Королівство Бельгія — нейтральна держава світу на початку XX століття, яка з першого дня вторгнення імперських німецьких військ змушена була вступити до світового конфлікту й брала участь у воєнних діях до кінця Першої світової війни на боці Антанти.
Перша світова війна | |
---|---|
Антанта | |
![]() Американський пропагандистський плакат часів війни «Пам'ятай Бельгію» — натяк про «зґвалтування Бельгії», що закликає громадян країни на фінансову підтримку європейських країн, що б'ються з Німеччиною | |
Вступ у війну | |
Дата: | 4 серпня 1914 |
Причина: | вторгнення німецьких військ на територію нейтральної країни |
Вихід з війни | |
Дата: | 11 листопада 1918 |
Причина: | капітуляція Німеччини, закінчення Першої світової війни |
Результати | |
Результат: | перемога в Першій світовій війні у складі союзників |
Політичні зміни: | Бельгія втратила 4-те місце у світі за рівнем розвитку економіки; країна-банкрут з колосальним державним боргом та майже повністю знищеною промисловістю |
Територіальні зміни: | приєднаний регіон Ойпен-Мальмеді |
Політичне керівництво | |
Політичні лідери: | Альберт I Шарль де Броквіль Еміль Вандервельде Жуль Ренкін Жорж Тоніс |
Збройні сили | |
Збройні сили: | Бельгійська армія |
Командувачі: | Арман Декенінк Жерар Леман Леон де Вітте де Хелен Еміль Доссе де Сен-Жорж |
Битви: | Західний фронт Штурм Льєжа Облога Антверпена Прикордонна битва 1-ша Іпрська битва Битва на Ізері 2-га Іпрська битва Стоденний наступ |
Основним напрямом бельгійської зовнішньої політики на початку XX ст. було прагнення чітко додержуватися політики нейтралітету й виконувати покладені на нейтральну державу зобов'язання. Нейтралітет був сенсом існування королівства Бельгія, проте такий статус покладав на неї вельми відповідальне для малої країни завдання, беручи до уваги її стратегічно важливе географічне положення. «Вічний» нейтралітет Бельгії був визначений у 1831 році та закріплений 1839 року на Лондонській конференції Великими державами, які виступили гарантами нейтралітету народженої держави, а також проголосили себе захисниками цілісності та недоторканності території Бельгії.
Порушення Німеччиною в 1914 році нейтралітету Бельгії зламало систему балансу сил на політичній арені Європи, яка існувала з початку XIX ст. На фоні загрози світового конфлікту, що наближався, Бельгія фактично мала такий вибір — або пропустити завойовника, що вдерся на її територію, ставши жертвою окупанта, або, виконуючи міжнародні зобов'язання, чинити опір військам, які порушили недоторканність її кордонів. Уряд Бельгії ще до війни виробив стратегію на випадок порушення нейтралітету — опиратися. Участь у війні стала для Бельгії свого роду протестом проти порушення усіх міжнародних норм права і, одночасно, демонстрацією непокори народу, який прагнув незалежності.
Передумови
Загальне становище
Бельгія, попри те, що була невеликою країною на тлі європейських імперій початку XX століття, в силу свого географічного положення завжди грала одну з ключових ролей на політичній сцені Західної Європи, та з тих чи інших причин привертала увагу сусідніх країн. Створена після перемоги Бельгійської революції 1830 року шляхом об'єднання стародавніх провінцій південних Нідерландів, Фландрії та Валлонської області Артуа, вона утворила своєрідний бар'єр між Францією, Нідерландами та розрізненими германськими герцогствами, які в 1871 році стали єдиними.
Населення Бельгії в 1914 році становило приблизно 7,5 мільйона осіб. Бельгійське королівство з усталеною конституційною формою правління мало квітучу економіку внаслідок успіху промислової революції, яка трансформувала ряд країн Західної Європи в XIX столітті. Бельгія стала першою країною континенту, котра успішно споживала плоди цієї революції й надзвичайно швидко перетворилася на економічно розвинуту державу, що продовжувала динамічно розвиватися протягом усього ХІХ століття.
Економічна міць Бельгії базувалася на потужному промисловому секторі, в першу чергу, сталеливарному виробництві, що засновувалося на значних власних запасах вугілля й залізної руди, текстильній промисловості й розвинутій торгівлі. До 1914 року Бельгія створила розлогу мережу залізниць, шахт, заводів й фабрик, продуктивний експортний сектор й щиро вважалася однією з найуспішніших індустріальних країн світу. Спеціалізація бельгійських компаній та фірм полягала переважно у виробництві зброї, матеріалів та обладнання для залізниць, хімічній промисловості,.
Бельгійська економіка мала розгалужену систему експорту, основними портами зовнішньої торгівлі були Антверпен і Остенде у Фландрії, а близькість до британських, французьких, німецьких виробничих центрів приваблювала багатьох промисловців того часу. Водночас Бельгія була потужним імпортером продовольства, що, однак, не становило ніяких проблем до війни. Її індустрія давала достатньо переваг у завоюванні ринків збиту своїх продуктів виробництва для забезпечення надійного імпорту продовольства з інших країн, колоній та залежних територій.
На початок XX століття зовнішня політика Бельгії стійко базувалася на принципах нейтралітету й невтручання у європейські міждержавні суперечності, і стабільно лишалась осторонь війн великих держав за панування у Європі, зокрема, франко-прусської війни (1870—1871). Країна не брала ніякої участі ні в яких альянсах, що почали укладатися великими державами наприкінці ХІХ — початку ХХ ст. Бельгійський народ дуже цінував свою незалежність, яку здобув 30 жовтня 1830 року, відокремившись від Нідерландів, а підписанти Лондонського договору 1839 року на чолі з Великою Британією, які до речі й розпочали за 75 років після того Велику війну, надали їй гарантії територіальної недоторканості.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDFSb1pWOVRZM0poY0Y5dlpsOVFZWEJsY2w4dFgwVnViR2x6ZEY5VWIyUmhlUzVxY0djdk1qVXdjSGd0VkdobFgxTmpjbUZ3WDI5bVgxQmhjR1Z5WHkxZlJXNXNhWE4wWDFSdlpHRjVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Бельгійська громадська думка
Бельгійський нейтралітет підтримувався великими державами, у тому числі й Францією з Пруссією під час їхнього конфлікту в 1870—1871. Тому переважна більшість бельгійців вважала, що їхня країна ніколи більше не братиме участі у війні. Вони дивилися на Швейцарію, якій протягом багатьох століть (за винятком доби Французької революції) вдавалося уникнути жахів війни через нейтралітет. Однак бельгійці недооцінювали інші важливі фактори, серед яких, зокрема, географічне положення Швейцарії.
Протягом XIX століття бельгійська спільнота підтримувала міцні та розгалужені культурні зв'язки з Францією, всіляко орієнтуючись на неї. Згодом ситуація почала змінюватися, почасти тому, що економічна потужність Німецької імперії зростала гігантськими темпами. На 1910 рік Німеччина перетворилася на основного торгового партнера Бельгії, й разом з істотним економічним впливом Німеччина почала кардинально впливати на бельгійське культурне середовище. Дедалі частіше бельгійці дивилися з повагою на розквіт Німецької імперії, й хоча думки розділилися, багато бельгійців були вражені більш упорядкованим та дисциплінованим німецьким ладом. Бельгійські інтелектуали почали проводити більше часу в Німеччині, ніж, скажімо, в Сорбонні. Фламандська громада, яка завжди була в конфронтації з франкомовною Валлонією, дедалі більше тяжіла до східного сусіда.
У 1910 французький журналіст Анрі Шор'я видав у газеті «La Belgique Moderne» статтю, в якій відмітив швидкість німецького проникнення у бельгійське життя та той факт, що Німеччина обігнала Францію в ролі найважливішого торгового партнера країни.
Через міцні зв'язки бельгійського суспільства з Німецькою імперією напередодні війни багато прихильників «німецького порядку» були відповідно налаштовані на її підтримку. Водночас найбільш стійкою профранцузькою верствою суспільства залишався офіцерський корпус бельгійської армії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUyTDBGc1ltVnlkRjlKWDB0dmJtbHVaMTlrWlhKZlFtVnNaMlZ1TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxQmJHSmxjblJmU1Y5TGIyNXBibWRmWkdWeVgwSmxiR2RsYmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Сектор оборони
На відміну від сусідніх держав, Бельгія не відчувала себе зобов'язаною утримувати великі військові сили. У панівних кіл країни не було жодного наміру нападати на двох великих сусідів, не кажучи вже про Нідерланди та Люксембург, і дедалі частіше бельгійці переконувалися в тому, що їхній нейтралітет надійно захищатиме країну від нападу.
До речі, у перші роки свого існування Бельгія фактично не мала армії взагалі. Ініціатива утворення власних збройних сил надійшла від бельгійської монархії, а не від демократично обраних парламентських діячів. Бельгійський король Леопольд II після війни 1870—1871 рр. швидко з'ясував масштаби експансії німецької держави в Європі, й вирішив, що Бельгії потрібне радикальне оновлення збройних сил. Леопольд II переконав парламент дозволити збільшення чисельності армії до 100 000 осіб й заснувати національну систему військової служби в резерві. Військова безпека держави за його правління стала політичним питанням, зокрема він особисто опікувався будівництвом фортець на прикордонній річці Маас у Льєжі і Намюрі.
Християнські демократи в цілому підтримали оборонні заходи. Однак панівна католицька партія була менш схильна приділяти увагу розвитку власних збройних сил, зосереджуючись в основному на економічних й соціальних проблемах та колонізації Центральної Африки.
У 1909 році зусиллями керівної монархії у Королівстві набрав чинності «Закон про загальний військовий обов'язок», згідно з яким військову службу мусив відбути один син від кожної сім'ї громадян Бельгії. Термін служби різнився для окремих родів військ: у піхоті — 15 місяців, в артилерії — 21 місяць, а в кінноті — 2 роки. Після завершення служби військовозобов'язані зараховувалися до складу активного резерву на загальний термін 15 років. Таким чином, щороку бельгійська армія отримувала приблизно 33 000 юнаків, які пройшли початковий військовий вишкіл і зараховувалися до резервістів. Водночас рівень їхньої навченості був таким, що вони були ледь адаптовані до військової служби й багато в чому лишалися недосвідченими.
Бельгійська армія
На 1914 рік бельгійська армія мала замалий розмір: у її складі було лише шість піхотних дивізій (43 000 військовиків) і одна кавалерійська, у резерві перебувало ще 115 000 навчених військовозобов'язаних. Наявна зброя та військова техніка були або застарілих зразків, або в мізерній кількості, що відбивало реалії злиденного фінансового забезпечення й оснащення армії протягом попередніх десятиліть. Усього було доступно тільки 93 000 гвинтівок і 6 000 шабель, які мали досить поганий стан, але, з погляду майбутньої боротьби, найсерйознішою проблемою був брак артилерії. В армії налічувалось лише 324 застарілі польові гармати, важка артилерія була відсутня взагалі. Доречно згадати, що бельгійці замовили важкі артилерійські системи в німецькій компанії Круппа. Проте, власники збройової фірми доклали максимум зусиль, щоб ці гармати не надійшли на озброєння сусідів вчасно.
Армія мала тільки 102 кулемети, а Повітряні сили — лише одну повітряну ескадрилью з 12 літаків. Механізованого транспорту в армії також практично не було, основні завдання з перекидання військ покладалися на гужовий транспорт та навіть на собак. Бракувало найнеобхідніших речей, не тільки зразків озброєння та військової техніки, але й екіпірування, спорядження, військової форми.
Загалом бельгійські збройні сили були погано підготовлені до ведення війни. Бельгійці щойно заснували власний вищий орган військового управління — Генеральний штаб, але позаблоковість й звідси відсутність союзників накладали певний відбиток на рівень стратегічного та оперативного планування на випадок війни, а також на рівень підготовки як військ, так і керівного складу армії. Офіцерський корпус був слабо навченим, а готовність військ за відсутності сучасного озброєння, техніки, оснащення та майна була доволі незадовільною.
На початок бойових дій бельгійці змогли виставити на східні кордони близько 117 000 вояків. Крім цього, ще 67 000 військовиків були розгорнуті для захисту стратегічних фортів у Льєжі, Намюрі й Антверпені.
План Шліффена проти плану XVII
Воєнний стан Бельгії неминуче диктувався географічним положенням та політичним становищем країни, затиснутої між двома наддержавами.
План Шліффена
Німецький генералітет чітко усвідомлював загрозу військового альянсу трьох могутніх європейських держав Антанти, що мав протистояти їм на континенті в разі реалізації їхніх замислів вторгнення до Франції. Тому стратегія німецького Генерального штабу базувалася на засадничому принципі, що французька армія має бути розгромленою за 6 тижнів, тобто до вступу у війну британської та російської армій. Без Франції, були переконані німці, ані Росія, ані Британія не продовжуватимуть війну.
Отже, граф Альфред фон Шліффен, начальник німецького Генерального штабу з 1891 року, багато років опрацьовував план війни проти Франції, доводячи до досконалості усі деталі вторгнення німецької армії на територію сусідньої країни. 1905 року він показав свій план. За його задумом, 90 % німецької армії мусили, не гаючи часу, як тільки буде оголошена стан війни, негайно атакувати Францію. Усвідомлюючи потужність французьких інженерних прикордонних укріплень на сході країни, він задумав здійснити напад з півночі через слабо захищений кордон Франції з Бельгією, прорватися територіями нейтральних Голландії, Бельгії й Люксембургу. Далі німці мусили наступати по широкій дузі на схід, швидко захопити Париж і притиснути французьку армію до її власних прикордонних фортець і швейцарського кордону.
У 1906 році Гельмут фон Мольтке, племінник великого Гельмута фон Мольтке старшого, замінив фон Шліффена на посаді начальника Генерального штабу армії й трохи змінив основну канву плану — не вдираючись до Нідерландів, просуватися рівнинними просторами бельгійської Фландрії та Люксембургу. Він був переконаний, що бельгійська армія не спроможна ефективно протистояти масованому німецькому наступу.
Коли у 1909 році король Бельгії Альберт I, відвідав Берлін, він отримав від кайзера Вільгельма очевидний натяк на військові плани Німеччини й місце в них його країни. На те молодий король відповів так:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0wTDFOamFHeHBaV1ptWlc1ZlVHeGhibDltY2k1emRtY3ZNalV3Y0hndFUyTm9iR2xsWm1abGJsOVFiR0Z1WDJaeUxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Ставлення німецької верхівки до бельгійського народу, армії та в цілому до Бельгії як країни було принизливо зверхнім. Коли у серпні 1914 року Німецька імперія зажадала від бельгійців дозволу на проходження через їх країну своєї армії для нападу на Францію, король Альберт I відмовився. У відповідь германський рейхсканцлер Т. Бетман-Гольвег, грубо порушивши попередні гарантії Лондонської угоди з боку прусської влади, назвав міжнародний договір «клаптиком паперу». Більш того, оголошене привселюдно бажання Бельгії битися німці вважали «люттю сплячою вівці»; так схарактеризував одного разу своїх політичних супротивників якийсь прусський державний діяч.
У перші ж місяці світової війни Німеччина окупувала 95 % території Бельгії до того часу, доки не сталося «дива на Марні», коли потужний коток німецьких військ був остаточно зупинений британськими та французькими військами. Однак, попри колосальну перевагу німецької імперської армії, бельгійці на чолі зі своїм Головнокомандувачем королем Альбертом I, який служив живим символом боротьби за свою країну, мужньо вступили в битву й героїчно протистояли німецькій навалі, зірвавши плани Шліффена перемогти їх армію за лічені дні або тижні.
Дипломатична нота
німецького уряду
уряду Королівства Бельгія
Дуже конфіденційно
Достовірна інформація, яка отримана німецьким урядом, свідчить про те, що французькі війська мають намір з району Живе вийти на лінію Маасу біля Намюру. Ця інформація не залишає сумнівів щодо намірів Франції вийти територією Бельгії у тил Німеччині.
Уряд Німеччини не може не побоюватися, що Бельгія, попри її колосальній добрій волі, не зможе, без сторонньої допомоги, протистояти такому значному французькому вторгненню й з достатньою ступеню успіху убезпечити належну гарантію підтримання безпеки Німеччині.
Це має надважливе значення для самозахисту Німеччини, яка повинна передбачати будь-яку подібну ворожу атаку. Однак, уряд Німеччини висловлює своє найглибше співчуття, якщо бездіяльність Бельгії розглядатиметься, як акт ворожості до німецького народу, й не буде ігнорувати той факт, що агресивні дії супротивників Німеччини змусили її, для власного захисту, увійти на територію Бельгії.
Для того, щоб виключити будь-яку можливість непорозуміння, уряд Німеччини звертається з такою заявою:
1. Німеччина ніяким чином не розглядає це, як акт ворожості проти Бельгії. У разі майбутньої війни, Бельгія розглядатиметься, як країна дружнього нейтралітету по відношенню до Німеччини, тобто німецький уряд бере на себе зобов'язання, при укладанні відповідного договору, гарантувати володіння і незалежність Бельгійського Королівства повною мірою.
2. Німеччина зобов'язується, відповідно до вищезазначеної угоди, евакуювати свої сили з території Бельгії по досягненню миру.
3. Якщо Бельгія приймає таке дружнє ставлення з боку Німеччини, та, відповідно у співпраці з бельгійською владою, намагатиметься придбати усе необхідне для її збройних сил без оплати готівкою, і оплатити компенсацію за шкоду, яка може бути заподіяна німецькими військами.
4. Якщо Бельгія протистоятимете німецьким військам, і, зокрема, якщо вона створюватиме труднощі на шляху проходження наших військ вчиненням опору фортецями на Маасі або руйнуванням залізних й автомобільних доріг, тунелів та інших аналогічних об'єктів інфраструктури, Німеччина змушена буде, на її превеликий жаль, розглянути Бельгію, як ворога.
У цьому випадку, Німеччина не може взяти на себе ніяких зобов'язань стосовно Бельгії, тобто в кінцевому рахунку, коригування відносин між двома державами лишиться розв'язувати мовою зброї.
Уряд Німеччини, однак, висловлює глибоку надію, що ця виключність не трапиться, й що уряд Бельгії знатиме, які необхідні кроки потрібно вжити для запобігання виникнення вищезазначених інцидентів. У цьому випадку дружні зв'язки, які пов'язують дві сусідні держави, продовжуватимуть зміцнюватися і посилюватися.
Вручена німецьким послом у Бельгії міністру закордонних справ Бельгії,
План XVII
Французька зовнішня політика базувалася на переконанні, що у черговій війні з Німеччиною Франція не воюватиме наодинці, а матиме союзників. Патетичні погрози і агресивна політика кайзера Вільгельма II, задерикуваті вчинки, у тому числі будівництво «Флоту відкритого моря», зробило це цілком досяжним для французької дипломатії. Колоніальна експансія та інтенсивне озброєння Німеччини, її прагнення покінчити з пануванням Англії на морях спонукали Лондон відійти від попередньої політики «блискучої ізоляції» й вступити в союзницькі взаємини з континентальними державами. 8 квітня 1904 року оформилася глобальна коаліція після вступу до франко-російського союзу Великої Британії, яка врегулювала свої суперечності з Францією в Африці та 31 серпня 1907 — з Російською імперією в Азії. Сторони підписали угоду про військовий союз.
Після ганебної поразки у франко-прусській війні, французька військова стратегія в Європі базувалася на двох фундаментальних постулатах. Париж ретельно готував власний план війни-реваншу — план XVII, який ставив за мету повернення провінцій Ельзас та Лотарингія. Жагуче бажання відвоювати ці територій, які були бездарно віддані німцям у 1870 році і зазнавали інтенсивної германізації, опанувало французами. По-друге, план XVII базувався на припущенні, що німці шануватимуть бельгійський нейтралітет — гіпотеза, що ледь не коштувала Франції її державності.
Французька військова доктрина засновувалася на ідеях, що майбутня війна буде мати швидкоплинний характер та будуватиметься на поєднанні стрімких та енергійних атак й високої маневреності військ на полі бою. Тому найкраща та найпотужніша частка французьких військ, її ударна складова, була зосереджена на сході — поздовж німецько-французького кордону того часу, навпроти бажаних Ельзасу та Лотарингії.
Бельгійські військові плани
Бельгія, яка щиро вірила у силу свого нейтрального статусу, не мала ефективного плану війни. Більш того, через такий свій статус, бельгійці відповідно не мали й чітких домовленостей з сусідніми країнами про спільні військові плани на випадок агресії з боку третьої сторони. Власне військове керівництво розраховувало, у випадку німецького вторгнення, сконцентрувати основну частину своїх військ західніше річки Маас, й, спираючись на мережу побудованих фортифікаційних укріплень, утримати Антверпен та Льєж. Однак, через те, що Бельгія не мала ніяких домовленостей з Антантою про перебування союзних військ на випадок вторгнення Німеччини на територію Королівства, ці плані виявилися нереальними.
Бельгійський фронт
Початок війни
24 липня 1914 року, коли липнева криза була в самому розпалі, уряд Бельгії ще раз наголосив, що якщо війна спалахне, країна буде дотримуватися свого нейтралітету. Одночасно бельгійська влада вжила деяких запобіжних кроків. 27 липня було ухвалено рішення викликати на військові збори 33 000 чоловіків — випускників класу 1913 року. 31 липня почалася загальна мобілізація чоловічого населення країни з огляду на оголошений Німецькою імперією стан «небезпеки війни» (нім. Kriegsgefahrzustand).
2 серпня 1914 року німецькі війська увійшли до Люксембургу, а німецький посол у Брюсселі граф за добу до оголошення війни Франції, о 19:00 того ж дня вручив дипломатичну ноту міністру закордонних справ Бельгії .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDBsdWRHVnlhVzl5WDI5bVgzUm9aVjlHWVcxdmRYTmZUR2xpY21GeWVWOWhkRjlNYjNWMllXbHVYMlJsYzNSeWIzbGxaRjlrZFhKcGJtZGZWMjl5YkdSZlYyRnlYMGt1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVsdWRHVnlhVzl5WDI5bVgzUm9aVjlHWVcxdmRYTmZUR2xpY21GeWVWOWhkRjlNYjNWMllXbHVYMlJsYzNSeWIzbGxaRjlrZFhKcGJtZGZWMjl5YkdSZlYyRnlYMGt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
О 7 годині ранку 3 серпня 1914 року, на ультиматум кайзерівського уряду про вимогу безперешкодного проходу німецьких військ, бельгійський міністр закордонних справ Ж.Давіньон відповів, що …Бельгія завжди буде вірна своїм міжнародним зобов'язанням, й що загрози Німеччини є кричущим порушенням міжнародного права. …Бельгійський уряд, якщо він погодиться на такі пропозиції, пожертвував би честю нації і це буде зрадою стосовно Європи. Якщо ця надія стане для нас розчаруванням, бельгійський народ повний рішучості відбити, усіма доступними засобами, кожну атаку на свої права…".
На світанку 4 серпня 1914 року, після отримання відмови на ультиматум, німецька армія вдерлась до нейтральної Бельгії. Війська під командуванням генералів А. фон Клюка і К. фон Бюлова атакували маленьку, погано оснащену та недостатньо підготовлену бельгійську армію, яка, проте, рішуче чекала на напад. Німці були впевнені, що бельгійці не створять їм серйозних перешкод і вони зможуть швидко обійти французьку армію з флангу. Також вони сподівалися, що в них буде достатньо часу розтрощити супротивника ще до того, як у війну вв'яжуться британці та росіяни.
Німецька преса намагалася заплутати це питання, звинувачуючи бельгійську сторону, що саме вона спровокувала такий розвиток подій, але історичний факт лишається очевидним; Німеччина увірвалася до Бельгії, коли ще жодного солдата чужої армії на її власній території не було, як і жодних погроз Німеччині з боку маленької країни.
Ж.Клемансо, прем'єр-міністр Франції, коли його запитали, як історія пам'ятатиме початок Першої світової війни, відповів:
«Одне можна сказати впевнено: вони не будуть казати, що Бельгія вторглася до Німеччини.»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell3TDFSb1pWOUNZWEp5YVdOaFpHVmZZbmxmUjJWdmNtZGxYMWRsYzJ4bGVWOUNaV3hzYjNkelh5MWZRazFCTG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxVWFHVmZRbUZ5Y21sallXUmxYMko1WDBkbGIzSm5aVjlYWlhOc1pYbGZRbVZzYkc5M2MxOHRYMEpOUVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Штурм Льєжа
Льєж, розташований на річці Маас на Арденнському плато, був найближчим важливим бельгійським містом на кордоні з Німецькою імперією, й грав виключну роль у планах оборони бельгійців. Побудоване на лівому березі Маасу, на крутому пагорбі, оточене замість рову рікою завширшки 200 метрів, місто разом з 50-кілометровим ланцюгом з 12 фортів по периметру, вважалося в Європі того часу найгрізнішим оборонним рубежем. До того ж Льєж був великим промисловим центром, важливим транспортним вузлом, як залізниць, так й автомобільних доріг. Для німців захоплення Льєжу мало вирішальне значення — саме через надважливу його роль транспортного вузла для швидкого перекидання своєї величезної армії. Більш того, він мав життєве значення для подальшого постачання німецьких армій в наступі. Не захопивши його і не знешкодивши його форти, праве крило німецьких військ не змогло б успішно просуватися вперед.
5 серпня 1914 року німецькі підрозділи (25 000 піхотинців, 8 000 кавалеристів і 124 гармати) почали штурм фортеці. Перші атаки не вдались німцям і їм довелося відступити. Наступного дня підрозділи 14-ї піхотної бригади генерала Еріха Людендорфа увірвалися до міста, однак форти продовжували чинити запеклий опір. 6 серпня, вперше в історії світових воєн, німці застосували повітряний наліт: цепелін «LZ», що вилетів з Кельна, скинув 13 бомб на Льєж, убивши 9 мирних жителів.
Тільки 12 серпня, після прибуття поповнення, підвезення важкої артилерії й відходу основних бельгійських сил з міста, німецькі війська спромоглися захопити фортецю. До 16 серпня усі форти Льєжа опанувала німецька армія, а командир 3-ї бельгійської дивізії й комендант фортеці Ж.Леман пораненим потрапив до полону. Після падіння Льєжа 1-ша і 2-га німецькі армії почали переправу через Маас і продовжили наступ на Брюссель, Вавр і Намюр.
Командувач 2-ю армією фон Бюлов, який розраховував швидко опанувати місто та продовжити своє просування до кордонів Франції, був приголомшений бельгійським опором. Штурм Льєжа забрав 11 днів, що ніяк не передбачалося планами Шліффена, й цей виграш часу виявився критично важливим для вступу у війну Британського експедиційного корпусу та відмобілізації й передислокації французьких військ.
Антверпен і Намюр
16 серпня, через 2 тижня після оголошення війни французам, нарешті опанувавши Льєж, війська 1-ї, 2-ї і 3-ї німецьких армій перейшли в рішучий наступ до франко-бельгійського кордону. Бельгійська армія під тиском противника, що переважав її багаторазово, намагалася закріпитися на рубежі річки Діль, решта відступала до Антверпена і Намюра. Німці обійшли Антверпен, але укріплена бельгійська фортеця утворювала серйозну загрозу їхньому правому флангу, тому на ізоляцію цієї загрози кайзерівському командуванню довелося виділити частину сил.
20 серпня німці увійшли до Брюсселя. Далі армія окупантів зіштовхнулася з наступною системою укріплень навколо Намюра і знову ж була змушена витрачати час ще на одну облогу, яка тривала з 20 по 25 серпня. Врешті-решт німецькі армії подолали значну частину території Бельгії і вийшли на лінію Брюссель — Намюр — Дінан, готуючись вступити в бій з головними силами французької армії.
Протягом усього серпня 1914 року кожного разу кайзерівські війська зіштовхувалися усе з новою та новою об'єктивною затримкою, викликаною гарячим спротивом бельгійців. Плани інтервентів розвалювалися прямо на очах, ніякі часові показники прориву французького кордону вже не дотримувалися.
Осінні бої 1914 року
Французькі та британські експедиційні війська за підтримки невеликих бельгійських загонів, уцілілих у боях серпня 1914 року (всього 48 000 солдатів і офіцерів), продовжували вести розрізнені бойові дії (24 серпня — 28 вересня), й під ударами німецької армії поступово відступали вглиб території Франції. Обложений Антверпен, попри колосальну кільцеву систему оборонних фортів, яка оточувала місто, був зруйнований німецькою надважкою артилерією. 9 жовтня фортеця капітулювала. Частина союзних військ відступила до Голландії, де була інтернована до кінця війни.
«Біг до моря», що тривав з 17 вересня по 19 жовтня, коли німці та війська союзників намагалися одночасно обійти один одного на західному фланзі, врешті призвів до того, що фронт простягнувся на північ від Ени, через Пікардію, Артуа і Фландрію до узбережжя Північного моря. Бельгійська армія, що налічувала неповні шість піхотних і дві кавалерійські дивізії, відчуваючи значний брак артилерійських боєприпасів, насилу стримувала натиск німецьких військ на невеличкій ділянці протяжністю 35 км по правому берегу річки Ізер від Діксмейде до Ньївпорта. 22 жовтня німці форсували річку і закріпилися на її лівому березі. Не маючи достатніх сил для оборони, король Альберт, головнокомандувач бельгійської армії, ухвалив рішення затопити низовинний лівий берег Ізера морськими водами, відкривши шлюзи під час припливу. 27 жовтня, після того, як бельгійська армія була відведена за залізничний насип, що йшов вздовж річки, шлюзи відкрили і вода потужним потоком линула на позиції німців, утворивши розлив між Ньївпортом і Діксмейде (з цього часу бої на Ізері припинилися). Бельгійські підрозділи перейшли до позиційної оборони на рубежі річки Ізер від міста Іпр до узбережжя Північного моря.
У боях на цій річці, що тривали з 16 до 31 жовтня 1914 року, бельгійці втратили третину своїх військ, проте, утримали оборонні рубежі та зупинили наступ німців. Спроможність бельгійської армії утримати хоча б частку власної території під ударами сильніших сил противника викликала неабиякий підйом морального духу бельгійців, а ім'я їхнього короля — Альберта І — стало символом національного героя.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZqTDBKbGJHZHBZVzVmVkhKdmIzQnpYM2RwZEdoZlJXRnliSGxmUjJGelgwMWhjMnR6TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxQ1pXeG5hV0Z1WDFSeWIyOXdjMTkzYVhSb1gwVmhjbXg1WDBkaGMxOU5ZWE5yY3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
З 19 жовтня по 22 листопада між союзниками та 4-ю і 6-ю німецькими арміями розгорнулися запеклі бої за Іпр, що лишався в руках бельгійців — Перша Іпрська битва. Невелике фландрійське місто Іпр стало одним з ключових пунктів боротьби на північній ділянці Західного фронту, де німецькі війська прагнули пробитися до важливих портів Дюнкерк і Кале, і в околицях якого минула низка кровопролитних битв.
Бельгійські війська билися проти німецьких у Західній Фландрії до кінця 1914 року. Поступово ворожі сторони переходили до траншейного способу ведення війни, війська усе глибше заривалися у землю, кожна з армій намагалися утворити надійнішу за ворога систему фортифікаційних споруд та укріплень. Західний фронт стабілізувався на тривалий період.
Наприкінці 1914 року, король Бельгії мав власні збройні сили лише в 60 000 чоловіків. На 1918 рік, тобто наприкінці війни, йому вдалося за рахунок молодих бельгійців, що спромоглися втекти з окупованої країни та дістатися Ізерського фронту через нейтральні країни, збільшити армію до 170 000 чоловіків.
Подальші битви (1915—1918)
Кампанія 1915 року на Бельгійському фронті відзначилася однією з найзнаменитіших битв в історії людства. У битві за опанування містечка Іпр зійшлися дві армії супротивників, бойові дії, що тривали з 21 квітня до 25 травня 1915 року, відзначилася першим масштабним застосуванням бойових отруйних речовин на Західному фронті, коли вперше після Болімовської битви німцями активно застосовувалася хімічна зброя. 22 квітня, унаслідок газової атаки хлором (171 тонни), за лічені хвилини було отруєно близько 6 000 людей, більшість з яких померла від асфіксії. Через два дні була організована друга газова атака, проте командування Антанти встигло забезпечити війська, що оборонялися, протигазами. Місячні бої закінчилися безрезультатно. Більш того, попри застосування жахливої новітньої зброї, німецькій армії на чолі з герцогом Альбрехтом Вюртемберзьким не вдалося розвинути початковий успіх й сторони знову перейшли до глухої оборони.
Протягом 1916—1918 років на території Західної Фландрії періодично розгорталися запеклі бої між британськими й бельгійськими та німецькими військами з тактичними цілями. Так, літом 1917 року союзники на чолі з британцями здійснили кілька спроб прорвати лінію фронту в битвах при Мессені та Пашендейле, однак, зазнавши важких втрат, значного успіху не досягли.
У другій половині 1918 року, після повного виснаження імперської армії Німеччини у Весняному наступі, керівництво Антанти ухвалило рішення перейти у стратегічний вирішальний контрнаступ по всьому Західному фронту з метою розгрому військ противника й найскоршого закінчення війни. Бельгійські підрозділи також взяли участь у загальному союзному наступі. Король Альберт I був призначений командувачем Фландрського угруповання союзних військ. У битві, що вп'яте раз сталася поблизу Іпру, 12 бельгійських дивізій, разом з британськими та французькими військами, прорвали оборонні рубежі німецьких військ й рушили вперед на визволення своєї країни. Окупанти під тиском противника відступали з території Бельгії, а ще через кілька місяців, 11 листопада 1918 року було підписано Комп'єнське перемир'я, яке завершило війну.
Угода про припинення вогню, однак, не призвела до негайного звільнення Бельгії й спорадичні бойові дії ще тривали. Бельгійська армія поступово просувалася по країні, переслідуючи німецьких окупантів, що відступали. 22 листопада 1918 року король Альберт І на чолі своїй армії урочистим маршем вступив до Брюсселя. Останній німецький солдат залишив країну 23 листопада 1918 року.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUwTDBkbGNtMWhibDlRVDFkelgyTmhjSFIxY21Wa1gybHVYMFpzWVc1a1pYSnpYMko1WDBKeWFYUnpNaTVxY0djdk1qVXdjSGd0UjJWeWJXRnVYMUJQVjNOZlkyRndkSFZ5WldSZmFXNWZSbXhoYm1SbGNuTmZZbmxmUW5KcGRITXlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Зґвалтування Бельгії
Вторгнення Німеччини до нейтральної Бельгії вочевидь стало найгрубішим порушенням норм міжнародного права й викликало колосальне обурення в світі. Німецька армія була надзвичайно розлючена, що спротив Бельгії зірвав геніальний «план Шліффена» захоплення Парижа. Від генерала до останнього солдата німці були абсолютно впевнені, що бельгійці розв'язали війну саботажників, використовуючи тактику так званих «вільних стрільців» або «франтирерів». Позиція німецького командування полягала в тому, що широко розповсюджені диверсійно-партизанські дії бельгійських мирних жителів були повністю незаконними й заслуговували на негайне суворе колективне покарання. Уся злість за провал плану, який довго виношувався, вилилася на мирне населення, що зазнало катувань та насильства від німецьких солдатів. Розлюченість окупантів спричинила чимало великомасштабних каральних операцій проти бельгійців, вбивство кількох тисяч чоловіків, жінок і дітей, мародерство і підпали будинків, а також руйнування історичних і культурних пам'яток, і навіть знищення цілих сіл.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl6TDBKMWJtUmxjMkZ5WTJocGRsOUNhV3hrWHpFME5pMHlNREE0TFRBd09EUWxNa05mUW1Wc1oybGxiaVV5UTE5R2JHRnVaR1Z5YmlVeVExOVNkV2x1Wlc0dWFuQm5MekkxTUhCNExVSjFibVJsYzJGeVkyaHBkbDlDYVd4a1h6RTBOaTB5TURBNExUQXdPRFFsTWtOZlFtVnNaMmxsYmlVeVExOUdiR0Z1WkdWeWJpVXlRMTlTZFdsdVpXNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
22 серпня 1914 року сталася перша велика різанина в бельгійському селищі , коли 384 чоловіки, жінки і діти були розстріляні, заколоті багнетами, спалені живцем або задихнулися в диму, коли солдати підпалили їхні оселі. Ці вбивства стали «найбільшим масовим вбивством мирного населення, що скоїли німецькі війська до 1939 року». По країні прокотилася хвиля німецького терору: в страчено 156 чоловіків, — 211, Дінані — 674, серед замучених та страчених — жінки й діти.
До переліку знищених об'єктів культурної спадщини належить Левенський університет і його безцінна бібліотека, коли німцями було свідомо спалено 300 000 книг та манускриптів, деякі екземпляри яких датувалися XIV століттям. «У той час, коли книги мали набагато більшу цінність, ніж сьогодні», — пише дослідник Ліпке, «цей акт становив невідворотну демонстрацію варварства».
Список злочинів також включав знищення церков і соборів у Візе, Діксмейде, Левені, Іпрі, Маліні та інші.
Протягом більшої частини XX століття історики в основному спростували повідомлення про німецькі звірства, скоєні проти бельгійського мирного населення під час вторгнення 1914 року й приписували їх звичайній пропаганді союзників.
Починаючи з 1990-х років, однак, ретельне вивчення історичних доказів з бельгійських, французьких і німецьких джерел дозволило історикам, особливо Джону Хорну і Алану Крамеру, встановити неспростовно, що німецькі війська дійсно розпалили великий терор на окупованих землях. Кампанії проти цивільного населення, у тому числі масові страти, стали частиною навмисної політики терору, організованого військовими і навіть санкціонованого кайзерівським керівництвом. Нещодавні систематичні дослідження німецьких армійських джерел свідчать, що насправді протягом перших двох з половиною місяців після вторгнення німці не зіштовхувалися в Бельгії з жодними іррегулярними формуваннями. Дії кайзерівської армії були спалахом люті, реакцією на фантом страху, який окупанти несвідомо утворили для себе.
Масові страти простих мирних жителів, руйнація історичних пам'яток, пошкодження культурних цінностей, що опинилися по волі долі у полум'ї війни, не були колатеральними втратами унаслідок бойових дій, тобто ненавмисними жертвами, які неминуче виникають у часи війни; це стало результатом свідомого політичного рішення німецького генерального штабу. В такій спосіб німці вже боролися з рухом опору в 1870 році, коли зіткнувшись з французьким спротивом, окупанти перейшли до лютих репресій у формі страти французьких полонених та цивільних осіб за звинуваченням у веденні партизанської війни, так званої тактики «франтирерів».
Всього за оцінками сучасних дослідників, у період з серпня по листопад 1914 року, військовиками німецької кайзерівської армії було страчено від 5 500 до 6 500 бельгійських мирних мешканців. Особи, підозрювані у партизанській діяльності, розстрілювалися на місці. Історики, що досліджували німецькі документи, нарахували 101 «великий» інцидент, коли десять або більше цивільних осіб були страчено — загалом 4 421 особа була закатована. Дослідники також виявили 383 «малих» інцидентів, які призвели до загибелі ще 1 100 бельгійців. Майже усі випадки були каральними заходами німців у відповідь на так звані напади партизан.
Німецька окупація
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd6TDBkbGNtMWhibDl2WTJOMWNHRjBhVzl1WDI5bVgwSmxiR2RwZFcxZk1Ua3hOQzB4T1RFMkxtcHdaeTh5TlRCd2VDMUhaWEp0WVc1ZmIyTmpkWEJoZEdsdmJsOXZabDlDWld4bmFYVnRYekU1TVRRdE1Ua3hOaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Німецька адміністрація
До листопада 1914 року фронт у Бельгії стабілізувався й 95 % території королівства опинилося під німецькою окупацією. Бельгійський уряд на чолі з прем'єр-міністром Ш.де Броквілем виїхав до французького міста Гавр, а король Бельгії Альберт І як Верховний головнокомандувач збройних сил лишився зі своїми військами на передовій, де керував невеликим бельгійським компонентом союзних сил до кінця війни на ділянці, яка отримала назву .
26 серпня 1914 року німецькі окупаційні війська утворили на захопленій території королівства та анексованій частині Франції Фюме та Живе так зване під проводом свого генералітету. Система управління окупованою країною загарбників базувалася на адміністративній системі, яка існувала до початку війни, за винятком того, що німці через групу офіцерів та чиновників здійснювали постійний жорсткий контроль та керівництво у власних інтересах.
Окупована Бельгія поділялася на три адміністративних зони: власне , до якого увійшли Брюссель і більша частина території країни та анексовані землі Франції; Операційна зона (нім. Operationsgebied) — яка включала у себе незначну ділянку поздовж лінії фронту на заході королівства; Стабілізаційна зона (нім. Etappengebied), до якої входила смуга земель Східної й Західної Фландрії та частково провінції Ено і Люксембург. Устрій на територіях усіх 3 зон був різний. Якщо у Генерал-губернаторстві в основному керувала цивільна адміністрація й порядки були менш репресивні, то в Операційній та Стабілізаційній зонах усе мирне населення оголошувалося полоненими й тут панували найсуворіші закони військової адміністрації окупаційних військ.
Першим генерал-губернатором Бельгії став генерал-фельдмаршал К. фон дер Гольц, якого незабаром, 27 листопада 1914 року змінив на посаді , а у квітні 1917 року, після смерті останнього, — Л. фон Фалькенгаузен. Усі керівники підкорялися Вищому командуванню армії, яке дислокувалося у бельгійському містечку Спа, й головною ціллю їх перебування на такій посаді було зосередження зусиль усієї бельгійської економіки та промисловості, а також транспортної системи на роботу в інтересах окупаційних військ та Німеччини. Водночас німецька окупаційна влада намагалася підтримувати усталені порядки й не заважати їм, якщо це не йшло всупереч із власними цілями.
Організаційно представництво окупаційних сил поділялося на цивільну адміністрацію, на яку покладалося завдання розв'язання повсякденних задач, та мережу напіввійськових комендатур, що розгорнулася повсюдно на території королівства.
Бельгійці під окупантами
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpqTDFKbFpuVm5aV1Z6WDJaeWIyMWZRbVZzWjJsMWJWOXBibDlRWVhKcGN5VXlRMTh4T1RFMExtcHdaeTh5TlRCd2VDMVNaV1oxWjJWbGMxOW1jbTl0WDBKbGJHZHBkVzFmYVc1ZlVHRnlhWE1sTWtOZk1Ua3hOQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Зіткнувшись з терором, розпаленим розлюченою армадою німецьких вояків, багато мирних мешканців Королівства втекли зі своїх осель. В основному потік біженців йшов з тих зон, де панувала військова адміністрація — люди тікали у більш безпечні регіони країни та закордон. Багато бельгійців емігрувало до Нідерландів, близько 300 000 втекло до Франції; більше за 200 000 мирних громадян знайшли притулок у Британії. Незабаром, британський та французький уряди заснували спеціальні гуманітарні організації допомоги бельгійським біженцям війни, WRC (англ. War Refugees Committee) та CNSA (фр. Comité National de Secours et d'Alimentation) відповідно, на які покладалися завдання забезпечення, сприяння та підтримки такого роду переселенців.
Навесні 1915 року німецька влада розпочала поздовж усього бельгійсько-голландського кордону конструювання електричного дротяного паркану, на який подавався під високою напругою струм до 2 000 вольт й який охоронявся німецькими вартовими. За інформацією деяких експертів, при спробах перетнути , як його охрестили голландці (нід. Dodendraad), загинуло від 2 000 до 3 000 бельгійських громадян, що намагалися втекти з-під окупації німців.
Опинившись під німецькою окупацією, бельгійський народ постав на грань голоду. До війни Бельгія експортувала переважну більшість продуктів, зараз виявилося, що продовольства катастрофічно не вистачає. Благодійна організація Comité National de Secours et d'Alimentation влаштовувала на території союзних держав, у першу чергу Франції, акції на підтримку бельгійців. Добродії з усієї Європи організували збір коштів, продуктів та речей першої потреби для постачання їх до окупованого Королівства. Після тривалих переговорів з німцями сторони досягли домовленості про постачання продовольства через нейтральних посередників, якими стали американці. CNSA стала найголовнішою організацією, що зайнялася добутком, придбанням, збором та, головне, доставлення найнагальнішого постраждалим. Більше за 125 000 добровільних працівників зайнялися цією шляхетною справою.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTDBSeVlXUmxibDlrWlhOZlJHOXZaSE1sTWtOZlUwWkJNREF4TURBNU9UazFMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFFY21Ga1pXNWZaR1Z6WDBSdmIyUnpKVEpEWDFOR1FUQXdNVEF3T1RrNU5TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Грошами для окупованої території німці залишили бельгійські франки, проте наклали на бельгійську владу так званий військовий податок — «добровільну» щомісячну контрибуцію в сумі 35 млн франків. Такий «добровільний» внесок значно перевищував довоєнні податкові доходи Бельгії і, для того, щоб оплатити його, бельгійські банки змушені були запустити в обіг нові фіатні гроші, щоб придбати на них облігації. Поява на ринку значної грошової маси німецьких марок, які завезли окупанти, та гіпертрофоване друкування грошей призвело до значної інфляції. Більш того, німці навмисно ввели курс обміну бельгійського франка до німецької марки, як 1:1,25, на користь власній економіці.
Постійно наростальний фінансовий хаос, у поєднанні з виниклими проблемами доставлення й виробництва металу, на виробництві якого процвітала Бельгія, призвело її економіку до економічного краху, коли заводи вичерпали сировину і вимушено звільнили своїх працівників . Безробіття постало однією з першорядних проблем. З 1915 до 1918 року більше за 650 000 громадян Бельгії було безробітними, зростала залежність від благодійної діяльності невійськових організацій. Для того, щоб якось впоратися з економічним рейвахом, велика кількість окремих комун і регіонів країни друкувала власні гроші, які можна було б використовувати на місцевому рівні.
Перехід економіки Німеччини на воєнні рейки, масова мобілізація німецьких чоловіків на військову службу з початку світової війни, створила брак робочої сили на німецьких заводах, зокрема на тих, що грали важливу роль у військово-промисловому комплексі імперії. Зіткнувшись з такою проблемою, у 1915 році німці закликали бельгійців непримусово працювати в Німеччині, але 30 000 добровольців виявилося обмаль для задоволення виниклих потреб. З середини 1916 року німецька адміністрація у Бельгії розпочала розглядати ідею насильницької депортації бельгійських робітників, зважаючи на високий рівень безробіття в окупованій країні. У жовтні 1916 року почалися примусові депортації робочих й це тривало до березня 1917 року. До кінця війни в цілому приблизно 100 тисяч бельгійців були насильницькі депортовані до Німеччини. Крім цього, близько 62 000 бельгійців мобілізували як дармову робочу силу на місцеві військові об'єкти в Стабілізаційній зоні окупованої Бельгії.
Депортація бельгійських робочих виявилося недостатньо ефективною, щоб задовольнити німецькі потреби і в економічному плані слабо вплинула на підтримку німецької військової промисловості. Водночас, з політичної точки зору, ці акції примусу призвели до широкого осуду в Бельгії і на міжнародному рівні, допомагаючи збільшенню бельгійського руху опору.
Бельгійський рух опору
Бельгійський опір окупантам і страх німецької армії перед «франтирерами» підштовхнули її до впровадження політики залякування (нім. schrecklichkeit) бельгійських мирних жителів незабаром після вторгнення. Країну охопили випадки масового вбивства, публічні страти, взяття заручників і спалення міст й сіл; політика, яка стала відома як «Зґвалтування Бельгії».
Громадська опозиція німецькими окупантами піддавалася важкому пригніченню. Прояви патріотизму, такі як співання національного гімну «La Brabançonne», або святкування Національного дня Бельгії були заборонені, і ті, хто це порушували, ризикували отримати суворі тюремні терміни. Газети, книги та поштові відправлення перебували під щільним наглядом цензури. Під удари репресій потрапили відомі бельгійські діячі, зокрема , мер Брюсселя, і всесвітньо відомий історик Анрі Піренн, яких утримували у німецькій в'язниці як заручників.
Попри колосальний механізм репресій, бельгійський рух опору виник відразу з початку німецької окупації й набув різних форм спротиву. Озброєний опір мав незначний розмах, хоча іноді деякі диверсії бельгійців здобували великий резонанс, наприклад, руйнування залізничної лінії Брюссель-Аахен. Більш широко бельгійці брали участь у пошуку розвідувальної інформації про німецькі військові об'єкти і пересування військ. Усі дані агентурної розвідки через розгалужену мережу агентів передавалися союзним військам. Найбільш відома розвідувальна мережа бельгійців мала назву «Біла Дама» (фр. Dame Blanche), яка нараховувала близько 30 % агентів-жінок. Організації такого роду не тільки збирали важливу інформацію, вони також утворили розгалужену таємну мережу перекидання молодих бельгійців на Ізерський фронт, як правило, через Нідерланди. Близько 32 000 молодих патріотів контрабандним шляхом успішно дісталися до армії короля Альберта І.
Бельгія на інших театрах війни
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEzTDBOdmJtZHZYMkpsYkdkbFgyTmhiWEJoWjI1bFh6RTVNVGd1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVOdmJtZHZYMkpsYkdkbFgyTmhiWEJoWjI1bFh6RTVNVGd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Бельгійське Конго і Східноафриканська кампанія
Після досягнення домовленості з Парижем у 1911 році, Німецький Камерун трохи збільшився за рахунок Французького Конго й на двох ділянках кордони німецької колонії впритул наблизилися до річки Конго і території Бельгійського Конго. На сході Бельгійське Конго межувало з Німецькою Східною Африкою на відрізку понад 600 миль. Перед своєю смертю Леопольд II вважав німецьку загрозу бельгійській колонії головною небезпекою, вимагаючи, щоб «ні п'яді землі, яку я відписав Бельгії, не було відступлено німцям». Як з'ясувалося надалі, його побоювання виправдалися.
Основна економічна діяльність Бельгії у Вільній Державі Конго була зосереджена в провінції Катанга. Головною статтею доходу був видобуток корисних копалин. Гума була основним експортним продуктом, але її виробництво значно знизилося (з 77 % експорту за вартістю до 15 %) через те, що гуму почали вирощувати в колоніях Великої Британії в Південно-Східній Азії. Війна збільшила попит на мідь, увесь видобуток якої здійснювався в провінції Катанга, і виробництво її виросло з 997 тонн у 1911 році до 27 462 тонн у 1917 році, а потім збут впав до 19 000 тонн у 1920 році. Під час війни також зріс видобуток алмазів та золота.
Події 1914—1918 років у найбільшій колонії Королівства отримали в бельгійській пресі назву «Бельгійської колоніальної кампанії 1914—1918 рр.», в якій виділяються кілька ключових напрямків і етапів. Так, на першому етапі війни, який називають періодом оборони східного кордону, було три напрямки: похід бельгійських військ на територію Німецької Східної Африки, у Камерун і власне оборона східного кордону.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0yTHlVeU9ERTVNVGtsTWpsZmNHbGpOVEZmTFY5Q1pXeG5hV0Z1WDNSeWIyOXdjMTl2Wmw5UVlYUnliMnhmYVc1ZlIyVnliV0Z1WDBWaGMzUmZRV1p5YVdOaExtcHdaeTh5TURCd2VDMGxNamd4T1RFNUpUSTVYM0JwWXpVeFh5MWZRbVZzWjJsaGJsOTBjbTl2Y0hOZmIyWmZVR0YwY205c1gybHVYMGRsY20xaGJsOUZZWE4wWDBGbWNtbGpZUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
З початком бойових дій у Європі німецька присутність в Африці не становила прямої загрози для африканських колоній західних держав. Однак, у 1914 році німецький сторожовий катер потопив кілька бельгійських суден на озері Танганьїка. Походи бельгійської колоніальної армії, що переважно складалася з африканців під командуванням бельгійців (так звані «Суспільні війська» (фр. Force Publique), у німецькі колонії Камерун і Східну Африку (сучасна Танзанія) сприяли відновленню репутації бельгійських офіцерів у Конго. Сторінки газет рясніли повідомленнями про самовідданість і хоробрість бельгійців, що билися пліч-о-пліч з союзниками.
У 1916 році бельгійські колоніальні війська, відповідно до наступального плану союзників, захопили Руанду і Бурунді. Після цього британські, бельгійські та португальські війська вдерлися на територію Німецької Східної Африки (сучасні Бурунді, Руанда і Танзанія), однак здобути перемогу над військами П.фон Леттов-Форбека їм не вдалося. Бойові дії перемістилися в португальську колонію Мозамбік. Під час бойових дій на африканському континенті втрати бельгійських колоніальних військ склали 9 077 тубільців і 58 бельгійців.
Завдяки участі в Першій світовій війні й активним наступальним діям проти Німецької Східної Африки, Бельгія отримала мандат від Ліги Націй на управління територіями Руанди і Урунді. Хоча формально вони не вважалися колоніями, Бельгія використовувала їх для збільшення своїх доходів, застосовуючи методи експлуатації, схожі з тими, що були випробувані у Бельгійському Конго.
Бельгійський експедиційний корпус у Росії
Наприкінці 1915 року невеликий загін бельгійських військовиків був відправлений до Російської імперії, де утворив . Це військове формування билося на Східному фронті Першої світової. За 2 роки перебування в Росії 444 бельгійських солдатів пройшли службу в лавах експедиційного загону, з них 16 загинуло в боях.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZpTDBKbGJHZHBZVzVmWTI5eWNITmZhVzVmVW5WemMybGhMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFDWld4bmFXRnVYMk52Y25CelgybHVYMUoxYzNOcFlTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Наслідки війни
У квітні 1919 року Альберт І прибув на Паризьку мирну конференцію, де зустрівся з Великою Четвіркою: лідерами Великої Британії, Франції, Італії та США. Він виставив на конференцію 4 стратегічні вимоги від Бельгії. По-перше, вимагав коштом фінансових контрибуцій від Німеччини відновити економіку країни; по-друге, для гарантування майбутньої безпеки Бельгії створити буферну німецьку державу на лівому березі річки Рейн; по-третє, провести ревізію договору 1839 року, й нарешті, сприяти зближенню Бельгії та Великого Герцогства Люксембург.
Особисто король був проти занадто немилосердних та, по суті, грабіжницьких умов Версальського договору, бо саме це з часом спонукає німців до реваншу й помсти. Альберт І також вважав, що розпуск імперії Габсбургів являтиме собою серйозну загрозу для миру і стабільності на континенті. І хоча союзники розглядали Бельгію, як головну жертву німецької агресії, і це викликало величезне співчуття їх народів, такі погляди бельгійського короля зіграли невелику роль у Парижі.
Бельгія отримала значно менше, ніж вимагала від цієї конференції, загалом їй виділили тільки 4 млрд золотих німецьких марок контрибуцій, що становило лише 8 % від суми німецьких виплат державам-переможницям.Така компенсація абсолютно не могла врятувати знищену окупантами та виснажену війною економіку Королівства. Також, як відшкодування за заподіяну окупацію, Німеччина поступилася невеликими територіями на заході (відомі, як Ойпен-Мальмеді), і віддала німецьку частину нейтрального Мореснета.
Головним же здобутком Бельгії за підсумками Першої світової війни стало захоплення двох густонаселених областей, колишніх німецьких колоній у Східній Африці — Руанди і Урунді, населення кожної з яких під час війни оцінювалося в 1 млн чоловіків. В результаті ці області увійшли до сфери впливу Бельгії, дозволивши поповнити втрати робочої сили в Бельгійському Конго. Разом з Францією Бельгія стала партнером в окупації німецького Рура відповідно до Договору 1919 року.
|
Втрати Королівства Бельгії
Сумарні збитки Королівства Бельгії від прямих та опосередкованих наслідків воєнних дій на її території за розрахунками 1921 року оцінювалися в 36 млрд бельгійських франків.
Достеменних даних про людські втрати Королівства також не існують. Різні військові експерти та демографічні дослідники по різному оцінюють втрати Бельгії у війні.
За даними бельгійського уряду опублікованими в 1922 році, загальна чисельність втрат для усього населення Бельгії з 378 000 військових, що служили в часи війни у Європі, та 15 000 — в Африці, становила 49 425 осіб. З цієї кількості втрат 26 338 осіб вважаються вбитими або померлими від ран на полі бою та нещасних випадків (з них 1 164 офіцерів та 25 174 сержантів і солдатів), а також 14 029 померлими від хвороб і зниклими безвісти (з них 407 офіцерів та 13 622 сержанти й солдати). В Африці бельгійці втратили внаслідок бойових дій 58 чоловіків загиблими; ще 9 000 тубільців колоній було вбито в ході бойових дій. До цієї цифрі не включені 12 бельгійських військовослужбовців, що були страчені за вироками військових трибуналів.
Водночас, за демографічними даними радянського дослідника Бориса Урланіса, безповоротні втрати бельгійської армії під час Першої світової війни склали 58 637 осіб убитими, зниклими безвісти і померлими від ран. Військовий департамент Великої Британії оцінює військові втрати бельгійської армії, як 13 716 загиблими і 24 456 зниклими безвісти за час війни. Військові втрати бельгійської армії складали 2,0 % від числа військовозобов'язаних (для порівняння у Франції цей відсоток становив 13,3 %, для Німецької імперії — 12,5 %).
У роки війни близько 62 000 цивільних осіб у Бельгії померли від нестачі продовольства і внаслідок важких умов німецького окупаційного режиму. Ще 30 000 бельгійців померло від іспанського грипу.
Див. також
- Німецьке вторгнення в Бельгію
- Німецька окупація Бельгії (Перша світова війна)
- Битва на Ізері
- Бельгійська кампанія (1940)
- США в Першій світовій війні
- Лондонська угода (1839)
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Бельгія в Першій світовій війні |
Примітки
- Текст розташований на плакаті: Розміщені підписі та печатки представників 6-ти Великих держав на «Клаптику паперу» — Першому Лондонському договорі 1839 року гарантували незалежність й нейтралітет Бельгії. Палмерсон підписав за Велику Британію, — за Пруссію
- Перші підрозділи німецької 1-ї армії генерала фон Клюка вторглися у Бельгію ще 3 серпня, перейшовши державний кордон біля села Гемменіх
- . Архів оригіналу за 31 жовтня 2016. Процитовано 22 вересня 2014.
- . Архів оригіналу за 7 січня 2015. Процитовано 22 вересня 2014.
- . Архів оригіналу за 23 липня 2015. Процитовано 22 вересня 2014.
- . Архів оригіналу за 8 жовтня 2014. Процитовано 8 жовтня 2014.
- Hobsbawm, 1995, с. 41—2.
- Capron та Meeusen, 2000, с. 26—8.
- Capron, Henri; Meeusen, Wim, eds. (2000). The National Innovation System of Belgium. New York. .
- Ascherson, Neal (1999). The King Incorporated: Leopold the Second and the Congo (New ed.). London: Granta.
- . Архів оригіналу за 5 вересня 2015. Процитовано 28 вересня 2014.
- Memoirs of Prince Von Bulow: The World War and Germany's Collapse 1909—1919, translated by Geoffrey Dunlop and F. A. Voight, Little, Brown and Company, Boston, 1932
- Такман, Барбара (2012). . М.: АСТ, СПб.: Terra Fantastica. с. 195. ISBN . Архів оригіналу за 6 жовтня 2014. Процитовано 29 вересня 2014.(нім.)
- . Архів оригіналу за 24 липня 2019. Процитовано 23 вересня 2014.
- Бельгия в 10-е годы ХХ века. Архів оригіналу за 1 листопада 2012. Процитовано 1 листопада 2012.
- Жёлтая книга. Документы, относящиеся к великой европейской войне 1914 г. — (Дипломатическая переписка Франции, предшествовавшая войне). — P. 164.
- Strachan, H. (2001). The First World War: To Arms I. Oxford: OUP. стор.211
- Der Weltkrieg 1914 bis 1918 Die militarischen Operationen zu Lande. Berlin. 1925-1944. с. 109.(нім.)
- Барбара Такман. Первый блицкриг. Август 1914 = The Guns of August. — М.: АСТ, 1999. — С. 210. — 640 с. — 5000 экз. — .
- В. Ф. Новицкий. Мировая война 1914—1918 гг. [ 21 вересня 2012 у Wayback Machine.] — 1940. — Т. 2. — P. 266. — 352 p.
- Der Weltkrieg 1914 bis 1918. — Die militarischen Operationen zu Lande. — Т. 5. — P. 338.
- История Первой мировой войны 1914—1918 гг. / под редакцией И. И. Ростунова. — 1975. — Т. 1. — С. 312.
- История Первой мировой войны 1914—1918 гг. / под редакцией И. И. Ростунова. — 1975. — Т. 1. — С. 307.
- Kossmann, Low Countries(1978) pp 523-4
- Edmonds, J. E.; Wynne, G. C. (1927). Military Operations France and Belgium, 1915: Winter 1915: Battle of Neuve Chapelle: Battles of Ypres. History of the Great War Based on Official Documents by Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence I (IWM & Battery Press 1995 ed.). London: Macmillan. .
- А. Conan Doyle. The British Campaign in France and Flanders 1917. — Т. 4. — P. 110.
- История Первой мировой войны 1914—1918 гг. / под редакцией И. И. Ростунова. — 1975. — Т. 2. — С. 344.
- La Libre Belgique, 2008.
- RTBF, 2014.
- Commission d'Enquete. Rapports et Documents d'Enquete. — Oxford University Press, 1922. — Т. 1. — P. 679—704.
- John N. Horne & Alan Kramer (2001) German Atrocities, 1914: A History of Denial, Yale University Press, New Haven, Appendix I, German Atrocities in 1914 (since 5 August until 21 October and from Berneau (Province of Liège) to Esen (Province of West Flanders),
- Lipkes, Jeff. . с. 251. Архів оригіналу за 16 березня 2016. Процитовано 22 вересня 2014.
- John N. Horne & Alan Kramer (2001) German Atrocities, 1914: A History of Denial, Yale University Press, New Haven, Appendix I, German Atrocities in 1914 (since 5 August until 21 October and from Berneau (Province of Liège) to Esen (Province of West Flanders),
- Alan Kramer (2007) Dynamic of Destruction: Culture and Mass Killing in the First World War Oxford University Press, pp. 1-24.
- Lipkes, Jeff. . с. 444. Архів оригіналу за 16 березня 2016. Процитовано 22 вересня 2014.
- Lipkes J. (2007) Rehearsals: The German Army in Belgium, August 1914, Leuven University Press
- Horne and Kramer. . с. 77. Архів оригіналу за 16 червня 2016. Процитовано 28 вересня 2014.
- John Horne and Alan Kramer, German Atrocities, 1914: A History of Denial (Yale U.P. 2001)
- Horne and Kramer. . с. 74—75. Архів оригіналу за 31 грудня 2013. Процитовано 28 вересня 2014.
- Dumoulin, 2010, с. 114.
- Dumoulin, 2010, с. 113—4.
- Dumoulin, 2010, с. 131.
- Zuckerman, 2004, с. 113.
- Dodendraad.org (2012): Algemene geschiedenis
- «De Dodendraad — Wereldoorlog I». Bunkergordel.be. Retrieved 19 March 2013.
- Dumoulin, 2010, с. 120—1.
- Dumoulin, 2010, с. 123.
- Zuckerman, 2004, с. 94.
- BNB Museum, 2013.
- Cook, 2004, с. 102—7.
- Dumoulin, 2010, с. 132.
- Kramer, 2007, с. 1—27.
- Zuckerman, 2004, с. 98.
- Dumoulin, 2010, с. 125.
- Dumoulin, 2010, с. 115.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 10 листопада 2014. Процитовано 10 листопада 2014.
- Spencer C. Tucker and Priscilla Mary Roberts, eds. (2005). . ABC-CLIO. с. 1056. Архів оригіналу за 31 грудня 2013. Процитовано 10 листопада 2014.
- «La Force Publique» or «De Openbare Weermacht» in the Belgian Congo (англ.). Rudi-geudens.be. Архів оригіналу за 1 листопада 2012. Процитовано 26 вересня 2012.
{{}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|datepublished=
() - . www.greatwardifferent.com. Архів оригіналу за 5 жовтня 2018. Процитовано 21 грудня 2012.
- Vincent Dujardin, Mark van den Wijngaert, et al. Léopold III
- Charles d'Ydewalle. Albert and the Belgians: Portrait of a King.
- Margaret MacMillan, Paris 1919 (2003) pp 106, 272
- История Первой мировой войны 1914—1918 гг. / под редакцией И. И. Ростунова. — 1975. — Т. 2. — С. 537—539.
- Sally Marks, Innocent Abroad: Belgium at the Paris Peace Conference of 1919 (1991)
- . Архів оригіналу за 21 січня 2018. Процитовано 31 березня 2018.
- l'Annuaire statistique de la Belgique et du Congo Belge 1915—1919. — Брюссель, 1922.
- . Архів оригіналу за 16 січня 2018. Процитовано 31 березня 2018.
- Maes, Jacques: Het Belgisch Militair Gericht tijdens de Eerste Wereldoorlog. Een portret van de geëxecuteerden [ 4 серпня 2016 у Wayback Machine.]; Cahiers d'Histoire du Temps Présent 16 (2005), pp. 197‑235
- Урланис Б. Ц. Войны и народонаселение Европы. — Москва: Издательство социально-экономической литературы, 1960. — P. 85. — 565 p.
- The War Office. Statistics of the Military Effort of the British Empire During the Great War 1914—1920. — Naval & Military Press, 1922. — P. 352. — .
- Niall Ferguson, The Pity of War (1999) p 299
- Hersch, L. La mortalité causée par la guerre mondiale. — The International Review of Statistics. — 1927. — Т. 7. — P. 59—62. — .
Джерела
- Такман, Барбара. Первый блицкриг. Август 1914 = Tuchman B. The Guns of August. — М.: 000 "Фирма "Издательство ACT"; СПб.: Terra Fantastica, 1999. — 640 с. — (Военно-историческая библиотека) — 5000 прим. — . (рос.)
- World War I: Belgium [ 23 липня 2015 у Wayback Machine.]
- Brave Little Belgium — Belgian Neutrality Before The War [ 7 січня 2015 у Wayback Machine.]
Література
- Говард Майкл. Перша світова війна = Michael Howard. The First World War. — 2003. (укр.)
- van der Essen, Léon. A short history of Belgium (2nd ed. 1920), by leading historian; with chapter on the World War.
- Dumoulin, Michel (2010). L'Entrée dans le XXe Siècle, 1905—1918. Nouvelle Histoire de Belgique. Brussels: Le Cri édition. .
- den Hertog, Johan. "The Commission for Relief in Belgium and the Political Diplomatic History of the First World War, " Diplomacy and Statecraft (2010) 21#4 pp 593—613.
- Horne, John N. and Alan Kramer. German Atrocities, 1914: A History of Denial (Yale University Press, 2001), online review [ 3 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Horne, John, and Alan Kramer. "German «Atrocities» and Franco-German Opinion, 1914: The Evidence of German Soldiers' Diaries, " Journal of Modern History (1994) 66#1 pp. 1-33 in JSTOR [ 7 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Lipkes, Jeff. Rehearsals: The German Army in Belgium, August 1914 (2007) excerpt and text search [ 16 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Pawly, Ronald. The Belgian Army in World War I (2009) excerpt and text search [ 18 березня 2017 у Wayback Machine.]
- d'Ydewalle, Charles, Albert and the Belgians: Portrait of a King (London, 1935)
- Zuckerman, Larry (2004). . New York: New York University Press. ISBN . Архів оригіналу за 12 червня 2007. Процитовано 22 вересня 2014.
- Hoover, Herbert. An American Epic: Vol. I: The Relief of Belgium and Northern France, 1914—1930 (1959) text search [ 19 березня 2015 у Wayback Machine.]
Посилання
- World War I [ 30 жовтня 2014 у Wayback Machine.]
- The German Atrocities of 1914: A History of Denial [ 9 жовтня 2007 у Wayback Machine.]
- The Rape of Belgium: The Untold Story of World War I [ 12 червня 2007 у Wayback Machine.]
- Rehearsals: The German Army in Belgium, August 1914 [ 5 березня 2016 у Wayback Machine.]
- German Atrocities in World War I Revisited [ 16 січня 2022 у Wayback Machine.]
Ця стаття належить до Української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Korolivstvo Belgiya nejtralna derzhava svitu na pochatku XX stolittya yaka z pershogo dnya vtorgnennya imperskih nimeckih vijsk zmushena bula vstupiti do svitovogo konfliktu j brala uchast u voyennih diyah do kincya Pershoyi svitovoyi vijni na boci Antanti Belgiya Persha svitova vijna Antanta Amerikanskij propagandistskij plakat chasiv vijni Pam yataj Belgiyu natyak pro zgvaltuvannya Belgiyi sho zaklikaye gromadyan krayini na finansovu pidtrimku yevropejskih krayin sho b yutsya z Nimechchinoyu Vstup u vijnu Data 4 serpnya 1914 Prichina vtorgnennya nimeckih vijsk na teritoriyu nejtralnoyi krayini Vihid z vijni Data 11 listopada 1918 Prichina kapitulyaciya Nimechchini zakinchennya Pershoyi svitovoyi vijni Rezultati Rezultat peremoga v Pershij svitovij vijni u skladi soyuznikiv Politichni zmini Belgiya vtratila 4 te misce u sviti za rivnem rozvitku ekonomiki krayina bankrut z kolosalnim derzhavnim borgom ta majzhe povnistyu znishenoyu promislovistyu Teritorialni zmini priyednanij region Ojpen Malmedi Politichne kerivnictvo Politichni lideri Albert I Sharl de Brokvil Emil Vandervelde Zhul Renkin Zhorzh Tonis Zbrojni sili Zbrojni sili Belgijska armiya Komanduvachi Arman Dekenink Zherar Leman Leon de Vitte de Helen Emil Dosse de Sen Zhorzh Bitvi Zahidnij front Shturm Lyezha Obloga Antverpena Prikordonna bitva 1 sha Iprska bitva Bitva na Izeri 2 ga Iprska bitva Stodennij nastup Osnovnim napryamom belgijskoyi zovnishnoyi politiki na pochatku XX st bulo pragnennya chitko doderzhuvatisya politiki nejtralitetu j vikonuvati pokladeni na nejtralnu derzhavu zobov yazannya Nejtralitet buv sensom isnuvannya korolivstva Belgiya prote takij status pokladav na neyi velmi vidpovidalne dlya maloyi krayini zavdannya beruchi do uvagi yiyi strategichno vazhlive geografichne polozhennya Vichnij nejtralitet Belgiyi buv viznachenij u 1831 roci ta zakriplenij 1839 roku na Londonskij konferenciyi Velikimi derzhavami yaki vistupili garantami nejtralitetu narodzhenoyi derzhavi a takozh progolosili sebe zahisnikami cilisnosti ta nedotorkannosti teritoriyi Belgiyi Porushennya Nimechchinoyu v 1914 roci nejtralitetu Belgiyi zlamalo sistemu balansu sil na politichnij areni Yevropi yaka isnuvala z pochatku XIX st Na foni zagrozi svitovogo konfliktu sho nablizhavsya Belgiya faktichno mala takij vibir abo propustiti zavojovnika sho vdersya na yiyi teritoriyu stavshi zhertvoyu okupanta abo vikonuyuchi mizhnarodni zobov yazannya chiniti opir vijskam yaki porushili nedotorkannist yiyi kordoniv Uryad Belgiyi she do vijni virobiv strategiyu na vipadok porushennya nejtralitetu opiratisya Uchast u vijni stala dlya Belgiyi svogo rodu protestom proti porushennya usih mizhnarodnih norm prava i odnochasno demonstraciyeyu nepokori narodu yakij pragnuv nezalezhnosti PeredumoviZagalne stanovishe Belgiya popri te sho bula nevelikoyu krayinoyu na tli yevropejskih imperij pochatku XX stolittya v silu svogo geografichnogo polozhennya zavzhdi grala odnu z klyuchovih rolej na politichnij sceni Zahidnoyi Yevropi ta z tih chi inshih prichin privertala uvagu susidnih krayin Stvorena pislya peremogi Belgijskoyi revolyuciyi 1830 roku shlyahom ob yednannya starodavnih provincij pivdennih Niderlandiv Flandriyi ta Vallonskoyi oblasti Artua vona utvorila svoyeridnij bar yer mizh Franciyeyu Niderlandami ta rozriznenimi germanskimi gercogstvami yaki v 1871 roci stali yedinimi Naselennya Belgiyi v 1914 roci stanovilo priblizno 7 5 miljona osib Belgijske korolivstvo z ustalenoyu konstitucijnoyu formoyu pravlinnya malo kvituchu ekonomiku vnaslidok uspihu promislovoyi revolyuciyi yaka transformuvala ryad krayin Zahidnoyi Yevropi v XIX stolitti Belgiya stala pershoyu krayinoyu kontinentu kotra uspishno spozhivala plodi ciyeyi revolyuciyi j nadzvichajno shvidko peretvorilasya na ekonomichno rozvinutu derzhavu sho prodovzhuvala dinamichno rozvivatisya protyagom usogo HIH stolittya Ekonomichna mic Belgiyi bazuvalasya na potuzhnomu promislovomu sektori v pershu chergu stalelivarnomu virobnictvi sho zasnovuvalosya na znachnih vlasnih zapasah vugillya j zaliznoyi rudi tekstilnij promislovosti j rozvinutij torgivli Do 1914 roku Belgiya stvorila rozlogu merezhu zaliznic shaht zavodiv j fabrik produktivnij eksportnij sektor j shiro vvazhalasya odniyeyu z najuspishnishih industrialnih krayin svitu Specializaciya belgijskih kompanij ta firm polyagala perevazhno u virobnictvi zbroyi materialiv ta obladnannya dlya zaliznic himichnij promislovosti Belgijska ekonomika mala rozgaluzhenu sistemu eksportu osnovnimi portami zovnishnoyi torgivli buli Antverpen i Ostende u Flandriyi a blizkist do britanskih francuzkih nimeckih virobnichih centriv privablyuvala bagatoh promislovciv togo chasu Vodnochas Belgiya bula potuzhnim importerom prodovolstva sho odnak ne stanovilo niyakih problem do vijni Yiyi industriya davala dostatno perevag u zavoyuvanni rinkiv zbitu svoyih produktiv virobnictva dlya zabezpechennya nadijnogo importu prodovolstva z inshih krayin kolonij ta zalezhnih teritorij Na pochatok XX stolittya zovnishnya politika Belgiyi stijko bazuvalasya na principah nejtralitetu j nevtruchannya u yevropejski mizhderzhavni superechnosti i stabilno lishalas ostoron vijn velikih derzhav za panuvannya u Yevropi zokrema franko prusskoyi vijni 1870 1871 Krayina ne brala niyakoyi uchasti ni v yakih alyansah sho pochali ukladatisya velikimi derzhavami naprikinci HIH pochatku HH st Belgijskij narod duzhe cinuvav svoyu nezalezhnist yaku zdobuv 30 zhovtnya 1830 roku vidokremivshis vid Niderlandiv a pidpisanti Londonskogo dogovoru 1839 roku na choli z Velikoyu Britaniyeyu yaki do rechi j rozpochali za 75 rokiv pislya togo Veliku vijnu nadali yij garantiyi teritorialnoyi nedotorkanosti Britanskij rekrutskij plakat chasiv vijni Klaptik paperu natyak pro obrazu mirnogo dogovoru pro garantiyi nezalezhnosti Belgiyi z boku Prussiyi Belgijska gromadska dumka Belgijskij nejtralitet pidtrimuvavsya velikimi derzhavami u tomu chisli j Franciyeyu z Prussiyeyu pid chas yihnogo konfliktu v 1870 1871 Tomu perevazhna bilshist belgijciv vvazhala sho yihnya krayina nikoli bilshe ne bratime uchasti u vijni Voni divilisya na Shvejcariyu yakij protyagom bagatoh stolit za vinyatkom dobi Francuzkoyi revolyuciyi vdavalosya uniknuti zhahiv vijni cherez nejtralitet Odnak belgijci nedoocinyuvali inshi vazhlivi faktori sered yakih zokrema geografichne polozhennya Shvejcariyi Protyagom XIX stolittya belgijska spilnota pidtrimuvala micni ta rozgaluzheni kulturni zv yazki z Franciyeyu vsilyako oriyentuyuchis na neyi Zgodom situaciya pochala zminyuvatisya pochasti tomu sho ekonomichna potuzhnist Nimeckoyi imperiyi zrostala gigantskimi tempami Na 1910 rik Nimechchina peretvorilasya na osnovnogo torgovogo partnera Belgiyi j razom z istotnim ekonomichnim vplivom Nimechchina pochala kardinalno vplivati na belgijske kulturne seredovishe Dedali chastishe belgijci divilisya z povagoyu na rozkvit Nimeckoyi imperiyi j hocha dumki rozdililisya bagato belgijciv buli vrazheni bilsh uporyadkovanim ta disciplinovanim nimeckim ladom Belgijski intelektuali pochali provoditi bilshe chasu v Nimechchini nizh skazhimo v Sorbonni Flamandska gromada yaka zavzhdi bula v konfrontaciyi z frankomovnoyu Valloniyeyu dedali bilshe tyazhila do shidnogo susida U 1910 francuzkij zhurnalist Anri Shor ya vidav u gazeti La Belgique Moderne stattyu v yakij vidmitiv shvidkist nimeckogo proniknennya u belgijske zhittya ta toj fakt sho Nimechchina obignala Franciyu v roli najvazhlivishogo torgovogo partnera krayini Cherez micni zv yazki belgijskogo suspilstva z Nimeckoyu imperiyeyu naperedodni vijni bagato prihilnikiv nimeckogo poryadku buli vidpovidno nalashtovani na yiyi pidtrimku Vodnochas najbilsh stijkoyu profrancuzkoyu verstvoyu suspilstva zalishavsya oficerskij korpus belgijskoyi armiyi Belgijskij monarh Albert I Sektor oboroni Na vidminu vid susidnih derzhav Belgiya ne vidchuvala sebe zobov yazanoyu utrimuvati veliki vijskovi sili U panivnih kil krayini ne bulo zhodnogo namiru napadati na dvoh velikih susidiv ne kazhuchi vzhe pro Niderlandi ta Lyuksemburg i dedali chastishe belgijci perekonuvalisya v tomu sho yihnij nejtralitet nadijno zahishatime krayinu vid napadu Do rechi u pershi roki svogo isnuvannya Belgiya faktichno ne mala armiyi vzagali Iniciativa utvorennya vlasnih zbrojnih sil nadijshla vid belgijskoyi monarhiyi a ne vid demokratichno obranih parlamentskih diyachiv Belgijskij korol Leopold II pislya vijni 1870 1871 rr shvidko z yasuvav masshtabi ekspansiyi nimeckoyi derzhavi v Yevropi j virishiv sho Belgiyi potribne radikalne onovlennya zbrojnih sil Leopold II perekonav parlament dozvoliti zbilshennya chiselnosti armiyi do 100 000 osib j zasnuvati nacionalnu sistemu vijskovoyi sluzhbi v rezervi Vijskova bezpeka derzhavi za jogo pravlinnya stala politichnim pitannyam zokrema vin osobisto opikuvavsya budivnictvom fortec na prikordonnij richci Maas u Lyezhi i Namyuri Hristiyanski demokrati v cilomu pidtrimali oboronni zahodi Odnak panivna katolicka partiya bula mensh shilna pridilyati uvagu rozvitku vlasnih zbrojnih sil zoseredzhuyuchis v osnovnomu na ekonomichnih j socialnih problemah ta kolonizaciyi Centralnoyi Afriki U 1909 roci zusillyami kerivnoyi monarhiyi u Korolivstvi nabrav chinnosti Zakon pro zagalnij vijskovij obov yazok zgidno z yakim vijskovu sluzhbu musiv vidbuti odin sin vid kozhnoyi sim yi gromadyan Belgiyi Termin sluzhbi riznivsya dlya okremih rodiv vijsk u pihoti 15 misyaciv v artileriyi 21 misyac a v kinnoti 2 roki Pislya zavershennya sluzhbi vijskovozobov yazani zarahovuvalisya do skladu aktivnogo rezervu na zagalnij termin 15 rokiv Takim chinom shoroku belgijska armiya otrimuvala priblizno 33 000 yunakiv yaki projshli pochatkovij vijskovij vishkil i zarahovuvalisya do rezervistiv Vodnochas riven yihnoyi navchenosti buv takim sho voni buli led adaptovani do vijskovoyi sluzhbi j bagato v chomu lishalisya nedosvidchenimi Belgijska armiya Na 1914 rik belgijska armiya mala zamalij rozmir u yiyi skladi bulo lishe shist pihotnih divizij 43 000 vijskovikiv i odna kavalerijska u rezervi perebuvalo she 115 000 navchenih vijskovozobov yazanih Nayavna zbroya ta vijskova tehnika buli abo zastarilih zrazkiv abo v mizernij kilkosti sho vidbivalo realiyi zlidennogo finansovogo zabezpechennya j osnashennya armiyi protyagom poperednih desyatilit Usogo bulo dostupno tilki 93 000 gvintivok i 6 000 shabel yaki mali dosit poganij stan ale z poglyadu majbutnoyi borotbi najserjoznishoyu problemoyu buv brak artileriyi V armiyi nalichuvalos lishe 324 zastarili polovi garmati vazhka artileriya bula vidsutnya vzagali Dorechno zgadati sho belgijci zamovili vazhki artilerijski sistemi v nimeckij kompaniyi Kruppa Prote vlasniki zbrojovoyi firmi doklali maksimum zusil shob ci garmati ne nadijshli na ozbroyennya susidiv vchasno Armiya mala tilki 102 kulemeti a Povitryani sili lishe odnu povitryanu eskadrilyu z 12 litakiv Mehanizovanogo transportu v armiyi takozh praktichno ne bulo osnovni zavdannya z perekidannya vijsk pokladalisya na guzhovij transport ta navit na sobak Brakuvalo najneobhidnishih rechej ne tilki zrazkiv ozbroyennya ta vijskovoyi tehniki ale j ekipiruvannya sporyadzhennya vijskovoyi formi Zagalom belgijski zbrojni sili buli pogano pidgotovleni do vedennya vijni Belgijci shojno zasnuvali vlasnij vishij organ vijskovogo upravlinnya Generalnij shtab ale pozablokovist j zvidsi vidsutnist soyuznikiv nakladali pevnij vidbitok na riven strategichnogo ta operativnogo planuvannya na vipadok vijni a takozh na riven pidgotovki yak vijsk tak i kerivnogo skladu armiyi Oficerskij korpus buv slabo navchenim a gotovnist vijsk za vidsutnosti suchasnogo ozbroyennya tehniki osnashennya ta majna bula dovoli nezadovilnoyu Na pochatok bojovih dij belgijci zmogli vistaviti na shidni kordoni blizko 117 000 voyakiv Krim cogo she 67 000 vijskovikiv buli rozgornuti dlya zahistu strategichnih fortiv u Lyezhi Namyuri j Antverpeni Plan Shliffena proti planu XVII Voyennij stan Belgiyi neminuche diktuvavsya geografichnim polozhennyam ta politichnim stanovishem krayini zatisnutoyi mizh dvoma nadderzhavami Plan Shliffena Nimeckij generalitet chitko usvidomlyuvav zagrozu vijskovogo alyansu troh mogutnih yevropejskih derzhav Antanti sho mav protistoyati yim na kontinenti v razi realizaciyi yihnih zamisliv vtorgnennya do Franciyi Tomu strategiya nimeckogo Generalnogo shtabu bazuvalasya na zasadnichomu principi sho francuzka armiya maye buti rozgromlenoyu za 6 tizhniv tobto do vstupu u vijnu britanskoyi ta rosijskoyi armij Bez Franciyi buli perekonani nimci ani Rosiya ani Britaniya ne prodovzhuvatimut vijnu Otzhe graf Alfred fon Shliffen nachalnik nimeckogo Generalnogo shtabu z 1891 roku bagato rokiv opracovuvav plan vijni proti Franciyi dovodyachi do doskonalosti usi detali vtorgnennya nimeckoyi armiyi na teritoriyu susidnoyi krayini 1905 roku vin pokazav svij plan Za jogo zadumom 90 nimeckoyi armiyi musili ne gayuchi chasu yak tilki bude ogoloshena stan vijni negajno atakuvati Franciyu Usvidomlyuyuchi potuzhnist francuzkih inzhenernih prikordonnih ukriplen na shodi krayini vin zadumav zdijsniti napad z pivnochi cherez slabo zahishenij kordon Franciyi z Belgiyeyu prorvatisya teritoriyami nejtralnih Gollandiyi Belgiyi j Lyuksemburgu Dali nimci musili nastupati po shirokij duzi na shid shvidko zahopiti Parizh i pritisnuti francuzku armiyu do yiyi vlasnih prikordonnih fortec i shvejcarskogo kordonu U 1906 roci Gelmut fon Moltke pleminnik velikogo Gelmuta fon Moltke starshogo zaminiv fon Shliffena na posadi nachalnika Generalnogo shtabu armiyi j trohi zminiv osnovnu kanvu planu ne vdirayuchis do Niderlandiv prosuvatisya rivninnimi prostorami belgijskoyi Flandriyi ta Lyuksemburgu Vin buv perekonanij sho belgijska armiya ne spromozhna efektivno protistoyati masovanomu nimeckomu nastupu Koli u 1909 roci korol Belgiyi Albert I vidvidav Berlin vin otrimav vid kajzera Vilgelma ochevidnij natyak na vijskovi plani Nimechchini j misce v nih jogo krayini Na te molodij korol vidpoviv tak Plan Shliffena osnovnij plan vtorgnennya nimeckoyi armiyi do Franciyi cherez nejtralni Belgiyu ta Lyuksemburg Belgiya ce naciya a ne doroga Stavlennya nimeckoyi verhivki do belgijskogo narodu armiyi ta v cilomu do Belgiyi yak krayini bulo prinizlivo zverhnim Koli u serpni 1914 roku Nimecka imperiya zazhadala vid belgijciv dozvolu na prohodzhennya cherez yih krayinu svoyeyi armiyi dlya napadu na Franciyu korol Albert I vidmovivsya U vidpovid germanskij rejhskancler T Betman Golveg grubo porushivshi poperedni garantiyi Londonskoyi ugodi z boku prusskoyi vladi nazvav mizhnarodnij dogovir klaptikom paperu Bilsh togo ogoloshene privselyudno bazhannya Belgiyi bitisya nimci vvazhali lyuttyu splyachoyu vivci tak sharakterizuvav odnogo razu svoyih politichnih suprotivnikiv yakijs prusskij derzhavnij diyach U pershi zh misyaci svitovoyi vijni Nimechchina okupuvala 95 teritoriyi Belgiyi do togo chasu doki ne stalosya diva na Marni koli potuzhnij kotok nimeckih vijsk buv ostatochno zupinenij britanskimi ta francuzkimi vijskami Odnak popri kolosalnu perevagu nimeckoyi imperskoyi armiyi belgijci na choli zi svoyim Golovnokomanduvachem korolem Albertom I yakij sluzhiv zhivim simvolom borotbi za svoyu krayinu muzhno vstupili v bitvu j geroyichno protistoyali nimeckij navali zirvavshi plani Shliffena peremogti yih armiyu za licheni dni abo tizhni Diplomatichna nota nimeckogo uryadu uryadu Korolivstva Belgiya Duzhe konfidencijno Dostovirna informaciya yaka otrimana nimeckim uryadom svidchit pro te sho francuzki vijska mayut namir z rajonu Zhive vijti na liniyu Maasu bilya Namyuru Cya informaciya ne zalishaye sumniviv shodo namiriv Franciyi vijti teritoriyeyu Belgiyi u til Nimechchini Uryad Nimechchini ne mozhe ne poboyuvatisya sho Belgiya popri yiyi kolosalnij dobrij voli ne zmozhe bez storonnoyi dopomogi protistoyati takomu znachnomu francuzkomu vtorgnennyu j z dostatnoyu stupenyu uspihu ubezpechiti nalezhnu garantiyu pidtrimannya bezpeki Nimechchini Ce maye nadvazhlive znachennya dlya samozahistu Nimechchini yaka povinna peredbachati bud yaku podibnu vorozhu ataku Odnak uryad Nimechchini vislovlyuye svoye najglibshe spivchuttya yaksho bezdiyalnist Belgiyi rozglyadatimetsya yak akt vorozhosti do nimeckogo narodu j ne bude ignoruvati toj fakt sho agresivni diyi suprotivnikiv Nimechchini zmusili yiyi dlya vlasnogo zahistu uvijti na teritoriyu Belgiyi Dlya togo shob viklyuchiti bud yaku mozhlivist neporozuminnya uryad Nimechchini zvertayetsya z takoyu zayavoyu 1 Nimechchina niyakim chinom ne rozglyadaye ce yak akt vorozhosti proti Belgiyi U razi majbutnoyi vijni Belgiya rozglyadatimetsya yak krayina druzhnogo nejtralitetu po vidnoshennyu do Nimechchini tobto nimeckij uryad bere na sebe zobov yazannya pri ukladanni vidpovidnogo dogovoru garantuvati volodinnya i nezalezhnist Belgijskogo Korolivstva povnoyu miroyu 2 Nimechchina zobov yazuyetsya vidpovidno do vishezaznachenoyi ugodi evakuyuvati svoyi sili z teritoriyi Belgiyi po dosyagnennyu miru 3 Yaksho Belgiya prijmaye take druzhnye stavlennya z boku Nimechchini ta vidpovidno u spivpraci z belgijskoyu vladoyu namagatimetsya pridbati use neobhidne dlya yiyi zbrojnih sil bez oplati gotivkoyu i oplatiti kompensaciyu za shkodu yaka mozhe buti zapodiyana nimeckimi vijskami 4 Yaksho Belgiya protistoyatimete nimeckim vijskam i zokrema yaksho vona stvoryuvatime trudnoshi na shlyahu prohodzhennya nashih vijsk vchinennyam oporu fortecyami na Maasi abo rujnuvannyam zaliznih j avtomobilnih dorig tuneliv ta inshih analogichnih ob yektiv infrastrukturi Nimechchina zmushena bude na yiyi prevelikij zhal rozglyanuti Belgiyu yak voroga U comu vipadku Nimechchina ne mozhe vzyati na sebe niyakih zobov yazan stosovno Belgiyi tobto v kincevomu rahunku koriguvannya vidnosin mizh dvoma derzhavami lishitsya rozv yazuvati movoyu zbroyi Uryad Nimechchini odnak vislovlyuye gliboku nadiyu sho cya viklyuchnist ne trapitsya j sho uryad Belgiyi znatime yaki neobhidni kroki potribno vzhiti dlya zapobigannya viniknennya vishezaznachenih incidentiv U comu vipadku druzhni zv yazki yaki pov yazuyut dvi susidni derzhavi prodovzhuvatimut zmicnyuvatisya i posilyuvatisya Vruchena nimeckim poslom u Belgiyi ministru zakordonnih sprav Belgiyi 2 serpnya 1914 Plan XVII Francuzka zovnishnya politika bazuvalasya na perekonanni sho u chergovij vijni z Nimechchinoyu Franciya ne voyuvatime naodinci a matime soyuznikiv Patetichni pogrozi i agresivna politika kajzera Vilgelma II zaderikuvati vchinki u tomu chisli budivnictvo Flotu vidkritogo morya zrobilo ce cilkom dosyazhnim dlya francuzkoyi diplomatiyi Kolonialna ekspansiya ta intensivne ozbroyennya Nimechchini yiyi pragnennya pokinchiti z panuvannyam Angliyi na moryah sponukali London vidijti vid poperednoyi politiki bliskuchoyi izolyaciyi j vstupiti v soyuznicki vzayemini z kontinentalnimi derzhavami 8 kvitnya 1904 roku oformilasya globalna koaliciya pislya vstupu do franko rosijskogo soyuzu Velikoyi Britaniyi yaka vregulyuvala svoyi superechnosti z Franciyeyu v Africi ta 31 serpnya 1907 z Rosijskoyu imperiyeyu v Aziyi Storoni pidpisali ugodu pro vijskovij soyuz Pislya ganebnoyi porazki u franko prusskij vijni francuzka vijskova strategiya v Yevropi bazuvalasya na dvoh fundamentalnih postulatah Parizh retelno gotuvav vlasnij plan vijni revanshu plan XVII yakij staviv za metu povernennya provincij Elzas ta Lotaringiya Zhaguche bazhannya vidvoyuvati ci teritorij yaki buli bezdarno viddani nimcyam u 1870 roci i zaznavali intensivnoyi germanizaciyi opanuvalo francuzami Po druge plan XVII bazuvavsya na pripushenni sho nimci shanuvatimut belgijskij nejtralitet gipoteza sho led ne koshtuvala Franciyi yiyi derzhavnosti Francuzka vijskova doktrina zasnovuvalasya na ideyah sho majbutnya vijna bude mati shvidkoplinnij harakter ta buduvatimetsya na poyednanni strimkih ta energijnih atak j visokoyi manevrenosti vijsk na poli boyu Tomu najkrasha ta najpotuzhnisha chastka francuzkih vijsk yiyi udarna skladova bula zoseredzhena na shodi pozdovzh nimecko francuzkogo kordonu togo chasu navproti bazhanih Elzasu ta Lotaringiyi Belgijski vijskovi plani Belgiya yaka shiro virila u silu svogo nejtralnogo statusu ne mala efektivnogo planu vijni Bilsh togo cherez takij svij status belgijci vidpovidno ne mali j chitkih domovlenostej z susidnimi krayinami pro spilni vijskovi plani na vipadok agresiyi z boku tretoyi storoni Vlasne vijskove kerivnictvo rozrahovuvalo u vipadku nimeckogo vtorgnennya skoncentruvati osnovnu chastinu svoyih vijsk zahidnishe richki Maas j spirayuchis na merezhu pobudovanih fortifikacijnih ukriplen utrimati Antverpen ta Lyezh Odnak cherez te sho Belgiya ne mala niyakih domovlenostej z Antantoyu pro perebuvannya soyuznih vijsk na vipadok vtorgnennya Nimechchini na teritoriyu Korolivstva ci plani viyavilisya nerealnimi Belgijskij frontPochatok vijni Dokladnishe Nimecke vtorgnennya v Belgiyu 24 lipnya 1914 roku koli lipneva kriza bula v samomu rozpali uryad Belgiyi she raz nagolosiv sho yaksho vijna spalahne krayina bude dotrimuvatisya svogo nejtralitetu Odnochasno belgijska vlada vzhila deyakih zapobizhnih krokiv 27 lipnya bulo uhvaleno rishennya viklikati na vijskovi zbori 33 000 cholovikiv vipusknikiv klasu 1913 roku 31 lipnya pochalasya zagalna mobilizaciya cholovichogo naselennya krayini z oglyadu na ogoloshenij Nimeckoyu imperiyeyu stan nebezpeki vijni nim Kriegsgefahrzustand 2 serpnya 1914 roku nimecki vijska uvijshli do Lyuksemburgu a nimeckij posol u Bryusseli graf za dobu do ogoloshennya vijni Franciyi o 19 00 togo zh dnya vruchiv diplomatichnu notu ministru zakordonnih sprav Belgiyi Ruyini Levenskoyi universitetskoyi biblioteki osin 1914 O 7 godini ranku 3 serpnya 1914 roku na ultimatum kajzerivskogo uryadu pro vimogu bezpereshkodnogo prohodu nimeckih vijsk belgijskij ministr zakordonnih sprav Zh Davinon vidpoviv sho Belgiya zavzhdi bude virna svoyim mizhnarodnim zobov yazannyam j sho zagrozi Nimechchini ye krichushim porushennyam mizhnarodnogo prava Belgijskij uryad yaksho vin pogoditsya na taki propoziciyi pozhertvuvav bi chestyu naciyi i ce bude zradoyu stosovno Yevropi Yaksho cya nadiya stane dlya nas rozcharuvannyam belgijskij narod povnij rishuchosti vidbiti usima dostupnimi zasobami kozhnu ataku na svoyi prava Na svitanku 4 serpnya 1914 roku pislya otrimannya vidmovi na ultimatum nimecka armiya vderlas do nejtralnoyi Belgiyi Vijska pid komanduvannyam generaliv A fon Klyuka i K fon Byulova atakuvali malenku pogano osnashenu ta nedostatno pidgotovlenu belgijsku armiyu yaka prote rishuche chekala na napad Nimci buli vpevneni sho belgijci ne stvoryat yim serjoznih pereshkod i voni zmozhut shvidko obijti francuzku armiyu z flangu Takozh voni spodivalisya sho v nih bude dostatno chasu roztroshiti suprotivnika she do togo yak u vijnu vv yazhutsya britanci ta rosiyani Nimecka presa namagalasya zaplutati ce pitannya zvinuvachuyuchi belgijsku storonu sho same vona sprovokuvala takij rozvitok podij ale istorichnij fakt lishayetsya ochevidnim Nimechchina uvirvalasya do Belgiyi koli she zhodnogo soldata chuzhoyi armiyi na yiyi vlasnij teritoriyi ne bulo yak i zhodnih pogroz Nimechchini z boku malenkoyi krayini Zh Klemanso prem yer ministr Franciyi koli jogo zapitali yak istoriya pam yatatime pochatok Pershoyi svitovoyi vijni vidpoviv Odne mozhna skazati vpevneno voni ne budut kazati sho Belgiya vtorglasya do Nimechchini Kartina amerikanskogo zhivopiscya Dzhordzha Bellouza Barikadi vikoristannya nimeckimi soldatami pid chas boyiv u roli zhivogo shita belgijskih gromadyan Osin 1914 Birmingemskij hudozhnij muzej Birmingem Shtat Alabama Shturm Lyezha Lyezh roztashovanij na richci Maas na Ardennskomu plato buv najblizhchim vazhlivim belgijskim mistom na kordoni z Nimeckoyu imperiyeyu j grav viklyuchnu rol u planah oboroni belgijciv Pobudovane na livomu berezi Maasu na krutomu pagorbi otochene zamist rovu rikoyu zavshirshki 200 metriv misto razom z 50 kilometrovim lancyugom z 12 fortiv po perimetru vvazhalosya v Yevropi togo chasu najgriznishim oboronnim rubezhem Do togo zh Lyezh buv velikim promislovim centrom vazhlivim transportnim vuzlom yak zaliznic tak j avtomobilnih dorig Dlya nimciv zahoplennya Lyezhu malo virishalne znachennya same cherez nadvazhlivu jogo rol transportnogo vuzla dlya shvidkogo perekidannya svoyeyi velicheznoyi armiyi Bilsh togo vin mav zhittyeve znachennya dlya podalshogo postachannya nimeckih armij v nastupi Ne zahopivshi jogo i ne zneshkodivshi jogo forti prave krilo nimeckih vijsk ne zmoglo b uspishno prosuvatisya vpered 5 serpnya 1914 roku nimecki pidrozdili 25 000 pihotinciv 8 000 kavaleristiv i 124 garmati pochali shturm forteci Pershi ataki ne vdalis nimcyam i yim dovelosya vidstupiti Nastupnogo dnya pidrozdili 14 yi pihotnoyi brigadi generala Eriha Lyudendorfa uvirvalisya do mista odnak forti prodovzhuvali chiniti zapeklij opir 6 serpnya vpershe v istoriyi svitovih voyen nimci zastosuvali povitryanij nalit cepelin LZ sho viletiv z Kelna skinuv 13 bomb na Lyezh ubivshi 9 mirnih zhiteliv Tilki 12 serpnya pislya pributtya popovnennya pidvezennya vazhkoyi artileriyi j vidhodu osnovnih belgijskih sil z mista nimecki vijska spromoglisya zahopiti fortecyu Do 16 serpnya usi forti Lyezha opanuvala nimecka armiya a komandir 3 yi belgijskoyi diviziyi j komendant forteci Zh Leman poranenim potrapiv do polonu Pislya padinnya Lyezha 1 sha i 2 ga nimecki armiyi pochali perepravu cherez Maas i prodovzhili nastup na Bryussel Vavr i Namyur Komanduvach 2 yu armiyeyu fon Byulov yakij rozrahovuvav shvidko opanuvati misto ta prodovzhiti svoye prosuvannya do kordoniv Franciyi buv prigolomshenij belgijskim oporom Shturm Lyezha zabrav 11 dniv sho niyak ne peredbachalosya planami Shliffena j cej vigrash chasu viyavivsya kritichno vazhlivim dlya vstupu u vijnu Britanskogo ekspedicijnogo korpusu ta vidmobilizaciyi j peredislokaciyi francuzkih vijsk Antverpen i Namyur Dokladnishe Obloga Antverpena 1914 ta 16 serpnya cherez 2 tizhnya pislya ogoloshennya vijni francuzam nareshti opanuvavshi Lyezh vijska 1 yi 2 yi i 3 yi nimeckih armij perejshli v rishuchij nastup do franko belgijskogo kordonu Belgijska armiya pid tiskom protivnika sho perevazhav yiyi bagatorazovo namagalasya zakripitisya na rubezhi richki Dil reshta vidstupala do Antverpena i Namyura Nimci obijshli Antverpen ale ukriplena belgijska fortecya utvoryuvala serjoznu zagrozu yihnomu pravomu flangu tomu na izolyaciyu ciyeyi zagrozi kajzerivskomu komanduvannyu dovelosya vidiliti chastinu sil 20 serpnya nimci uvijshli do Bryusselya Dali armiya okupantiv zishtovhnulasya z nastupnoyu sistemoyu ukriplen navkolo Namyura i znovu zh bula zmushena vitrachati chas she na odnu oblogu yaka trivala z 20 po 25 serpnya Vreshti resht nimecki armiyi podolali znachnu chastinu teritoriyi Belgiyi i vijshli na liniyu Bryussel Namyur Dinan gotuyuchis vstupiti v bij z golovnimi silami francuzkoyi armiyi Protyagom usogo serpnya 1914 roku kozhnogo razu kajzerivski vijska zishtovhuvalisya use z novoyu ta novoyu ob yektivnoyu zatrimkoyu viklikanoyu garyachim sprotivom belgijciv Plani interventiv rozvalyuvalisya pryamo na ochah niyaki chasovi pokazniki prorivu francuzkogo kordonu vzhe ne dotrimuvalisya Osinni boyi 1914 roku Francuzki ta britanski ekspedicijni vijska za pidtrimki nevelikih belgijskih zagoniv ucililih u boyah serpnya 1914 roku vsogo 48 000 soldativ i oficeriv prodovzhuvali vesti rozrizneni bojovi diyi 24 serpnya 28 veresnya j pid udarami nimeckoyi armiyi postupovo vidstupali vglib teritoriyi Franciyi Oblozhenij Antverpen popri kolosalnu kilcevu sistemu oboronnih fortiv yaka otochuvala misto buv zrujnovanij nimeckoyu nadvazhkoyu artileriyeyu 9 zhovtnya fortecya kapitulyuvala Chastina soyuznih vijsk vidstupila do Gollandiyi de bula internovana do kincya vijni Big do morya sho trivav z 17 veresnya po 19 zhovtnya koli nimci ta vijska soyuznikiv namagalisya odnochasno obijti odin odnogo na zahidnomu flanzi vreshti prizviv do togo sho front prostyagnuvsya na pivnich vid Eni cherez Pikardiyu Artua i Flandriyu do uzberezhzhya Pivnichnogo morya Belgijska armiya sho nalichuvala nepovni shist pihotnih i dvi kavalerijski diviziyi vidchuvayuchi znachnij brak artilerijskih boyepripasiv nasilu strimuvala natisk nimeckih vijsk na nevelichkij dilyanci protyazhnistyu 35 km po pravomu beregu richki Izer vid Diksmejde do Nyivporta 22 zhovtnya nimci forsuvali richku i zakripilisya na yiyi livomu berezi Ne mayuchi dostatnih sil dlya oboroni korol Albert golovnokomanduvach belgijskoyi armiyi uhvaliv rishennya zatopiti nizovinnij livij bereg Izera morskimi vodami vidkrivshi shlyuzi pid chas priplivu 27 zhovtnya pislya togo yak belgijska armiya bula vidvedena za zaliznichnij nasip sho jshov vzdovzh richki shlyuzi vidkrili i voda potuzhnim potokom linula na poziciyi nimciv utvorivshi rozliv mizh Nyivportom i Diksmejde z cogo chasu boyi na Izeri pripinilisya Belgijski pidrozdili perejshli do pozicijnoyi oboroni na rubezhi richki Izer vid mista Ipr do uzberezhzhya Pivnichnogo morya U boyah na cij richci sho trivali z 16 do 31 zhovtnya 1914 roku belgijci vtratili tretinu svoyih vijsk prote utrimali oboronni rubezhi ta zupinili nastup nimciv Spromozhnist belgijskoyi armiyi utrimati hocha b chastku vlasnoyi teritoriyi pid udarami silnishih sil protivnika viklikala neabiyakij pidjom moralnogo duhu belgijciv a im ya yihnogo korolya Alberta I stalo simvolom nacionalnogo geroya Belgijski kulemetniki u primitivnih maskah na vognevij poziciyi Druga Iprska bitva 1915 Z 19 zhovtnya po 22 listopada mizh soyuznikami ta 4 yu i 6 yu nimeckimi armiyami rozgornulisya zapekli boyi za Ipr sho lishavsya v rukah belgijciv Persha Iprska bitva Nevelike flandrijske misto Ipr stalo odnim z klyuchovih punktiv borotbi na pivnichnij dilyanci Zahidnogo frontu de nimecki vijska pragnuli probitisya do vazhlivih portiv Dyunkerk i Kale i v okolicyah yakogo minula nizka krovoprolitnih bitv Belgijski vijska bilisya proti nimeckih u Zahidnij Flandriyi do kincya 1914 roku Postupovo vorozhi storoni perehodili do transhejnogo sposobu vedennya vijni vijska use glibshe zarivalisya u zemlyu kozhna z armij namagalisya utvoriti nadijnishu za voroga sistemu fortifikacijnih sporud ta ukriplen Zahidnij front stabilizuvavsya na trivalij period Naprikinci 1914 roku korol Belgiyi mav vlasni zbrojni sili lishe v 60 000 cholovikiv Na 1918 rik tobto naprikinci vijni jomu vdalosya za rahunok molodih belgijciv sho spromoglisya vtekti z okupovanoyi krayini ta distatisya Izerskogo frontu cherez nejtralni krayini zbilshiti armiyu do 170 000 cholovikiv Podalshi bitvi 1915 1918 Kampaniya 1915 roku na Belgijskomu fronti vidznachilasya odniyeyu z najznamenitishih bitv v istoriyi lyudstva U bitvi za opanuvannya mistechka Ipr zijshlisya dvi armiyi suprotivnikiv bojovi diyi sho trivali z 21 kvitnya do 25 travnya 1915 roku vidznachilasya pershim masshtabnim zastosuvannyam bojovih otrujnih rechovin na Zahidnomu fronti koli vpershe pislya Bolimovskoyi bitvi nimcyami aktivno zastosovuvalasya himichna zbroya 22 kvitnya unaslidok gazovoyi ataki hlorom 171 tonni za licheni hvilini bulo otruyeno blizko 6 000 lyudej bilshist z yakih pomerla vid asfiksiyi Cherez dva dni bula organizovana druga gazova ataka prote komanduvannya Antanti vstiglo zabezpechiti vijska sho oboronyalisya protigazami Misyachni boyi zakinchilisya bezrezultatno Bilsh togo popri zastosuvannya zhahlivoyi novitnoyi zbroyi nimeckij armiyi na choli z gercogom Albrehtom Vyurtemberzkim ne vdalosya rozvinuti pochatkovij uspih j storoni znovu perejshli do gluhoyi oboroni Protyagom 1916 1918 rokiv na teritoriyi Zahidnoyi Flandriyi periodichno rozgortalisya zapekli boyi mizh britanskimi j belgijskimi ta nimeckimi vijskami z taktichnimi cilyami Tak litom 1917 roku soyuzniki na choli z britancyami zdijsnili kilka sprob prorvati liniyu frontu v bitvah pri Messeni ta Pashendejle odnak zaznavshi vazhkih vtrat znachnogo uspihu ne dosyagli U drugij polovini 1918 roku pislya povnogo visnazhennya imperskoyi armiyi Nimechchini u Vesnyanomu nastupi kerivnictvo Antanti uhvalilo rishennya perejti u strategichnij virishalnij kontrnastup po vsomu Zahidnomu frontu z metoyu rozgromu vijsk protivnika j najskorshogo zakinchennya vijni Belgijski pidrozdili takozh vzyali uchast u zagalnomu soyuznomu nastupi Korol Albert I buv priznachenij komanduvachem Flandrskogo ugrupovannya soyuznih vijsk U bitvi sho vp yate raz stalasya poblizu Ipru 12 belgijskih divizij razom z britanskimi ta francuzkimi vijskami prorvali oboronni rubezhi nimeckih vijsk j rushili vpered na vizvolennya svoyeyi krayini Okupanti pid tiskom protivnika vidstupali z teritoriyi Belgiyi a she cherez kilka misyaciv 11 listopada 1918 roku bulo pidpisano Komp yenske peremir ya yake zavershilo vijnu Ugoda pro pripinennya vognyu odnak ne prizvela do negajnogo zvilnennya Belgiyi j sporadichni bojovi diyi she trivali Belgijska armiya postupovo prosuvalasya po krayini peresliduyuchi nimeckih okupantiv sho vidstupali 22 listopada 1918 roku korol Albert I na choli svoyij armiyi urochistim marshem vstupiv do Bryusselya Ostannij nimeckij soldat zalishiv krayinu 23 listopada 1918 roku Zahopleni u Flandriyi v polon nimecki soldati Belgiya 1917Zgvaltuvannya BelgiyiDokladnishe Zgvaltuvannya Belgiyi Vtorgnennya Nimechchini do nejtralnoyi Belgiyi vochevid stalo najgrubishim porushennyam norm mizhnarodnogo prava j viklikalo kolosalne oburennya v sviti Nimecka armiya bula nadzvichajno rozlyuchena sho sprotiv Belgiyi zirvav genialnij plan Shliffena zahoplennya Parizha Vid generala do ostannogo soldata nimci buli absolyutno vpevneni sho belgijci rozv yazali vijnu sabotazhnikiv vikoristovuyuchi taktiku tak zvanih vilnih strilciv abo frantireriv Poziciya nimeckogo komanduvannya polyagala v tomu sho shiroko rozpovsyudzheni diversijno partizanski diyi belgijskih mirnih zhiteliv buli povnistyu nezakonnimi j zaslugovuvali na negajne suvore kolektivne pokarannya Usya zlist za proval planu yakij dovgo vinoshuvavsya vililasya na mirne naselennya sho zaznalo katuvan ta nasilstva vid nimeckih soldativ Rozlyuchenist okupantiv sprichinila chimalo velikomasshtabnih karalnih operacij proti belgijciv vbivstvo kilkoh tisyach cholovikiv zhinok i ditej maroderstvo i pidpali budinkiv a takozh rujnuvannya istorichnih i kulturnih pam yatok i navit znishennya cilih sil Ruyini flandrijskogo mistechka Belgiya 1914 22 serpnya 1914 roku stalasya persha velika rizanina v belgijskomu selishi koli 384 choloviki zhinki i diti buli rozstrilyani zakoloti bagnetami spaleni zhivcem abo zadihnulisya v dimu koli soldati pidpalili yihni oseli Ci vbivstva stali najbilshim masovim vbivstvom mirnogo naselennya sho skoyili nimecki vijska do 1939 roku Po krayini prokotilasya hvilya nimeckogo teroru v stracheno 156 cholovikiv 211 Dinani 674 sered zamuchenih ta strachenih zhinki j diti Do pereliku znishenih ob yektiv kulturnoyi spadshini nalezhit Levenskij universitet i jogo bezcinna biblioteka koli nimcyami bulo svidomo spaleno 300 000 knig ta manuskriptiv deyaki ekzemplyari yakih datuvalisya XIV stolittyam U toj chas koli knigi mali nabagato bilshu cinnist nizh sogodni pishe doslidnik Lipke cej akt stanoviv nevidvorotnu demonstraciyu varvarstva Spisok zlochiniv takozh vklyuchav znishennya cerkov i soboriv u Vize Diksmejde Leveni Ipri Malini ta inshi Protyagom bilshoyi chastini XX stolittya istoriki v osnovnomu sprostuvali povidomlennya pro nimecki zvirstva skoyeni proti belgijskogo mirnogo naselennya pid chas vtorgnennya 1914 roku j pripisuvali yih zvichajnij propagandi soyuznikiv Pochinayuchi z 1990 h rokiv odnak retelne vivchennya istorichnih dokaziv z belgijskih francuzkih i nimeckih dzherel dozvolilo istorikam osoblivo Dzhonu Hornu i Alanu Krameru vstanoviti nesprostovno sho nimecki vijska dijsno rozpalili velikij teror na okupovanih zemlyah Kampaniyi proti civilnogo naselennya u tomu chisli masovi strati stali chastinoyu navmisnoyi politiki teroru organizovanogo vijskovimi i navit sankcionovanogo kajzerivskim kerivnictvom Neshodavni sistematichni doslidzhennya nimeckih armijskih dzherel svidchat sho naspravdi protyagom pershih dvoh z polovinoyu misyaciv pislya vtorgnennya nimci ne zishtovhuvalisya v Belgiyi z zhodnimi irregulyarnimi formuvannyami Diyi kajzerivskoyi armiyi buli spalahom lyuti reakciyeyu na fantom strahu yakij okupanti nesvidomo utvorili dlya sebe Masovi strati prostih mirnih zhiteliv rujnaciya istorichnih pam yatok poshkodzhennya kulturnih cinnostej sho opinilisya po voli doli u polum yi vijni ne buli kolateralnimi vtratami unaslidok bojovih dij tobto nenavmisnimi zhertvami yaki neminuche vinikayut u chasi vijni ce stalo rezultatom svidomogo politichnogo rishennya nimeckogo generalnogo shtabu V takij sposib nimci vzhe borolisya z ruhom oporu v 1870 roci koli zitknuvshis z francuzkim sprotivom okupanti perejshli do lyutih represij u formi strati francuzkih polonenih ta civilnih osib za zvinuvachennyam u vedenni partizanskoyi vijni tak zvanoyi taktiki frantireriv Vsogo za ocinkami suchasnih doslidnikiv u period z serpnya po listopad 1914 roku vijskovikami nimeckoyi kajzerivskoyi armiyi bulo stracheno vid 5 500 do 6 500 belgijskih mirnih meshkanciv Osobi pidozryuvani u partizanskij diyalnosti rozstrilyuvalisya na misci Istoriki sho doslidzhuvali nimecki dokumenti narahuvali 101 velikij incident koli desyat abo bilshe civilnih osib buli stracheno zagalom 4 421 osoba bula zakatovana Doslidniki takozh viyavili 383 malih incidentiv yaki prizveli do zagibeli she 1 100 belgijciv Majzhe usi vipadki buli karalnimi zahodami nimciv u vidpovid na tak zvani napadi partizan Nimecka okupaciyaDokladnishe Nimecka okupaciya Belgiyi Persha svitova vijna Karta okupovanoyi Nimeckoyu imperiyeyu Belgiyi Nimecka administraciya Do listopada 1914 roku front u Belgiyi stabilizuvavsya j 95 teritoriyi korolivstva opinilosya pid nimeckoyu okupaciyeyu Belgijskij uryad na choli z prem yer ministrom Sh de Brokvilem viyihav do francuzkogo mista Gavr a korol Belgiyi Albert I yak Verhovnij golovnokomanduvach zbrojnih sil lishivsya zi svoyimi vijskami na peredovij de keruvav nevelikim belgijskim komponentom soyuznih sil do kincya vijni na dilyanci yaka otrimala nazvu 26 serpnya 1914 roku nimecki okupacijni vijska utvorili na zahoplenij teritoriyi korolivstva ta aneksovanij chastini Franciyi Fyume ta Zhive tak zvane pid provodom svogo generalitetu Sistema upravlinnya okupovanoyu krayinoyu zagarbnikiv bazuvalasya na administrativnij sistemi yaka isnuvala do pochatku vijni za vinyatkom togo sho nimci cherez grupu oficeriv ta chinovnikiv zdijsnyuvali postijnij zhorstkij kontrol ta kerivnictvo u vlasnih interesah Okupovana Belgiya podilyalasya na tri administrativnih zoni vlasne do yakogo uvijshli Bryussel i bilsha chastina teritoriyi krayini ta aneksovani zemli Franciyi Operacijna zona nim Operationsgebied yaka vklyuchala u sebe neznachnu dilyanku pozdovzh liniyi frontu na zahodi korolivstva Stabilizacijna zona nim Etappengebied do yakoyi vhodila smuga zemel Shidnoyi j Zahidnoyi Flandriyi ta chastkovo provinciyi Eno i Lyuksemburg Ustrij na teritoriyah usih 3 zon buv riznij Yaksho u General gubernatorstvi v osnovnomu keruvala civilna administraciya j poryadki buli mensh represivni to v Operacijnij ta Stabilizacijnij zonah use mirne naselennya ogoloshuvalosya polonenimi j tut panuvali najsuvorishi zakoni vijskovoyi administraciyi okupacijnih vijsk Pershim general gubernatorom Belgiyi stav general feldmarshal K fon der Golc yakogo nezabarom 27 listopada 1914 roku zminiv na posadi a u kvitni 1917 roku pislya smerti ostannogo L fon Falkengauzen Usi kerivniki pidkoryalisya Vishomu komanduvannyu armiyi yake dislokuvalosya u belgijskomu mistechku Spa j golovnoyu cillyu yih perebuvannya na takij posadi bulo zoseredzhennya zusil usiyeyi belgijskoyi ekonomiki ta promislovosti a takozh transportnoyi sistemi na robotu v interesah okupacijnih vijsk ta Nimechchini Vodnochas nimecka okupacijna vlada namagalasya pidtrimuvati ustaleni poryadki j ne zavazhati yim yaksho ce ne jshlo vsuperech iz vlasnimi cilyami Organizacijno predstavnictvo okupacijnih sil podilyalosya na civilnu administraciyu na yaku pokladalosya zavdannya rozv yazannya povsyakdennih zadach ta merezhu napivvijskovih komendatur sho rozgornulasya povsyudno na teritoriyi korolivstva Belgijci pid okupantami Belgijski mirni meshkanci tikayut do Parizhu 1914 Zitknuvshis z terorom rozpalenim rozlyuchenoyu armadoyu nimeckih voyakiv bagato mirnih meshkanciv Korolivstva vtekli zi svoyih osel V osnovnomu potik bizhenciv jshov z tih zon de panuvala vijskova administraciya lyudi tikali u bilsh bezpechni regioni krayini ta zakordon Bagato belgijciv emigruvalo do Niderlandiv blizko 300 000 vteklo do Franciyi bilshe za 200 000 mirnih gromadyan znajshli pritulok u Britaniyi Nezabarom britanskij ta francuzkij uryadi zasnuvali specialni gumanitarni organizaciyi dopomogi belgijskim bizhencyam vijni WRC angl War Refugees Committee ta CNSA fr Comite National de Secours et d Alimentation vidpovidno na yaki pokladalisya zavdannya zabezpechennya spriyannya ta pidtrimki takogo rodu pereselenciv Navesni 1915 roku nimecka vlada rozpochala pozdovzh usogo belgijsko gollandskogo kordonu konstruyuvannya elektrichnogo drotyanogo parkanu na yakij podavavsya pid visokoyu naprugoyu strum do 2 000 volt j yakij ohoronyavsya nimeckimi vartovimi Za informaciyeyu deyakih ekspertiv pri sprobah peretnuti yak jogo ohrestili gollandci nid Dodendraad zaginulo vid 2 000 do 3 000 belgijskih gromadyan sho namagalisya vtekti z pid okupaciyi nimciv Opinivshis pid nimeckoyu okupaciyeyu belgijskij narod postav na gran golodu Do vijni Belgiya eksportuvala perevazhnu bilshist produktiv zaraz viyavilosya sho prodovolstva katastrofichno ne vistachaye Blagodijna organizaciya Comite National de Secours et d Alimentation vlashtovuvala na teritoriyi soyuznih derzhav u pershu chergu Franciyi akciyi na pidtrimku belgijciv Dobrodiyi z usiyeyi Yevropi organizuvali zbir koshtiv produktiv ta rechej pershoyi potrebi dlya postachannya yih do okupovanogo Korolivstva Pislya trivalih peregovoriv z nimcyami storoni dosyagli domovlenosti pro postachannya prodovolstva cherez nejtralnih poserednikiv yakimi stali amerikanci CNSA stala najgolovnishoyu organizaciyeyu sho zajnyalasya dobutkom pridbannyam zborom ta golovne dostavlennya najnagalnishogo postrazhdalim Bilshe za 125 000 dobrovilnih pracivnikiv zajnyalisya ciyeyu shlyahetnoyu spravoyu Elektrichnij drotyanij parkan tak zvanij z tilom zagiblogo vid urazhennya elektrostrumom Slojs Niderlandi 1915 Groshami dlya okupovanoyi teritoriyi nimci zalishili belgijski franki prote naklali na belgijsku vladu tak zvanij vijskovij podatok dobrovilnu shomisyachnu kontribuciyu v sumi 35 mln frankiv Takij dobrovilnij vnesok znachno perevishuvav dovoyenni podatkovi dohodi Belgiyi i dlya togo shob oplatiti jogo belgijski banki zmusheni buli zapustiti v obig novi fiatni groshi shob pridbati na nih obligaciyi Poyava na rinku znachnoyi groshovoyi masi nimeckih marok yaki zavezli okupanti ta gipertrofovane drukuvannya groshej prizvelo do znachnoyi inflyaciyi Bilsh togo nimci navmisno vveli kurs obminu belgijskogo franka do nimeckoyi marki yak 1 1 25 na korist vlasnij ekonomici Postijno narostalnij finansovij haos u poyednanni z viniklimi problemami dostavlennya j virobnictva metalu na virobnictvi yakogo procvitala Belgiya prizvelo yiyi ekonomiku do ekonomichnogo krahu koli zavodi vicherpali sirovinu i vimusheno zvilnili svoyih pracivnikiv Bezrobittya postalo odniyeyu z pershoryadnih problem Z 1915 do 1918 roku bilshe za 650 000 gromadyan Belgiyi bulo bezrobitnimi zrostala zalezhnist vid blagodijnoyi diyalnosti nevijskovih organizacij Dlya togo shob yakos vporatisya z ekonomichnim rejvahom velika kilkist okremih komun i regioniv krayini drukuvala vlasni groshi yaki mozhna bulo b vikoristovuvati na miscevomu rivni Perehid ekonomiki Nimechchini na voyenni rejki masova mobilizaciya nimeckih cholovikiv na vijskovu sluzhbu z pochatku svitovoyi vijni stvorila brak robochoyi sili na nimeckih zavodah zokrema na tih sho grali vazhlivu rol u vijskovo promislovomu kompleksi imperiyi Zitknuvshis z takoyu problemoyu u 1915 roci nimci zaklikali belgijciv neprimusovo pracyuvati v Nimechchini ale 30 000 dobrovolciv viyavilosya obmal dlya zadovolennya viniklih potreb Z seredini 1916 roku nimecka administraciya u Belgiyi rozpochala rozglyadati ideyu nasilnickoyi deportaciyi belgijskih robitnikiv zvazhayuchi na visokij riven bezrobittya v okupovanij krayini U zhovtni 1916 roku pochalisya primusovi deportaciyi robochih j ce trivalo do bereznya 1917 roku Do kincya vijni v cilomu priblizno 100 tisyach belgijciv buli nasilnicki deportovani do Nimechchini Krim cogo blizko 62 000 belgijciv mobilizuvali yak darmovu robochu silu na miscevi vijskovi ob yekti v Stabilizacijnij zoni okupovanoyi Belgiyi Deportaciya belgijskih robochih viyavilosya nedostatno efektivnoyu shob zadovolniti nimecki potrebi i v ekonomichnomu plani slabo vplinula na pidtrimku nimeckoyi vijskovoyi promislovosti Vodnochas z politichnoyi tochki zoru ci akciyi primusu prizveli do shirokogo osudu v Belgiyi i na mizhnarodnomu rivni dopomagayuchi zbilshennyu belgijskogo ruhu oporu Belgijskij ruh oporu Belgijskij opir okupantam i strah nimeckoyi armiyi pered frantirerami pidshtovhnuli yiyi do vprovadzhennya politiki zalyakuvannya nim schrecklichkeit belgijskih mirnih zhiteliv nezabarom pislya vtorgnennya Krayinu ohopili vipadki masovogo vbivstva publichni strati vzyattya zaruchnikiv i spalennya mist j sil politika yaka stala vidoma yak Zgvaltuvannya Belgiyi Gromadska opoziciya nimeckimi okupantami piddavalasya vazhkomu prignichennyu Proyavi patriotizmu taki yak spivannya nacionalnogo gimnu La Brabanconne abo svyatkuvannya Nacionalnogo dnya Belgiyi buli zaboroneni i ti hto ce porushuvali rizikuvali otrimati suvori tyuremni termini Gazeti knigi ta poshtovi vidpravlennya perebuvali pid shilnim naglyadom cenzuri Pid udari represij potrapili vidomi belgijski diyachi zokrema mer Bryusselya i vsesvitno vidomij istorik Anri Pirenn yakih utrimuvali u nimeckij v yaznici yak zaruchnikiv Popri kolosalnij mehanizm represij belgijskij ruh oporu vinik vidrazu z pochatku nimeckoyi okupaciyi j nabuv riznih form sprotivu Ozbroyenij opir mav neznachnij rozmah hocha inodi deyaki diversiyi belgijciv zdobuvali velikij rezonans napriklad rujnuvannya zaliznichnoyi liniyi Bryussel Aahen Bilsh shiroko belgijci brali uchast u poshuku rozviduvalnoyi informaciyi pro nimecki vijskovi ob yekti i peresuvannya vijsk Usi dani agenturnoyi rozvidki cherez rozgaluzhenu merezhu agentiv peredavalisya soyuznim vijskam Najbilsh vidoma rozviduvalna merezha belgijciv mala nazvu Bila Dama fr Dame Blanche yaka narahovuvala blizko 30 agentiv zhinok Organizaciyi takogo rodu ne tilki zbirali vazhlivu informaciyu voni takozh utvorili rozgaluzhenu tayemnu merezhu perekidannya molodih belgijciv na Izerskij front yak pravilo cherez Niderlandi Blizko 32 000 molodih patriotiv kontrabandnim shlyahom uspishno distalisya do armiyi korolya Alberta I Belgiya na inshih teatrah vijnikolonialnoyi belgijskoyi armiyi forsuyut richku Shidno Afrikanska kampaniya 1916 Belgijske Kongo i Shidnoafrikanska kampaniya Pislya dosyagnennya domovlenosti z Parizhem u 1911 roci Nimeckij Kamerun trohi zbilshivsya za rahunok Francuzkogo Kongo j na dvoh dilyankah kordoni nimeckoyi koloniyi vpritul nablizilisya do richki Kongo i teritoriyi Belgijskogo Kongo Na shodi Belgijske Kongo mezhuvalo z Nimeckoyu Shidnoyu Afrikoyu na vidrizku ponad 600 mil Pered svoyeyu smertyu Leopold II vvazhav nimecku zagrozu belgijskij koloniyi golovnoyu nebezpekoyu vimagayuchi shob ni p yadi zemli yaku ya vidpisav Belgiyi ne bulo vidstupleno nimcyam Yak z yasuvalosya nadali jogo poboyuvannya vipravdalisya Osnovna ekonomichna diyalnist Belgiyi u Vilnij Derzhavi Kongo bula zoseredzhena v provinciyi Katanga Golovnoyu statteyu dohodu buv vidobutok korisnih kopalin Guma bula osnovnim eksportnim produktom ale yiyi virobnictvo znachno znizilosya z 77 eksportu za vartistyu do 15 cherez te sho gumu pochali viroshuvati v koloniyah Velikoyi Britaniyi v Pivdenno Shidnij Aziyi Vijna zbilshila popit na mid uves vidobutok yakoyi zdijsnyuvavsya v provinciyi Katanga i virobnictvo yiyi viroslo z 997 tonn u 1911 roci do 27 462 tonn u 1917 roci a potim zbut vpav do 19 000 tonn u 1920 roci Pid chas vijni takozh zris vidobutok almaziv ta zolota Podiyi 1914 1918 rokiv u najbilshij koloniyi Korolivstva otrimali v belgijskij presi nazvu Belgijskoyi kolonialnoyi kampaniyi 1914 1918 rr v yakij vidilyayutsya kilka klyuchovih napryamkiv i etapiv Tak na pershomu etapi vijni yakij nazivayut periodom oboroni shidnogo kordonu bulo tri napryamki pohid belgijskih vijsk na teritoriyu Nimeckoyi Shidnoyi Afriki u Kamerun i vlasne oborona shidnogo kordonu Belgijski vijska na patrulyuvanni v Nimeckij Shidnij Africi Z pochatkom bojovih dij u Yevropi nimecka prisutnist v Africi ne stanovila pryamoyi zagrozi dlya afrikanskih kolonij zahidnih derzhav Odnak u 1914 roci nimeckij storozhovij kater potopiv kilka belgijskih suden na ozeri Tanganyika Pohodi belgijskoyi kolonialnoyi armiyi sho perevazhno skladalasya z afrikanciv pid komanduvannyam belgijciv tak zvani Suspilni vijska fr Force Publique u nimecki koloniyi Kamerun i Shidnu Afriku suchasna Tanzaniya spriyali vidnovlennyu reputaciyi belgijskih oficeriv u Kongo Storinki gazet ryasnili povidomlennyami pro samoviddanist i horobrist belgijciv sho bilisya plich o plich z soyuznikami U 1916 roci belgijski kolonialni vijska vidpovidno do nastupalnogo planu soyuznikiv zahopili Ruandu i Burundi Pislya cogo britanski belgijski ta portugalski vijska vderlisya na teritoriyu Nimeckoyi Shidnoyi Afriki suchasni Burundi Ruanda i Tanzaniya odnak zdobuti peremogu nad vijskami P fon Lettov Forbeka yim ne vdalosya Bojovi diyi peremistilisya v portugalsku koloniyu Mozambik Pid chas bojovih dij na afrikanskomu kontinenti vtrati belgijskih kolonialnih vijsk sklali 9 077 tubilciv i 58 belgijciv Zavdyaki uchasti v Pershij svitovij vijni j aktivnim nastupalnim diyam proti Nimeckoyi Shidnoyi Afriki Belgiya otrimala mandat vid Ligi Nacij na upravlinnya teritoriyami Ruandi i Urundi Hocha formalno voni ne vvazhalisya koloniyami Belgiya vikoristovuvala yih dlya zbilshennya svoyih dohodiv zastosovuyuchi metodi ekspluataciyi shozhi z timi sho buli viprobuvani u Belgijskomu Kongo Belgijskij ekspedicijnij korpus u Rosiyi Naprikinci 1915 roku nevelikij zagin belgijskih vijskovikiv buv vidpravlenij do Rosijskoyi imperiyi de utvoriv Ce vijskove formuvannya bilosya na Shidnomu fronti Pershoyi svitovoyi Za 2 roki perebuvannya v Rosiyi 444 belgijskih soldativ projshli sluzhbu v lavah ekspedicijnogo zagonu z nih 16 zaginulo v boyah Motorizovanij zagin na broneavtomobilyah Shidnij front sichen 1916Naslidki vijniU kvitni 1919 roku Albert I pribuv na Parizku mirnu konferenciyu de zustrivsya z Velikoyu Chetvirkoyu liderami Velikoyi Britaniyi Franciyi Italiyi ta SShA Vin vistaviv na konferenciyu 4 strategichni vimogi vid Belgiyi Po pershe vimagav koshtom finansovih kontribucij vid Nimechchini vidnoviti ekonomiku krayini po druge dlya garantuvannya majbutnoyi bezpeki Belgiyi stvoriti bufernu nimecku derzhavu na livomu berezi richki Rejn po tretye provesti reviziyu dogovoru 1839 roku j nareshti spriyati zblizhennyu Belgiyi ta Velikogo Gercogstva Lyuksemburg Osobisto korol buv proti zanadto nemiloserdnih ta po suti grabizhnickih umov Versalskogo dogovoru bo same ce z chasom sponukaye nimciv do revanshu j pomsti Albert I takozh vvazhav sho rozpusk imperiyi Gabsburgiv yavlyatime soboyu serjoznu zagrozu dlya miru i stabilnosti na kontinenti I hocha soyuzniki rozglyadali Belgiyu yak golovnu zhertvu nimeckoyi agresiyi i ce viklikalo velichezne spivchuttya yih narodiv taki poglyadi belgijskogo korolya zigrali neveliku rol u Parizhi Belgiya otrimala znachno menshe nizh vimagala vid ciyeyi konferenciyi zagalom yij vidilili tilki 4 mlrd zolotih nimeckih marok kontribucij sho stanovilo lishe 8 vid sumi nimeckih viplat derzhavam peremozhnicyam Taka kompensaciya absolyutno ne mogla vryatuvati znishenu okupantami ta visnazhenu vijnoyu ekonomiku Korolivstva Takozh yak vidshkoduvannya za zapodiyanu okupaciyu Nimechchina postupilasya nevelikimi teritoriyami na zahodi vidomi yak Ojpen Malmedi i viddala nimecku chastinu nejtralnogo Moresneta Golovnim zhe zdobutkom Belgiyi za pidsumkami Pershoyi svitovoyi vijni stalo zahoplennya dvoh gustonaselenih oblastej kolishnih nimeckih kolonij u Shidnij Africi Ruandi i Urundi naselennya kozhnoyi z yakih pid chas vijni ocinyuvalosya v 1 mln cholovikiv V rezultati ci oblasti uvijshli do sferi vplivu Belgiyi dozvolivshi popovniti vtrati robochoyi sili v Belgijskomu Kongo Razom z Franciyeyu Belgiya stala partnerom v okupaciyi nimeckogo Rura vidpovidno do Dogovoru 1919 roku Vitrati Belgiyi na vidnovlennya ekonomiki Sektor ekonomiki Vartist rekonstrukcij mlrd BF Industriya 8 3 Agrokulturnij 2 0 Transport 5 8 Derzhavna ta privatna vlasnist 12 0 Inshe 7 9 Vtrati Korolivstva Belgiyi Sumarni zbitki Korolivstva Belgiyi vid pryamih ta oposeredkovanih naslidkiv voyennih dij na yiyi teritoriyi za rozrahunkami 1921 roku ocinyuvalisya v 36 mlrd belgijskih frankiv Dostemennih danih pro lyudski vtrati Korolivstva takozh ne isnuyut Rizni vijskovi eksperti ta demografichni doslidniki po riznomu ocinyuyut vtrati Belgiyi u vijni Za danimi belgijskogo uryadu opublikovanimi v 1922 roci zagalna chiselnist vtrat dlya usogo naselennya Belgiyi z 378 000 vijskovih sho sluzhili v chasi vijni u Yevropi ta 15 000 v Africi stanovila 49 425 osib Z ciyeyi kilkosti vtrat 26 338 osib vvazhayutsya vbitimi abo pomerlimi vid ran na poli boyu ta neshasnih vipadkiv z nih 1 164 oficeriv ta 25 174 serzhantiv i soldativ a takozh 14 029 pomerlimi vid hvorob i zniklimi bezvisti z nih 407 oficeriv ta 13 622 serzhanti j soldati V Africi belgijci vtratili vnaslidok bojovih dij 58 cholovikiv zagiblimi she 9 000 tubilciv kolonij bulo vbito v hodi bojovih dij Do ciyeyi cifri ne vklyucheni 12 belgijskih vijskovosluzhbovciv sho buli stracheni za virokami vijskovih tribunaliv Vodnochas za demografichnimi danimi radyanskogo doslidnika Borisa Urlanisa bezpovorotni vtrati belgijskoyi armiyi pid chas Pershoyi svitovoyi vijni sklali 58 637 osib ubitimi zniklimi bezvisti i pomerlimi vid ran Vijskovij departament Velikoyi Britaniyi ocinyuye vijskovi vtrati belgijskoyi armiyi yak 13 716 zagiblimi i 24 456 zniklimi bezvisti za chas vijni Vijskovi vtrati belgijskoyi armiyi skladali 2 0 vid chisla vijskovozobov yazanih dlya porivnyannya u Franciyi cej vidsotok stanoviv 13 3 dlya Nimeckoyi imperiyi 12 5 U roki vijni blizko 62 000 civilnih osib u Belgiyi pomerli vid nestachi prodovolstva i vnaslidok vazhkih umov nimeckogo okupacijnogo rezhimu She 30 000 belgijciv pomerlo vid ispanskogo gripu Div takozhNimecke vtorgnennya v Belgiyu Nimecka okupaciya Belgiyi Persha svitova vijna Bitva na Izeri Belgijska kampaniya 1940 SShA v Pershij svitovij vijni Londonska ugoda 1839 Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Belgiya v Pershij svitovij vijniPrimitkiTekst roztashovanij na plakati Rozmisheni pidpisi ta pechatki predstavnikiv 6 ti Velikih derzhav na Klaptiku paperu Pershomu Londonskomu dogovori 1839 roku garantuvali nezalezhnist j nejtralitet Belgiyi Palmerson pidpisav za Veliku Britaniyu za Prussiyu Pershi pidrozdili nimeckoyi 1 yi armiyi generala fon Klyuka vtorglisya u Belgiyu she 3 serpnya perejshovshi derzhavnij kordon bilya sela Gemmenih Arhiv originalu za 31 zhovtnya 2016 Procitovano 22 veresnya 2014 Arhiv originalu za 7 sichnya 2015 Procitovano 22 veresnya 2014 Arhiv originalu za 23 lipnya 2015 Procitovano 22 veresnya 2014 Arhiv originalu za 8 zhovtnya 2014 Procitovano 8 zhovtnya 2014 Hobsbawm 1995 s 41 2 Capron ta Meeusen 2000 s 26 8 Capron Henri Meeusen Wim eds 2000 The National Innovation System of Belgium New York ISBN 3 7908 1308 7 Ascherson Neal 1999 The King Incorporated Leopold the Second and the Congo New ed London Granta ISBN 1 86207 290 6 Arhiv originalu za 5 veresnya 2015 Procitovano 28 veresnya 2014 Memoirs of Prince Von Bulow The World War and Germany s Collapse 1909 1919 translated by Geoffrey Dunlop and F A Voight Little Brown and Company Boston 1932 Takman Barbara 2012 M AST SPb Terra Fantastica s 195 ISBN 5 7921 0245 7 Arhiv originalu za 6 zhovtnya 2014 Procitovano 29 veresnya 2014 nim Arhiv originalu za 24 lipnya 2019 Procitovano 23 veresnya 2014 Belgiya v 10 e gody HH veka Arhiv originalu za 1 listopada 2012 Procitovano 1 listopada 2012 Zhyoltaya kniga Dokumenty otnosyashiesya k velikoj evropejskoj vojne 1914 g Diplomaticheskaya perepiska Francii predshestvovavshaya vojne P 164 Strachan H 2001 The First World War To Arms I Oxford OUP ISBN 0 19 926191 1 stor 211 Der Weltkrieg 1914 bis 1918 Die militarischen Operationen zu Lande Berlin 1925 1944 s 109 nim Barbara Takman Pervyj blickrig Avgust 1914 The Guns of August M AST 1999 S 210 640 s 5000 ekz ISBN 5 7921 0245 7 V F Novickij Mirovaya vojna 1914 1918 gg 21 veresnya 2012 u Wayback Machine 1940 T 2 P 266 352 p Der Weltkrieg 1914 bis 1918 Die militarischen Operationen zu Lande T 5 P 338 Istoriya Pervoj mirovoj vojny 1914 1918 gg pod redakciej I I Rostunova 1975 T 1 S 312 Istoriya Pervoj mirovoj vojny 1914 1918 gg pod redakciej I I Rostunova 1975 T 1 S 307 Kossmann Low Countries 1978 pp 523 4 Edmonds J E Wynne G C 1927 Military Operations France and Belgium 1915 Winter 1915 Battle of Neuve Chapelle Battles of Ypres History of the Great War Based on Official Documents by Direction of the Historical Section of the Committee of Imperial Defence I IWM amp Battery Press 1995 ed London Macmillan ISBN 0 89839 218 7 A Conan Doyle The British Campaign in France and Flanders 1917 T 4 P 110 Istoriya Pervoj mirovoj vojny 1914 1918 gg pod redakciej I I Rostunova 1975 T 2 S 344 La Libre Belgique 2008 RTBF 2014 Commission d Enquete Rapports et Documents d Enquete Oxford University Press 1922 T 1 P 679 704 John N Horne amp Alan Kramer 2001 German Atrocities 1914 A History of Denial Yale University Press New Haven Appendix I German Atrocities in 1914 since 5 August until 21 October and from Berneau Province of Liege to Esen Province of West Flanders ISBN 978 0 300 08975 2 Lipkes Jeff s 251 Arhiv originalu za 16 bereznya 2016 Procitovano 22 veresnya 2014 John N Horne amp Alan Kramer 2001 German Atrocities 1914 A History of Denial Yale University Press New Haven Appendix I German Atrocities in 1914 since 5 August until 21 October and from Berneau Province of Liege to Esen Province of West Flanders ISBN 978 0 300 08975 2 Alan Kramer 2007 Dynamic of Destruction Culture and Mass Killing in the First World War Oxford University Press pp 1 24 ISBN 978 0 19 280342 9 Lipkes Jeff s 444 Arhiv originalu za 16 bereznya 2016 Procitovano 22 veresnya 2014 Lipkes J 2007 Rehearsals The German Army in Belgium August 1914 Leuven University Press Horne and Kramer s 77 Arhiv originalu za 16 chervnya 2016 Procitovano 28 veresnya 2014 John Horne and Alan Kramer German Atrocities 1914 A History of Denial Yale U P 2001 Horne and Kramer s 74 75 Arhiv originalu za 31 grudnya 2013 Procitovano 28 veresnya 2014 Dumoulin 2010 s 114 Dumoulin 2010 s 113 4 Dumoulin 2010 s 131 Zuckerman 2004 s 113 Dodendraad org 2012 Algemene geschiedenis De Dodendraad Wereldoorlog I Bunkergordel be Retrieved 19 March 2013 Dumoulin 2010 s 120 1 Dumoulin 2010 s 123 Zuckerman 2004 s 94 BNB Museum 2013 Cook 2004 s 102 7 Dumoulin 2010 s 132 Kramer 2007 s 1 27 Zuckerman 2004 s 98 Dumoulin 2010 s 125 Dumoulin 2010 s 115 PDF Arhiv originalu PDF za 10 listopada 2014 Procitovano 10 listopada 2014 Spencer C Tucker and Priscilla Mary Roberts eds 2005 ABC CLIO s 1056 Arhiv originalu za 31 grudnya 2013 Procitovano 10 listopada 2014 La Force Publique or De Openbare Weermacht in the Belgian Congo angl Rudi geudens be Arhiv originalu za 1 listopada 2012 Procitovano 26 veresnya 2012 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Cite maye pustij nevidomij parametr datepublished dovidka www greatwardifferent com Arhiv originalu za 5 zhovtnya 2018 Procitovano 21 grudnya 2012 Vincent Dujardin Mark van den Wijngaert et al Leopold III Charles d Ydewalle Albert and the Belgians Portrait of a King Margaret MacMillan Paris 1919 2003 pp 106 272 Istoriya Pervoj mirovoj vojny 1914 1918 gg pod redakciej I I Rostunova 1975 T 2 S 537 539 Sally Marks Innocent Abroad Belgium at the Paris Peace Conference of 1919 1991 Arhiv originalu za 21 sichnya 2018 Procitovano 31 bereznya 2018 l Annuaire statistique de la Belgique et du Congo Belge 1915 1919 Bryussel 1922 Arhiv originalu za 16 sichnya 2018 Procitovano 31 bereznya 2018 Maes Jacques Het Belgisch Militair Gericht tijdens de Eerste Wereldoorlog Een portret van de geexecuteerden 4 serpnya 2016 u Wayback Machine Cahiers d Histoire du Temps Present 16 2005 pp 197 235 Urlanis B C Vojny i narodonaselenie Evropy Moskva Izdatelstvo socialno ekonomicheskoj literatury 1960 P 85 565 p The War Office Statistics of the Military Effort of the British Empire During the Great War 1914 1920 Naval amp Military Press 1922 P 352 ISBN 978 1 84734 681 0 Niall Ferguson The Pity of War 1999 p 299 Hersch L La mortalite causee par la guerre mondiale The International Review of Statistics 1927 T 7 P 59 62 ISBN 978 1 84734 681 0 DzherelaTakman Barbara Pervyj blickrig Avgust 1914 Tuchman B The Guns of August M 000 Firma Izdatelstvo ACT SPb Terra Fantastica 1999 640 s Voenno istoricheskaya biblioteka 5000 prim ISBN 5 7921 0245 7 ros World War I Belgium 23 lipnya 2015 u Wayback Machine Brave Little Belgium Belgian Neutrality Before The War 7 sichnya 2015 u Wayback Machine LiteraturaGovard Majkl Persha svitova vijna Michael Howard The First World War 2003 ukr van der Essen Leon A short history of Belgium 2nd ed 1920 by leading historian with chapter on the World War Dumoulin Michel 2010 L Entree dans le XXe Siecle 1905 1918 Nouvelle Histoire de Belgique Brussels Le Cri edition ISBN 978 2 8710 6545 6 den Hertog Johan The Commission for Relief in Belgium and the Political Diplomatic History of the First World War Diplomacy and Statecraft 2010 21 4 pp 593 613 Horne John N and Alan Kramer German Atrocities 1914 A History of Denial Yale University Press 2001 online review 3 bereznya 2016 u Wayback Machine Horne John and Alan Kramer German Atrocities and Franco German Opinion 1914 The Evidence of German Soldiers Diaries Journal of Modern History 1994 66 1 pp 1 33 in JSTOR 7 bereznya 2016 u Wayback Machine Lipkes Jeff Rehearsals The German Army in Belgium August 1914 2007 excerpt and text search 16 bereznya 2016 u Wayback Machine Pawly Ronald The Belgian Army in World War I 2009 excerpt and text search 18 bereznya 2017 u Wayback Machine d Ydewalle Charles Albert and the Belgians Portrait of a King London 1935 Zuckerman Larry 2004 New York New York University Press ISBN 978 0 8147 9704 4 Arhiv originalu za 12 chervnya 2007 Procitovano 22 veresnya 2014 Hoover Herbert An American Epic Vol I The Relief of Belgium and Northern France 1914 1930 1959 text search 19 bereznya 2015 u Wayback Machine PosilannyaWorld War I 30 zhovtnya 2014 u Wayback Machine The German Atrocities of 1914 A History of Denial 9 zhovtnya 2007 u Wayback Machine The Rape of Belgium The Untold Story of World War I 12 chervnya 2007 u Wayback Machine Rehearsals The German Army in Belgium August 1914 5 bereznya 2016 u Wayback Machine German Atrocities in World War I Revisited 16 sichnya 2022 u Wayback Machine Cya stattya nalezhit do vibranih statej Ukrayinskoyi Vikipediyi