti Dimmuborgir Zamok moroku Ozera Islandiyi Torisvatn Lagarflout Tingvatlyavatn Klejvarvatn Esk yuvatn Mivatn Bolota Dokladnishe Lodoviki Dokladnishe Lodoviki Islandiyi Zagalna plosha lodovikiv Islandiyi stanom na 2013 rik stanovit 11 922 km priblizno desyata chastina ploshi ostrova vkrita nimi Najbilshij lodovik Vatnajokyudl z plosheyu lodovikovoyi shapki 8 4 tis km ye tretim najbilshim lodovikom na planeti pislya Antarktichnogo i Grenlandskogo lodovikovih shitiv Jogo tovsha syagaye 1070 m Inshi lodoviki krayini Mirdalsjokyudl i Ostanni dva vkrivayut aktivni vulkani Lodoviki Islandiyi Karta lodovikiv Islandiyi Mirdalsjokyutl Ejyaf yatlajokyutl shostij za velichinoyu lodovik Islandiyi Gruntovi vodiGruntiDokladnishe Grunti Islandiyi mineralni lesovogo tipu chastkovo bolotni zbagacheni mineralnim materialom pohidnim vid vulkanichnogo popelu chastkovo piluvati i pishanisti Zagalom nalezhat do grupi tundrovo gleyevih Virubka lisiv pogirshennya klimatu pid chas malogo lodovikovogo periodu i nadmiru intensivnij vipas ovec prizveli do eroziyi ta vtrati verhnogo sharu gruntu Vidtak bagato ferm zakinuto teritoriyi krayini strazhdayut vid eroziyi gruntiv z nih odna shosta vzhe ye nepridatnimi dlya vikoristannya RoslinnistDokladnishe Flora Islandiyi Div takozh Fitogeografichno Islandiya nalezhit do Golarktichnogo carstva Zgidno z doslidzhennyam Vsesvitnogo fondu dikoyi prirodi teritoriya ostrova nalezhit do ekoregionu ta alpijskih luk Lishe 23 ostrova vkrito roslinnistyu yaka v osnovnomu vkrivaye pasovisha 550 km de regulyarno vipasayut hudobu inshe tundra Flora ostrova nalichuye 440 vidiv vishih roslin Bilshist z nih yevropejskogo pohodzhennya relikti lodovikovoyi epohi Rivninni nizovini zajmayut bolota ta luki Vnutrishni rajoni lavovih poliv ta zandrovih rivnin ne mayut roslinnogo pokrivu lishe mhi ta lishajniki na bazaltah Velika kilkist yagid buzina polunici chornici angelika Tundrova roslinnist rivnin na nebokrayi siluet shitovogo vulkana Sk yauldbrejd Vtorinni lisi na misci zvedenih Girska tundra ta veresovniki Arktichna pustelya Centralnogo plato Najbilsh pritamannim dlya ostrova derevom ye bereza puhnasta Betula rubescens yaka formuye znachnu chastinu lisiv razom iz osikoyu gorobinoyu zvichajnoyu yalovcem zvichajnim karlikovoyu berezoyu Betula nana ta inshimi nevelichkimi derevami Voni pidijmayutsya v gori do visoti 400 600 m Koli pochalosya zaselennya ostrova vin buv gusto vkritij berezovimi lisami Naprikinci XII stolittya Ari Torgilsson u Knizi pro islandciv opisuye yiyi yak zalisnenu vid gori do morya Postijna lyudska prisutnist zrujnuvala izolovanu ekosistemu Stolittyami lisi virubuvali dlya vikoristannya yak palnogo ta materialu Teper zalishilosya lishe dekilka nevelikih berezovih lisiv u izolovanih rezervatah na pivnichnomu shodi 6 teritoriyi Posadka novih lisiv zdebilshogo yak vitrozahisnih zbilshila yihnyu kilkist prote ne do pochatkovih rivniv Deyaki z novih nasadzhen mistyat introdukovani vidi derev Lishajniki na kaminnyah Driada vosmipelyustkova Podushka Silene acaulis Introdukovanij amerikanskij lyupin mizh pivdennim shilom Vatnajokyudlya ta morskim uzberezhzhyam tipovij landshaft ostannogo zledeninnya Bagati subarktichni lisi berezi i gorobini sho z 3 storin otocheni lodovikom napovneni riznimi ptahami Zemelni resursi Islandiyi ocinka 2011 roku pridatni dlya silskogospodarskogo obrobitku zemli 18 7 orni zemli 1 2 bagatorichni nasadzhennya 0 zemli sho postijno vikoristovuyutsya pid pasovisha 17 5 zemli zajnyati lisami i chagarnikami 0 3 inshe 81 Tvarinnij svitDokladnishe Div takozh Ssavci Islandiyi Zoogeografichno teritoriya krayini nalezhit do Golarktichnoyi oblasti Koli na ostriv pribuli pershi poselenci z velikih tvarin jogo naselyav lishe pesec yakij prijshov na ostriv v kinci lodovikovogo periodu zamerzlim morem U ridkisnih vipadkah na ostrovi sposterigali kazhaniv zanesenih na ostriv vitrami prote voni ne spromozhni rozmnozhuvatisya tut Diki tvarini ostrova pesci amerikanska norka zdichavila u 1930 roci mishi Mus islandicus Nils lemingi pacyuki kroliki pivnichni oleni zavezeni na ostriv 1770 roku z norvezkoyi Laplandiyi dika populyaciya yakih meshkaye pivnichnishe Vatnajokudlya Do tvarinnogo svitu Islandiyi nalezhat miscevi svijski tvarini islandskij kin ta Islandski korovi vidznachayutsya velikimi nadoyami moloka ta klimatichnoyu vitrivalistyu Bili vedmedi takozh traplyalisya na ostrovi voni priplivali na ajsbergah z Grenlandiyi prote stabilna populyaciya vidsutnya U chervni 2008 roku bulo pomicheno 2 bilih vedmediv Na zahidnomu uzberezhzhi ye veliki lezhbisha tyuleniv sirogo Halichoerus grypus i zvichajnogo Phoca vitulina Karta vilovu promislovih morskih rib Polyarnij pesec Islandski koni Islandski vivci Tupik Na ostrovi vidsutni zavezeni reptilij ta amfibij V Islandiyi vidomo 1 300 vidiv komah sho znachno menshe nizh u inshih krayinah Ce obumovlyuyetsya ostrivnim polozhennyam krayini Ornitofauna Div takozh Ptahi Islandiyi Ptahi osoblivo morski zajmayut pomitne misce v islandskij fauni Na ostrovi nalichuyetsya 227 vidiv ptahiv 76 z yakih gnizdyatsya Na rivninah bolotni j vodoplavni ptahi na morskih skelyastih uzberezhzhyah ptashini bazari ipatki pomorniki kajri gagarki ta Tundrova kuripka Lagopus muta zaselila uves ostriv yiyi chiselnist kolivayetsya z periodichnistyu u 10 rokiv Pivnichnoamerikanskimi vidami kachok ostrova ye Bucephala islandica yakij vlashtovuye svoyi gnizda v duplah derev v rozshelinah bazaltovih skel Histrionicus histrionicus yaka zhive poblizu richok i shvidkoplinnih strumkiv Bilya pidnizhzhya vulkana Gofsijokudl vkritogo lodovikami v samomu centri ostrova u verhiv yi richki Teursau roztashovuyetsya spravzhnya oaza osokovih luk z i bolotistih marshiv Na zemli bagatokutniki kaminnya slidi Nizkorosli verbi Salix glauca S lanata S herbacea vodyanka Empetrum nigrum na pagorbah dayut pritulok 31 vidu ptahiv 16 z yakih rozmnozhuyutsya do polovini svitovoyi populyaciyi u 50 tis lebid klikun Cygnus cygnus poberezhnik chornogrudij Calidris alpina moryanka Clangula hyemalis Na beregah pivnichno shidnogo ozera Mivatn gnizditsya do 140 tis kachok 14 vidiv kachka sira Anas strepera shirokoniska Anas clypeata turpan Melanitta fusca pirnikoza chervonoshiya Podiceps auritus Ihtiofauna Div takozh Bagato vidiv ribi blizko 150 naselyaye milini navkolo ostrovu Triska piksha sajda morskij okun sibas krevetki oseledec skladayut osnovu vilovu a ribna promislovist stanovit osnovnu chastinu pributku islandskoyi ekonomiki sho daye polovinu eksportnogo pributku Za richnim vilovom ribi na dushu naselennya Islandiya zajmaye pershe misce v sviti U drugij polovini XX stolittya Islandiya neodnorazovo vstupala v z Velikoyu Britaniyeyu 1972 roku Islandiya rozshirila zgidno iz normami mizhnarodnogo morskogo prava vlasnu viklyuchnu ekonomichnu zonu do 50 morskih mil 1975 roku do 200 Z m yasa grenlandskoyi akuli Somniosus microcephalus gotuyut nacionalnu islandsku stravu hakarl U richkah ta ozerah ostrova vodyatsya forel i losos Periodichno praktikuyut kitobijnij promisel razom iz naukovim polyuvannyam na kitiv Sposterezhennya turistiv za kitami stalo vazhlivoyu chastinoyu islandskoyi ekonomiki vid 1997 roku Ohorona prirodiDokladnishe V Islandiyi stvoreno 4 nacionalni parki Vatnajokutl Snajfetlsjokutl Tingvetlir misyachni vulkanichni landshafti i Jokulsarglyuvur Isnuyut zapovidniki rezervati i pam yatki prirodi Islandiya ye uchasnikom ryadu mizhnarodnih ugod z ohoroni navkolishnogo seredovisha Konvenciyi pro transkordonne zabrudnennya povitrya CLRTAP Konvenciyi pro biologichne riznomanittya CBD Ramkovoyi konvenciyi OON pro zminu klimatu UNFCCC Kiotskogo protokolu do Ramkovoyi konvenciyi Konvenciyi OON pro borotbu z opustelyuvannyam UNCCD Konvenciyi pro mizhnarodnu torgivlyu vidami dikoyi fauni i flori sho perebuvayut pid zagrozoyu zniknennya CITES Bazelskoyi konvenciyi protidiyi transkordonnomu peremishennyu nebezpechnih vidhodiv Konvenciyi z mizhnarodnogo morskogo prava pro zapobigannya zabrudnennyu morya skidannyam vidhodiv Monrealskogo protokolu z ohoroni ozonovogo sharu MARPOL Ramsarskoyi konvenciyi iz zahistu vodno bolotnih ugid Uryadom krayini pidpisani ale ne ratifikovani mizhnarodni ugodi shodo Konvenciyi pro zaboronu vijskovogo vplivu na prirodne seredovishe ENMOD Stihijni liha ta ekologichni problemiDokladnishe Na teritoriyi krayini sposterigayutsya nebezpechni prirodni yavisha i stihijni liha zemletrusi vulkanichna aktivnist ostriv lezhit v zoni transatlantichnogo spredingu najbilsh aktivni vulkani Gekla i Grimsvoten viverzhennya velikih mas popelu vulkanom Ejyafyatlajokudl 1667 m 2010 roku sprichinilo kolaps aviaperevezen v Yevropi potencijne viverzhennya vulkana Katla 1512 m Viverzhennya vulkana Ejyaf yatlajokyutl 2010 roku Sered ekologichnih problem varto vidznachiti zabrudnennya vod mineralnimi dobrivami nedostatnij riven ochistki pobutovih stokiv Fiziko geografichne rajonuvannyaDiv takozh U fiziko geografichnomu vidnoshenni teritoriyu Islandiyi mozhna rozdiliti na rajoni sho vidriznyayutsya odin vid odnogo relyefom klimatom roslinnim pokrivom Div takozhPivnichna Yevropa SkandinaviyaPrimitkiIceland Geography Factbook Kotlyakov V M 2006 ros Islandiya Enciklopedicheskij slovar v 86 t 82 t i 4 dop SPb F A Brokgauz I A Efron 1890 1907 ros Pospelov E M 2005 Atlas svitu 2005 Part II angl United Nations Convention on the Law of the Sea N Y United Nations Data zvernennya 21 lyutogo 2017 roku Part VI angl United Nations Convention on the Law of the Sea N Y United Nations Data zvernennya 21 lyutogo 2017 roku Time zone converter angl Kalkulyator riznici v chasi mizh dvoma punktami The Time Now 2017 20 June Data zvernennya 21 grudnya 2017 roku Islandiya Girnichij enciklopedichnij slovnik u 3 t za red V S Bileckogo D Shidnij vidavnichij dim 2004 T 3 S 3 ISBN 966 7804 78 X Strany i narody Tom 2 1981 Iceland Volcano Lava Flows Revealed in NASA Images Published Apr 04 2024 at 11 00 AM EDT Velichezne viverzhennya vulkana v Islandiyi NASA pokazalo yakij viglyad ce maye z kosmosu foto Avtor Irina Ignatova 05 04 2024 23 53 Atlas Geografiya materikiv i okeaniv 2014 FGAM 1964 Members angl World Meteorological Organization WMO Data zvernennya 22 lyutogo 2017 roku Ramsar Sites Information Service angl 8 bereznya 2019 roku rsis ramsar org Convention on Wetlands Data zvernennya 8 bereznya 2019 roku LiteraturaUkrayinskoyu Atlas svitu golov red zav red vidp red K DNVP Kartografiya 2005 336 s ISBN 9666315467 Atlas 7 klas Geografiya materikiv i okeaniv Ukladachi N I Chanceva K DNVP Kartografiya 2014 Byelozorov S T Geografiya materikiv K Visha shkola 1971 371 s Fizichna geografiya materikiv i okeaniv navch posib dlya studentiv VNZ u 2 ch N Nizhinskij derzhavnij universitet im Mikoli Gogolya 2013 306 s ISBN 978 617 527 106 3 Islandiya Girnichij enciklopedichnij slovnik u 3 h tt za red V S Bileckogo D Shidnij vidavnichij dim 2004 T 3 752 s ISBN 966 7804 78 X Krayinoznavchij slovnik dovidnik 5 te vid pererob i dop K Znannya 2008 839 s ISBN 978 966 346 330 8 Fizichna geografiya materikiv ta okeaniv pidruch dlya stud vish navch zakl u 2 t za red P G Shishenka K Vidavnictvo Kiyivskogo nac un t im T Shevchenka 2010 T 2 Yevropa 464 s ISBN 978 966 439 273 7 Panasenko B D Fizichna geografiya materikiv navch posib v 2 ch V EkoBiznesCentr 1999 200 s Yurkivskij V M Regionalna ekonomichna i socialna geografiya Zarubizhni krayini Pidruchnik 2 ge K Libid 2001 416 s ISBN 966 06 0092 5 Anglijskoyu angl The Encyclopedia of World Geography Andromeda 2002 288 s ISBN 1871869587 Rosijskoyu ros Vodohranilisha M Mysl 1987 326 s Priroda mira ros Alisov B P Kurs klimatologii v 3 h tt pod red L Gidrometizdat 1954 T 3 Klimaty zemnogo shara 320 s ros Aprodov V A Vulkany M Mysl 1982 368 s Priroda mira ros Aprodov V A Zony zemletryasenij M Mysl 2010 462 s Priroda mira ISBN 978 5 244 01122 7 ros Bukshtynov A D Krylov G V Lesa M Mysl 1981 316 s Priroda mira ros Vlasova T V Fizicheskaya geografiya materikov S prilegayushimi chastyami okeanov Evraziya Severnaya Amerika 4 e pererab M Prosveshenie 1986 417 s ros Gvozdeckij N A Karst M Mysl 1981 214 s Priroda mira ros Gvozdeckij N A Golubchikov Yu N Gory M Mysl 1987 400 s Priroda mira ros Genshaft Yu S Saltykovskij A Ya Islandiya Glubinnoe stroenie evolyuciya i intruzivnyj magmatizm M GEOS 363 s ISBN 5 89118 098 7 ros Dobrynin B F Fizicheskaya geografiya Zapadnoj Evropy M Uchpedgiz 1948 415 s ros Ledniki M Mysl 1989 448 s Priroda mira ISBN 5 244 00315 1 ros Geograficheskij enciklopedicheskij slovar geograficheskie nazvaniya pod red A F Tryoshnikova 2 e izd dop M Sovetskaya enciklopediya 1989 585 s ISBN 5 85270 057 6 ros Isachenko A G Landshafty M Mysl 1989 504 s Priroda mira ISBN 5 244 00177 9 ros Kaplin P A Leontev O K Berega M Mysl 1991 480 s Priroda mira ISBN 5 244 00449 2 ros Karri Lindal K Evropa M Progress 1981 334 s Kontinenty na kotoryh my zhivem ros Slovar sovremennyh geograficheskih nazvanij pod obshej redakciej akad V M Kotlyakova Ekaterinburg U Faktoriya 2006 ros Litvin V M Lymarev V I Ostrova M Mysl 2010 288 s Priroda mira ISBN 978 5 244 01129 6 ros Lobova E V Habarov A V Pochvy M Mysl 1983 304 s Priroda mira ros Maksakovskij V P Geograficheskaya kartina mira Kniga I Obshaya harakteristika mira M Drofa 2008 495 s ISBN 978 5 358 05275 8 ros Maksakovskij V P Geograficheskaya kartina mira Kniga II Regionalnaya harakteristika mira M Drofa 2009 480 s ISBN 978 5 358 06280 1 ros Islandiya Pospelov E M Toponimicheskij slovar M AST 2005 229 s ISBN 5 17 016407 6 ros Serebryanyj L R Islandiya Strany i narody Zarubezhnaya Evropa Obshij obzor Severnaya Evropa Redkol V P Maksakovskij S A Tokarev otv red i dr M Mysl 1981 269 s Strany i narody 180 tis prim ros Serebryannyj L R Islandiya strana lyudi hozyajstvo M Mysl 1974 248 s ros Geografiya pod red prof A P Gorkina M Rosmen Press 2006 624 s Sovremennaya illyustrirovannaya enciklopediya ISBN 5 353 02443 5 ros Fiziko geograficheskij atlas mira M Akademiya nauk SSSR i Glavnoe upravlenie geodezii i kartografii GUGK SSSR 1964 298 s ros Enciklopediya stran mira glav red N A Simoniya M NPO Ekonomika RAN otdelenie obshestvennyh nauk 2004 1319 s ISBN 5 282 02318 0 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Geografiya Islandiyi Vikishovishe Atlas Islandiyi Karti Islandiyi angl Perry Castaneda Library Map Collection Data zvernennya 21 listopada 2017 roku Iceland angl arh 29 bereznya 2019 roku The World Factbook Washington D C Central Intelligence Agency 2017 20 June Data zvernennya 21 lyutogo 2019 roku ISSN 1553 8133 Dobirka publikacij pro Islandiyu ros Vokrug sveta Data zvernennya 23 grudnya 2017 roku European Digital Archive on the Soil Maps of the world angl ESDAC Data zvernennya 23 grudnya 2017 roku karti gruntovogo pokrovu Islandiyi Landmaelingar Islands Nakvaemni Notagildi Nyskopun angl 10 serpnya 2018 roku lmi is Data zvernennya 29 bereznya 2019 roku sajt