Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. (січень 2014) |
Архітектура Візантійської імперії — важливий етап розвитку європейської архітектури доби середньовіччя, більш зосереджений на територіях, які входили як складові частини до Візантійської імперії.
Історія вивчення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1TDBSaFptNXBYMDF2Ym1GemRHVnllUzVxY0djdk16QXdjSGd0UkdGbWJtbGZUVzl1WVhOMFpYSjVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTDBwdmFHNWZZbUZ3ZEdsemRGOWllWHBoYm5ScGJtVXVhbkJsWnk4eE1qQndlQzFLYjJodVgySmhjSFJwYzNSZllubDZZVzUwYVc1bExtcHdaV2M9LmpwZWc=.jpeg)
Вивчення архітектури Візантійської імперії розпочалось із значним запізненням в порівнянні з вивченням середньовічної архітектури західноєвропейських країн.
- Британія не мала оригінальних зразків візантійської архітектури і перебувала під довгим гіпнозом досягнень національної готики.
- В південній частині Іспанії були зразки візантійської архітектури, але її руїни, як і руїни доби давньоримської колонізації, не мали значного впливу на художню ситуацію в країні до зламу ХІХ–ХХ ст.
- Німеччина наприкінці ХІХ ст. активно скуповувала пам'ятки середньовіччя в сусідніх країнах, бажаючи мати мистецькі скарби в музеях Берліна, гідні витримати порівняння з колекціями Парижа. Державні гроші були використані на придбання іконопису і примітивів в провінціях Італії, пам'яток середньовіччя в Єгипті, Сирії і, особливо, в Туреччині, ісламська імперія якої розташувалась на історичних землях зниклої Візантійської імперії. В межах зборів середньовічного мистецтва взагалі в Туреччині почали купувати і пам'ятки мистецтва Візантії, абсолютно не потрібні в мусульманській країні. Так в Берлін потрапили уламки скульптур, кераміка, портретні погруддя доби згасання і кризи античної цивілізації, рельєфи, низка старовинних надгробків, середньовічні капітелі і архітектурні уламки. Але це були залишки візантійської культури, специфічні і відірвані від цілого, де не було найкращих її здобутків (іконопису, ювелірних виробів, мозаїк, рукописів і мініатюр).
- Не найкращим був і стан з вивчення культури Візантії і в Російській імперії, де цими проблемами наприкінці ХІХ ст. опікувалась мале число російських науковців і колекціонерів. Оригінальні архітектурні споруди Візантії опинились у віддалених від російських столиць провінційних містах (Севастополь, Керч, Феодосія), поруйновані і практично непотрібні. З поруйнованих візантійських базилік Херсонеса позабирали капітелі і мозаїки з підлог. Про відновлення хоча би однієї з ранніх базилік не йшлося ніколи ні за царату, ні за доби СРСР.
Пильну увагу приділяли лише зборам старовинних ікон, де ще не розрізняли суто візантійські зразки від зразків грецьких островів, Італії, Балкан і майстерень Київської Руси-України, виконаних під впливом здобутків візантійських майстрів. Невелика кількість архітектурних уламків і капітелей була придбана зі збірок Російського археологічного інституту в Стамбулі та під час незаконих розкопок в Херсонесі, Феодосії тощо. Комплексності в вивченні пам'яток в Росії не було ніколи, незважаючи на історичну традицію російського церковного життя в канонах Візантії.
На запізніле вивчення культури Візантії в Європі вплинули негативні інвективи Вольтера, котрий всю культуру середньовіччя безпідставно вважав варварською і жахливою. Нищівно-самовпевнена естетика XVIII ст., орієнтована на пізнє бароко і легковажне рококо, утримала панівні позиції до доби романтизму, коли найкращі представники покоління оголосили важливими для культури і історії всі періоди минувшини. Науковці в Європі розвернулися до пильного вивчення середньовіччя, а відтак — і до Візантії.
До XIX ст. більшість пам'яток Візантії на мусульманських територіях була знищена, пограбована, вивезена в інші країни, втратила історичні корені і провенанс. Частина споруд втратила історичні імена і отримала нові — арабські. Тому досі так багато турецьких назв у візантійських храмів, бо нікому було ні вчасно описати їх, ні зберегти історичні назви, особливо в мусульманських провінціях. Частина візантійських споруд давно перетворена на мечеті, перебудована і отримала відповідне начиння. Мусульманська заборона на реалістичні зображення сприяла нищенню місцевими фанатиками ікон, очей і облич святих на мозаїках і фресках, на рельєфах, котрі розбивали на шматки або переробляли на будівельне вапно. Навіть в православних країнах (Сербія, Болгарія, Росія, Білорусь, Румунія) століттями перебудовували і ремонтували старовинні храми, нищили фрески, записували наново фрески і збряклі ікони тощо. Із історії візантійського мистецтва таким чином випали в небуття і в ніщо цілі періоди. До руйнацій причетні також війни, пожежі, землетруси.
Рятівні заходи прийшли досить пізно, коли шлях розвитку візантійської архітектури і мистецтва можна було окреслити лише пунктиром.
Видання про середньовіччя
Важливим свідоцтвом зацікавленості в Європі у вивченні проблем і наслідків середніх віків були періодичні видання. Першими подібними виданнями були «Живописні і романтичні подорожі», тобто альбоми з замальовками західноєвропейських соборів і замків, з описами архітектури і окремих антикварних речей. Тематику альбомів наслідували важливі для науки видання наукових журналів «Археологія», які розпочали в Британії, де інтерес до середньовіччя пережив на початку XIX ст. чергове піднесення. До видання «Археології» приєдналося друкування «Записок» місцевими відділками істориків і антикварів, а 1817 р. свій перший том досліджень оприлюднило товариство істориків і антикварів Франції. Французи почали щорічно організовувати історичні конгреси, а з 1834 р. Французьке національне археологічне товариство почало друкувати «Монументальний бюлетень».
Періодичне видання російською «Византийский временник» було засноване лише 1894 року видатним російським візантиністом академіком і журнал видавався у Санкт-Петербурзі. Це запізнення в порівнянні з Британією та Францією майже на 70 років.
До 1916 року вийшло 22 томи об'ємом в середньому по 800 сторінок кожний. В цей період у журналі, крім власне історичних, було багато текстів, присвячених релігійним питанням, а особливо історичному та духовному зв'язку між Візантією та Київською Руссю. Під час Першої світової війни процес видання журналу був перерваний. З 1915 до 1928 року головним редактором був інший відомий візантиніст Федір Іванович Успенський. В цей період вийшло лише три тонкі випуски журналу — у 1922, 1925 та 1927 роках. У 1928 році Ф. І. Успенський помер і журнал був закритий через незацікавленість в історії допереворотного періоду 1917 р. більшовицьким урядом.
1947 року журнал відроджений, і його головним редактором став . Нумерацію томів журналу почали з нуля, ніби видання до цього не існувало (!). В цей час журнал відійшов від релігійної тематики та, як заявлено в передмові до першого випуску, сконцентрувався на проблемах внутрішньої історії Візантії — економічної, соціальної, адміністративної. Але на видання чатувала сталінська цензура, яка вирізала ідеологічно неприпустимі статті або взагалі конфіскувала з бібліотек СРСР окремі числа наукового журналу.
Не найкращим був і стан збереження візантійських пам'яток на території СРСР. Згідно радянського циркуляру від 1928 року формально дотримувались хронологічного принципу: все вибудоване до 1825 р. вважали мистецькі вартісним (у випадках необхідності дозволяли перебудовувати при збереженні фасадів, але необхідність знаходили завжди), все після 1825 р. — гідним знищення, перебудування чи пристосування до новітніх потреб. Підхід був абсолютно безглуздий, бо і серед старовинних споруд XI–XIV-XVIII століть не всі шедеври, а серед споруд XIX ст. було чимало значимих і мистецькі важливих. Саме цей непрофесійний і безглуздий підхід приведе до знищення навіть архітектурних комплексів чи храмів XI–XII ст., на фундаментах яких урочисто поставили знаки з позначками про колишнє існування тут старовинних споруд середньовіччя (Михайлівський Золотоверхий собор і монастир в Києві, Десятинна церква XVII ст. там же та ін.)
Використання античних архітектурних типів
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEzTDBkMWNteHBkSFJmU25WemRHbHVhV0Z1WDJOdmJIVnRiaTVxY0djdk1qQXdjSGd0UjNWeWJHbDBkRjlLZFhOMGFXNXBZVzVmWTI5c2RXMXVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxsTDBKaGMybHNhV05oWHpFd0xuQnVaeTh5TURCd2VDMUNZWE5wYkdsallWOHhNQzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk00TDA5dVpWOXZabDkwYUdWZlpYaDBaWEpwYjNKZlptRmpZV1JsYzE5dlpsOTBhR1ZmVTNRdVgwcHZhRzVmVTNSdmRXUnBiM05mSlRJNFNXMXlZV2h2Y2lVeU9WOU5iMjVoYzNSbGNua3VhbkJuTHpJd01IQjRMVTl1WlY5dlpsOTBhR1ZmWlhoMFpYSnBiM0pmWm1GallXUmxjMTl2Wmw5MGFHVmZVM1F1WDBwdmFHNWZVM1J2ZFdScGIzTmZKVEk0U1cxeVlXaHZjaVV5T1Y5TmIyNWhjM1JsY25rdWFuQm4uanBn.jpg)
Перенесення столиці Східної Римської імперії (котру пізніше називатимуть Візантією) в невелике містечко Візантій потребувало перетворення його на столицю. Нову столицю 11 травня 330 року заснував імператор Костянтин Велич споруд нової столиці мала не поступатися Риму, виникає нове кільце фортечних мурів і веж, нові імператорські палаци і храми, палаци вельмож і пересічна забудова. Частку аристократичних родин переселяли сюди силоміць за наказом імператора. Головна вулиця тримала назву Меса. Саме її прикрасили низкою античних скульпутр, вивезених з інших міст без розбору. За традицією розпланування давньоримських міст в центрі нової столиці створили майдан-форум. Форум мав форму овала, на кінцях кого вибудували дві триумфальні арки. Середину овального форуму прикрасила колона з порфіру, на верхівку якої встановили скульптуру Аполлона.
Новий (другий) Рим мало походив на Рим в Італії, а подальші перебудови міста взагалі відійшли від зразка. Головна брама отримала назву Золоті ворота. Непотрібного місту Аполлона замінили на кінний монумент імператора Костянтина. Часу на вироблення нового типу храмів не було. Тому широко використовували два типи давньоримських споруд, що мали колись світське призначення: базиліку та центричну споруду.
«царський дім») — прямокутна у плані споруда, розділена в середині низкою колон або стовпів на 3—5 частин — нав. Середня нава, найвища, освітлюється через вікна над дахами бічних нав і зазвичай закінчується півкруглою прибудовою — абсидою. Перед входом до базиліки будували поперечне в плані приміщення — нартекс (притвор). В античній Греції базиліка слугувала для засідань суду. Бічні нави віддавали під крамнички торгівців. Базиліка доби раннього християнства — храм, де могли розмістити великий натовп вірян. Базиліка була орієнтована на схід, як натяк на Єрусалим, святе місто для християн. Вхід в велику базиліку мав двір, оточений колонадою. Базиліка через століття втратить значення в православ'ї і характерна лише для раннього християнства. Тому їх знайдуть в Грузії та в античних містах в Криму як свідків впливу візантійських храмових зразків на дальні провінції. Ранні візантійські базиліки в своїй більшості або знищені, або значно перебудовані. Найраніша із відомих нині столичних базилік 463 року побудови — базиліка Івана Предтечі Студійського монастиря, що належала константинопольському патріарху — давно перебудована і значно поруйнована.
- Центрична споруда — компактна, симетрична, невелика, але мала низку варіантів у плані (кругла, квадратна, гранчаста, хрещата). Християни будували їх на місцях загибелі власних святих або на місцях їх поховань, а також як хрещальні для неофітів — до їх введення в храм. Центричні споруди, навпаки, отримають надзвичайне поширення, незважаючи на негнучкість типу при збільшенні їх розмірів, що не завжди вдавалось через значні технічні і будівельні складності.
Власні зразки раннього середньовіччя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc0TDBwaGFISmlkV05vWDAxYVMxOUNZVzVrWHpBelh5MWZSMlYzSlVNekpVSTJiR0psYzNsemRHVnRYeTFmUm1sblh6QTFYMU11VTJWeVoybHZjMTk2ZFY5RGIyNXpkR0Z1ZEdsdWIzQmxiQzVxY0djdk1UVXdjSGd0U21Gb2NtSjFZMmhmVFZwTFgwSmhibVJmTUROZkxWOUhaWGNsUXpNbFFqWnNZbVZ6ZVhOMFpXMWZMVjlHYVdkZk1EVmZVeTVUWlhKbmFXOXpYM3AxWDBOdmJuTjBZVzUwYVc1dmNHVnNMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
В VI ст. Візантія переживала економічне і культурне піднесення. Завдяки військовим перемогам на заході до держави приєднали території північної Італії, південний схід Іспанії, Сицилію, Сардинію, Корсику, узбережжя північної Африки, Далмацію. Військові захоплення на сході були більш скромними — до її складу входили Босфор, Херсон, Таманський півострів. Візантія на недовгий період завдяки захопленням імператора Юстиніана І мала найбільші власні розміри, яких не мала ні до, ні після. Посилення адміністративного тиску відбилось в христианізації філософської думки та мистецтва, в ліквідації 529 року Юстиніаном І Афінського університету, головного центру світської науки і ще язичницької освіти в імперії.
Будівництво отримало поштовх для розвитку. З ініціативи імперського уряду розпочато будівництво нових храмів, фортець, палаців в столиці, відновлювали і зміцнювали старі і закладали нові міста і порти. В столиці вибудували сорок нових цистерн для збереження питної води на випадок облоги, зміцніли фортечні мури. Про це сповіщав офіційний історіограф імператора Прокопій в трактаті «Про споруди».
Купольні споруди стануть головувати в візантійській архітектурі з VI ст. Саме до VI ст. завершилось формування церковних обрядів, в першу чергу літургії. Вона проводилась в центрі храму під куполом і неподалік вівтаря, що мимоволі сприяло виділенню його в структурі споруди. Нові храми будують в різних містах імперії від Равенни до Єрусалиму, котрий поки що належить Візантії. Серед ранніх храмів доби Юстиніана — церква Св. Сергія та Вакха (527–536 рр.). Вважають, що ідея поєднання базиліки та купольного, центричного храму вперше була реалізована в церкві св. Ірини в Константинополі.
Зовнішньо візантійська архітектура цього періоду справляла враження важкої, суворої маси. Її мури викладали з кам'яних брил та вузької червоної цегли, що чергувалась із товстими шарами розчину. Зовнішні мури споруд не тинькували.
- Колишня церква Сергія і Вакха, перетворена на мечеть.
- Колишня церква Сергія і Вакха давно перетворена на мечеть. Стамбул.
- Церква святої Ірини, інтер'єр.
- Церква святої Ірини, східний фасад.Стамбул.
Першим п'ятибанним храмом Візантії вважають церкву Святих апостолів в Константинополі. Церква давно поруйнована, але свого часу вразила візантійців і відвідувачів столиці, що відбилося в спробах повторити її план і об'єми. Серед численних місцевих повторів — церква Сен-Фрон в Перігьо на півдні Франції та Собор Святого Марка в Венеції. Венеційців настільки полонив красою храм Святих апостолів, що будувати головний храм Венеції в XI столітті запросили візантійських архітекторів.
В другій половині IX століття візантійський престол у кривавих сутичках здобув Василій І (867–886), засновник Македонської династії. Його прихід на трон був результатом убивства імператора Михайла ІІІ. Василій І Македонянин ініціював значне палацове та храмове будівництво. Серед низки започаткованих ним споруд сучасникам запам'яталась так звана Нова церква, прикрашена коштовними мозаїками та кольоровим мармуром. Її схвальний образ зафіксував патріарх Фотій. План церкви нагадував храм Святих апостолів, мав п'ять бань. Споруда була центричною, рамена його хреста були однакові за довжиною. Церква була вщент поруйнована в роки Латинської імперії.
Значно менше пощастило світським спорудам столиці. Найзначущими серед них були імператорські палаци, розташовані між морським узбережжям, іподромом та храмом Святої Софії. Колись вони обіймали площу в 600 000 кв.м. Тут були як житлові приміщення для імператора та його родини і дітей, так і приміщення для варти і казарми, численні зали для візитерів та аудієнцій, кухні, надвірні церкви і каплиці, внутрішні дворики і сади. Споруд було декілька і їх розмежовували навіть окремі вулиці. В комплексі споруд виділяли склади і майстерні, особливо для імператорських ткачів і ремісників. Бурхливі політичні події, запекла боротьба за владу і психопати-володарі сприяли постійним перебудовам комплексу. Розкопки на території колишніх палаців проведені лише в 1930-х рр., де знайшли лише архітектурні уламки та мозаїки підлог, особливо мозаїки так званого Хризотриклініума. Про декор деяких приміщень і колишні мозаїки (на Халкських воротах, парадному порталу імператорського палацу) відомо лише зі стародавніх описів.
Головний храм імперії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV4TDBoaFoybGhYMU52Y0docFlWOVVhR1Z2Wkc5emFYVnpYekl3TURkZk1EQTNMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFJWVdkcFlWOVRiM0JvYVdGZlZHaGxiMlJ2YzJsMWMxOHlNREEzWHpBd055NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Перший храм, що відігравав роль головного в столиці, вибудували за імператора Констянтина І на площі Августейон. В історичних джерелах з цього приводу є розбіжності. Сократ Схоластик відносив перший храм до правління імператора Костянтина II. В період з 360 до 380 рр. храм належав аріанам. Імператор Феодосій ІІ передав його Григорію Богослову, котрого невдовзі зробили константинопольським архієпископом. Цей храм постраждав від пожежі 404 року під час народного повстання. Храм відновили, але він знову горів 415 року. Імператор Феодосій ІІ повелів відновити базиліку, котру прикрасили мармуровим декором. Базиліка Феодосія ІІ постраждає від пожежі 532 року під час повстання «Ніка». Величні залишки мармурового декору базиліки Феодосія ІІ знайдуть під час розкопок лише 1936 року і виставлять на подвір'ї. Відомості щодо базиліки Феодосія ІІ надто малі, але вона вже мала посвяту св. Софії, премудрості божої. За припущеннями, вона мала великі розміри та двоярусні бічні галереї на кшталт церкви святої Ірини, котру вибудували в той же період.
По придушенню повстання «Ніка» імператор Юстиніан І (котрий ледь не втратив трон) дав наказ відновити храм, але з завданням зробити його найбільшим в імперії. Константинополь і до цього відігравав роль художнього центру, куди прибували талановиті майстри з усіх усюд. Імператор викупив земельні ділянки навколо руїн, споруди поруйнували і вивільнили ділянку для небаченого храму. Головний храм доручили проектувати і будувати двом архітекторам, імена яких дивом збережені з доби середньовіччя. Ними були Анфемій із Трал та Ісидор із міста Мілет, котрі вже відзначилися побудовою храму св. Сергія та Вакха. Освічені і обдаровані архітектори були відомі також як автори математичних трактатів.
На будівництві працювало до 10 000 осіб щоденно. Використали найкращі будівельні матеріали (мармур, готові колони з Риму та Ефесу, золото, срібло, коштовне каміння тощо). Будівництво тривало три роки і коштувало державі три річні бюджети. Храм вибудували неподалік від імператорських палаців на найвищому зі столичних схилів, аби його було видно з усіх кінців тодішньої столиці.
Висота Софійського собору — 55 метрів, діаметр бані — 31 метр, довжина храму досягала 77 метрів. Декілька століть цей храм був найбільшим в християнському світі. (Собор Святого Марка в Венеції мав довжину 76,5 метра разом із вівтарною частиною. Довжину Софійського собору перебільшать готичні собори Франції).
Візантійська архітектура доби іконоборства
Розвиток архітектури не припинився і в тривожну добу іконоборства. Він йшов шляхом пошуків нових різновидів хрестово-купольних споруд. Частина цих храмів або перебудована пізніше, або зруйнована.
Серед них — церква Св. Софії в місті Салоніки, датована 780–797 рр. Її вибудували на місці меншої церкви, збільшивши розміри до 35 на 43 метри. Центральний купол підтримували чотири напівкуполи, що утворювало хрест. Але простір храму вийшов більш статичний і важкуватий.
- Церква св. Софії, Салоніки, вівтарна частина.
- Церква св. Софії, Салоніки, план.
- Церква св. Софії, Салоніки, мозаїка в куполі
- Церква св. Софії, Салоніки, сучасне оточення в місті.
Храмове будівництво стримували як землетруси, так і війни з арабами та слов'янами. Тому будівельні матеріали використовували для збільшення та зміцнення фортечних мурів навколо Константинополя та для ремонтів постраждалих від землетрусів церков св. Ірини та храму св. Софії.
Церква в Дере-Агзи і Чернігів
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2T1M4NU1pOGxSREFsUVRZbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWtFbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVJeVh5VkVNQ1U1TkNWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTlMwbFJEQWxPVEFsUkRBbFFqTWxSREFsUWpjbFJEQWxRamdsTWtOZk9WOGxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJERWxPVFlsUkRFbE9ESWxSREVsT0RJbFJERWxPRVlsTWtOZkpVUXdKVUpHSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpFTG1wd1p5OHlNREJ3ZUMwbFJEQWxRVFlsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqSWxSREFsUWpCZkpVUXdKVUl5WHlWRU1DVTVOQ1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNOUzBsUkRBbE9UQWxSREFsUWpNbFJEQWxRamNsUkRBbFFqZ2xNa05mT1Y4bFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJbFJERWxPRElsUkRFbE9FWWxNa05mSlVRd0pVSkdKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
До візантійських церков, що випадково знайдені, але давно втратили власне історичне ім'я, належить церква в Дере-Агзи на півдні Малої Азії. Храм давно втратив не тільки ім'я, але і декор та всі дахи. Збереженість стін дозволила виміряти розміри та відтворити поземний план споруди. Церква була 21 метр завширшки та 39 метрів довжиною. В центрі — хрещата центрична структура, перекрита поруйнованим зараз єдиним куполом. Діаметр бані становив сім (7) метрів.
Дослідників пам'ятки архітектури здивували довершеність плану, виважене рішення хрестово-купольної композиції, збагачене на сході видовженим тричастинним вівтарем, а на заході — нартексом та екзонартексом. Три нави церкви закінчувались трьома абсидами. Храм мав дві бічні прибудови-вежі, де розмістили сходи на галереї-хори. Вежі зі сходинками не затісняли внутрішній простір церкви і збагачували західний фасад споруди.
Незвичною сторінкою споруди в Дере-Агзи були дві гранчасті і центричні прибудови на південному та на північному фасадах. Це вказівка на ранній етап побудови малоазійського храму, коли за церемоніалом для нехрещених неофітів виділяли окреме приміщення — баптистерій. Лише після обряду хрещення їх допускали до постійної громади вірян в храм. (Згодом і обряд хрещення перенесуть в храм, а необхідність в окремих хрещальнях відпаде.)
Початок кам'яного будівництва візантійського зразка в Київській Руси-Україні датують останніми десятиліттями X століття. Спасо-Преображенський собор в місті Чернігів почали будувати за наказом князя Мстислава Володимировича, коли той на недовгий період не поступався впливовістю київському узурпатору, відомому як Ярослав Мудрий. В рік смерті чернігівського князя (1036) храм встигли вибудували лише на 3,5 або чотири метри . Прагнення мати у власному центрі князівства довершений храм спонукало до копіювання тих візантійських храмів, яскравий зразок яких являла церква в далекому Дере-Агзи. Провінційні майстри навряд чи були в Дере-Агзи, але точно перенесли всі споруди малоазійської церкви в Чернігів. Тотожність планів церкви в Дере-Агзи та в Чернігові довели розкопки. Обидва храми, незважаючи на значну географічну відстань, успадкували єдину планувальну схему. Відмінностей небагато. Чернігівський храм був вибудований дещо грубувато, відсутній не потрібний тут екзонартекс, а вежа ліворуч вибудована круглою. Тоді як в церкві Дере-Агзи професійно витримано симетрію, тому обидві вежі квадратні, а фасади відтворені більш професійно і якісно.
Це також доводило, що церковна культура і архітектура Київської Руси-України були складовою частиною візантійської архітектури і суто поєднаною з культурою Європи на рівних.
Капітелі візантійських споруд
- Капітелі на галереї в соборі Св. Софії, Константинополь
- Залишки колони і капітелі в місті Філіппи (базиліка В), Греція
- Візантійська капітель, нині Туніс, Кайруан, Велика мечеть.
- Візантійська іонійська капітель, нині Туніс, Кайруан, Велика мечеть.
-
- Капітель з символічним зображенням пальм, Археологічний музей Стамбула, Туреччина
- Капітель і архітектурні уламки в музеї міста Філіппи, Греція.
- Візантійська капітель з голівками кіз.
Зразки X–XII ст
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpqTDFkbGMzUmZabUZqWVdSbFgyOW1YM1JvWlY5TVlXOXVYMk5oZEdobFpISmhiQzAxTmpRd0xtcHdaeTh5TURCd2VDMVhaWE4wWDJaaFkyRmtaVjl2Wmw5MGFHVmZUR0Z2Ymw5allYUm9aV1J5WVd3dE5UWTBNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDBKdlpISjFiVU5oYldscE1qQXdOekExTWpsZk1ERXVhbkJuTHpJd01IQjRMVUp2WkhKMWJVTmhiV2xwTWpBd056QTFNamxmTURFdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJsTDA1dmRISmxYMFJoYldWZlluVjBkSEpsYzNNdWFuQm5Mekl3TUhCNExVNXZkSEpsWDBSaGJXVmZZblYwZEhKbGMzTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell4TDFCaGJtRm5hV0ZmUTJoaGJHdGxiMjVmVkdobGMzTmhiRzl1YVd0cExtcHdaeTh5TURCd2VDMVFZVzVoWjJsaFgwTm9ZV3hyWlc5dVgxUm9aWE56WVd4dmJtbHJhUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Тривалий розвиток хрестово-купольної архітектури у VII–VIII століттях н. е. став головувати, а згодом витіснив із візантійської архітектури базиліку як тип. Хрестово-купольна архітектура стала єдино сприйнятою, практично обов'язковою. В цьому теж був відбиток давнього відходу візантійського мистецтва від античних прототипів, подолання античного спадку, як то було в живопису і, досить послідовно, в візантійській скульптурі.
На ранніх етапах розвитку візантійської архітектури будівничі і замовники мало звертали уваги на фасади споруд, переносячи всю силу вражень на інтер'єри храмів, прикрашених кольоровими мармурами, коштовними металами, мозаїками, тканинами тощо. Візантійська архітектура X–XII ст. практично відмовилась від величних споруд, а типові храми не перебільшують в довжину 30–39 метрів. Так, візантійський історик вважав церкву св. Георгія в Манганах надто великою, тоді як її довжина досягала лише 30 метрів. Зменшення храмових розмірів пояснюють замовами окремих монастирів, окремих феодалів у власних маєтках, релігійними громадами міського кварталу, провінційного міста чи села. Нарешті стали звертати увагу і на зовнішні фасади храмів. Фасади почали відігравати власну роль, вони більш пов'язані з композицією храму, їм притаманна пластичність, ритмична побудова, котра віддзеркалювала внутрішню побудову споруди. В архітектурі виокремлюються місцеві школи — в Греції, в Македонії, в Грузії, в Сербії і слов'янських державних утвореннях. Головує константинопольська архітектурна школа, саме тут ще активно будують (храм Петра і Марка 9-го століття (нині мечеть Аттік-Мустафа-джамі), церкву Христа Акаталепта (нині мечеть Календер-джамі), надгробкову церкву візантійського імператора Романа Лакапіна (920–944) — Мірелейон (мечеть Бодрум-джамі). Остання вибудувана на штучній платформі і мала два поверхи, але її довжина тільки сімнадцять (17) метрів. Зате фасади церкви Мірелейон пластичні, прямокутні лопатки замінені на напівколони, дивує ретельна, високоякісна, цегляна кладка, що стала додатковим засобом декору і виразності всіх її фасадів. Не мав невеликий храм і звичних хор. З 1986 року споруду колишньої церкви Мірелейон ремонтували (відновлені дахи, вікна і дерев'яна галерея на місці колишнього ) і передали під місцеву мечеть.
Дослідники помітили, що монументальна храмова архітектура навіть в Константинополі не мала нових принципових рішень в першій половині XII століття. Гордовиті візантійці не помічають значних і позитивних зрушень в романській архітектурі Франції і Іспанії, нічому у них не вчаться. Візантійську архітектуру практично неможливо зарахувати до романської архітектури (настільки вона особиста і орієнтована на власні стародавні зразки), тоді як романика у Франції логічно перейде в величну готику. Колишні західноєвропейські учні Візантії — давно її наздогнали і в освіті, і в творчості, і перебільшили в інженерно-будівельних навичках і відкриттях. Вони творчо переробили колишній римський тип базиліки, виробивши також власні блискучі і самостійні рішення фасадів, дахів, системи опор-стовпів і невізантійського декорування (відмова від мозаїк на склепіннях, поширення вітражного мистецтва, власний розвиток скульптурного декору). Архітектура Франції на цьому етапі практично повністю відмовилась від купольної архітектури візантійського зразка і замінила її нервюрами, здатними перекривати як симетричні, так і несиметричні приміщення, ретельно розробила інженерну складову готичної каркасної конструкції. З'явився відчутний розрив як між планами храмових споруд Візантії і Франції 12 століття, так і між їх інженерними розрахунками, декором фасадів і інтер'єрів, був відчутний розрив між будівельними матеріалами і будівельними технологіями. Висотні стіни французьких храмів створені з тесаного каменю, каркасна система готичних споруд надала можливість надто збільшити вікна, прикрашені вітражами. Візантійці практично відмовились від круглої скульптури, котра нагадувала їм ідоли язичників. Готична скульптура Франції і Німеччини переживе новий злет і розквіт, другий після античності в Європі.
В візантійських провінційних містах практично неможливо знайти собори, де б могло розміститися усе місто. Навпаки, все місто спокійно могло розміститись в головному готичному соборі провінційної Франції, бо гнучка готична система (на відміну від візантійської) дозволяла створити собор будь-якої довжини. (Технологічні обмеження були лише по висоті)
- Собор Паризької Богоматері, головна нава висотою 33,7 м.
- Мірелейон, цегляний фасад.
- Мірелейон, план збереженої припалацової церкви без зруйнованого екзонартекса.
- Собор Паризької Богоматері, фасад вівтарної частини.
- Катедральний собор в місті Лан, план.
- Катедральний собор в місті Лан, вівтар
-
- Базиліка святої Софії, Салоніки.
- Собор в місті Бурж, Франція, поземний план
- Собор в місті Бурж, Франція
Політичні випробування і доба кризи в архітектурі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkxTDA5emFXOXpYMngxYTJGekxtcHdaeTh5TURCd2VDMVBjMmx2YzE5c2RXdGhjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJtTDBodmMybHZjMTlNYjNWcllYTmZTMkYwYUc5c2FXdHZibDhsTWpoellXNWpkSFZoY25sZmRtRjFiSFFsTWtOZlkyOXVZMmhmYjJaZmRHaGxYMkZ3YzJVbE1qbGZNREl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVodmMybHZjMTlNYjNWcllYTmZTMkYwYUc5c2FXdHZibDhsTWpoellXNWpkSFZoY25sZmRtRjFiSFFsTWtOZlkyOXVZMmhmYjJaZmRHaGxYMkZ3YzJVbE1qbGZNREl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
В XI–XII століттях Візантія перейшла в добу розвинених феодальних відносин. Завершувалось формування великих земельних володінь як феодалів, так і візантійських монастирів. Рабовласництво зберігається, але його витісняє закріпачення селян і частки рабів. В державі смута, візантійські імператори намагаються утримати владу і проводять низку реформ, спрямованих на зміцнення власної влади, хоча це не завжди спрацьовує, не допомагає. Так, історіограф і письменник Михайло Пселл (1018–1196) працював впродовж життя при шести візантійських імператорах.
В XI–XII століттях іде нова хвиля підкорення мистецтва Візантії церквою, бо ускладнилось богослужіння через запеклі богословські дискусії. 1054 року пройшов остаточний розкол між східними і західними церквами на православну та католицьку гілки. Візантія обрала православну, а її богослужіння помітно відрізняється від католицького. Ці настанови і примушують віддзеркалювати в творах візантійських митців.
Столичний Константинополь ще залишається центром з помітною будівельною активністю. Перш за все це монастирське будівництво. Кожний із патріархів, заступаючи на престол, починав будівництво нового монастиря, котрий підтримує все власне життя. Так, Михайло Керуларій заснував монастир власного патрона — Архангела Михаїла, Костянтин Ліхуд — церкву і монастир Богородиці, Іван Ксифилін — монастир Аргурія тощо. Нові споруди будують на горі Афон, на півострові Халкідіка.
В XI столітті виникає і типова схема розбудови монастиря візантійського зразка. Це комплекс споруд сакрального, господарчого і житлового призначення. Територію облямовували фортечні мури з брамою і вежами. Монастир мав відокремлювати чернецтво від грішного світу. Вхідна бара була одна, котру зачиняли на ніч і відкривали лише вранці. Головував на території кафолікон — головний храм. Серед житлових і господарчих споруд — келії, трапезна, склади, власна лікарня, скрипторій, котрі часто перебудовували.
Чим більшим був монастир, тим, відповідно, більшим і складнішим за архітектурою був його головний храм, як Осіос-Лукас в Фокіді. Він вибудований 1011 року за наказом імператора Василя ІІ Болгаробойця в пам'ять перемог над болгарами.
- Монастир Осіос-Лукас, загальний вигдяд
-
- Вхідна брама
-
Головний храм монастиря Осіос-Лукас в Фокіді хрестово-купольний, але видовжений за віссю схід — захід через наявність нартекса. Він однобанний, діаметр якої лише дев'ять метрів. Баня невисока, приземкувата, гранчаста, з обмеженою кількістю віконних отворів. Мури храму товсті, єдина окраса фасадів — подвоєні вікна. Землетруси примусили зміцнити мури храму товстими контрфорсами. Збережені старовинні мармури на підлогах, фрески і мозаїки — лише фрагментами. Кафолікон (головний храм) Осіос-Лукас в Фокіді став зразком для побудови храму в монастирі Дафні поблизу Афін, але храм останнього помітно менший за кафолікон Осіос-Лукас.
Імператор Мануїл Комнін 1150 року наказав вибудувати новий палац (Влахернський), але подалі від старого Великого, біля фортечних мурів, котрі спускались до затоки Золотий Ріг. Назва «Влахернський палац походить від близькості до церкви Богородиці Влахернської, де головною реліквією вважали ризи Богородиці. Саме у Влахернському палаці була резиденція візантійського імператора Ісаака Ангела, коли Константинополь захопили хрестоносці 1204 року і на руїнах Візантії виникає низка дрібних державних утворень, малих імперій.
Плани церкви Хора
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZrTDBOb2IzSmhYMk5oYldscFgwbHpkR0Z1WW5Wc1h5MWZNREV1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVOb2IzSmhYMk5oYldscFgwbHpkR0Z1WW5Wc1h5MWZNREV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
- Первіний план церкви Христа Спасителя без бічних добудов
- Церква Хора з бічними добудовами і двома нартексами та контрфорсом зі сходу.
- Контрфорс зі сходу церкви Хора.
- Церква Хора, повздовжний розріз
Мозаїки церкви Хора
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV5TDFSMWNtdGxlU1V5UTE5SmMzUmhibUoxYkNVeVExOURhRzl5WVY5TmRYTmxkVzFmSlRJNFMyRnlhWGxsSlRJNVh5VXlPRE01TkRVd01UQXpOak1sTWprdWFuQm5Mekl3TUhCNExWUjFjbXRsZVNVeVExOUpjM1JoYm1KMWJDVXlRMTlEYUc5eVlWOU5kWE5sZFcxZkpUSTRTMkZ5YVhsbEpUSTVYeVV5T0RNNU5EVXdNVEF6TmpNbE1qa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Зв'язки з іншими державами
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TkM4ME9TOGxSREFsUVRFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EUWxSREVsT1RZbFJERWxPRVpmSlVRd0pUbEJKVVF3SlVJNEpVUXhKVGszSlVRd0pVSXlKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkY4eUxTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJERWxPRFVsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVJM0pVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVReTVmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDSlVReEpUaERKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkxtcHdaeTh5TURCd2VDMGxSREFsUVRFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EUWxSREVsT1RZbFJERWxPRVpmSlVRd0pUbEJKVVF3SlVJNEpVUXhKVGszSlVRd0pVSXlKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkY4eUxTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJERWxPRFVsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVJM0pVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVReTVmSlVRd0pUbEJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDSlVReEpUaERKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Характерною особливістю XI–XII ст. були досить широкі зв'язки Візантійської імперії з іншими державами, особливо з Грузією, Сербією, Півднем Італії, Венецією, Київською Руссю.
До кола візантійських споруд слід віднести і Софійський собор в Києві. В той період точилася гостра боротьба культури низового народу з культурою феодально-церковною, провідниками якої були місцеві князі і візантійське священство. Створенню Софійського собору передувала Десятинна церква, зведена за князя Володимира у 989–996 рр. Вона була тринавна, хрестово-купольна, триапсидна з шістьма внутрішніми стовпами. Згодом її облямували відкритими галереями з трьох боків.
Збільшення міста і вірян спонукало до побудови нового і більшого храму. Його вибудували на шляху від Золотих воріт до князівського центру і помешкань (палацу) міста Володимира.
Показовою для візантійської споруди долею може служити Софійський собор в Києві. Запрошені майстри не відрізнялись новаціями в архітектурі, тому збільшення храму досягнуто лише за рахунок збільшення нав, їх п'ять. Не дуже відрізнявся Софійський собор ні композицією, ні розмірами. Це хрестово-купольний храм з хорами для князя і наближених до нього осіб та прибудованими зовнішніми галереями. Ширина центральної нави сім з половиною (7,5) метрів, котру перетинає трансепт того ж розміру. Перехрестя нав перекрито банею не круглої, а параболічної форми з внутрішнім діаметром сім з половиною (7,5) метрів. Найбільша висота первісного храму від підлоги до зеніту досягала 29 метрів. Тобто, Софійський собор в Києві не надто відрізнявся розмірами від типового храму Візантії тої доби. Як і Десятинну церкву, з трьох боків собор оточили відкритими одноповерховими галереями.
Прорахунки будівничих і нестача їх освіти під час будівництва викликали необхідність зміцнення споруди, котра пішла тріщинами. Мури Софійського храму зміцнили системою піварок (аркбутанів). Дослідники в XX ст. пояснили це малою глибиною закладання підмурків собору та нерівномірністю осаду готової споруди. Кресальний М. Й. зауважив, що первісні фасади собору дійшли до середини XX ст. дуже зміненими, практично невпізнаними через пожежі, перебудови і руйнації, через які пройшов собор. Руйнації і перебудови мали місце і всередині споруди. Так, в XVII ст. завалилася трипрорізна арка, котра замикала західну частину планового хреста, котру так і не відбудували (два її гранчасті стовпа виявили дослідники лише 1939 року).
Достеменно невідомо, як саме князь і князівське оточення піднімались на хори. Можливо, первісно існував окремий перехід до собору із палацу, який не збережено. Це типова візантійська система зв'язку храму з палацом володаря, яку мали наслідувати і київські князі. Згодом вибудували сходові вежі. Південно-західна вежа вбудована в кут між південною галереєю та нартексом. Поряд з нею колись обладнали невелику прямокутну хрещальню, прикрашену стінописами. Пізньою за часом побудови була північно-західна сходова вежа на хори. Вона асиметрична і за розташуванням на фасаді (симетрії не дуже дотримувались середньовічні будівники), і за поземним планом. За припущеннями, створення сходових веж передбачалось в первісному начерку плану. Але уповільнене будівництво храму впродовж декількох десятиліть обумовило будівництво собору частинами, тому до побудови сходових веж звернулись в останню чергу. Хрещате розпланування в центрі собору добре виявлене фіксаційним планом 2-го поверху. Кутові приміщення обабіч хреста на заході з центральним стовпом посередині були перетворені на світські приміщення для князівських зборів.
При Софійському соборі був створений центр літописання, а також перша в столиці бібліотека. Протягом багатьох років Софійський собор був місцем поховання київських князів і митрополитів створеної тоді київської митрополії.
Архітектурний консерватизм ідей
Хрестово-купольна архітектура Візантійської імперії абсолютно відмовилась від античної ордерної системи. Важкі маси візантійської архітектури та її важкі опори не підкорені раціональному ордерному ладу. Тектоніка візантійського храму має власну логіку, але сполучає різні елементи і різні масштаби цих елементів. Втрачене і співвідношення архітектури з масштабом реальної людини, яким відрізнялась архітектура Стародавньої Греції. Вплив на людину зберігався, але це вплив підкорення, відриву від реальності заради спорідненості з небом і Богом, спорідненості з вічністю і заради обіцянки вічного життя після смерті.
З XIII століття пошуки нового і творче продовження найкращих здобутків власної архітектури практично припинилось. Візантійська архітектура перейшла в період довгої стагнації. Іноді до неї додають запозичені елементи, але вони не змінюють сутність консервативних підходів і форм. Наприкінці існування Східної Римської імперії ця галузь візантійського мистецтва приречена до постійних повторів вже давно вироблених образів і форм.
Див. також
- Візантійська імперія
- Архітектура
- Математика
- Креслення архітектора
- Велика базиліка
- Мала базиліка
- Церква Дванадцяти апостолів
- Студійський монастир
- Монастир Дафні
- Церква Хора
- Спасо-Преображенський собор (Чернігів)
- Малий Влахернський палац
- Мистецтво Візантії
- Музей візантійської культури (Фессалоніки)
- Живопис Візантійської імперії
- Археологічний музей Стамбула
- Херсонес Таврійський
- Комеч Олексій Ілліч
- Реставрація (мистецтво)
- Середньовічна культура
- Романський стиль
- Неоготика
- Мудехар
- Ґотична скульптура
- Готичний стиль
- Абат Сюжер
- Візантійський інститут Америки
- Архітектура Відродження
- Візантійська архітектура
Посилання
Джерела
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986
- Сборник «Культура Византии, вторая половина 7-12 вв.», М, «Наука», 1989
- Комеч Алексей Ильич, «Древнерусское зодчество 10-12 веков і Византия», М, «Наука», 1987
- Гос. Эрмитаж. Каталог выставки «Памятники византийской скульптуры. Из собраний Государственных музеев Берлина», М, «Наука», 1982
- Лопяло Карл Карлович, альбом «Ордери античної архітектури Північного Причорномор'я»
Примітки
- Гос. Эрмитаж. Каталог выставки «Памятники византийской скульптуры. Из собраний Государственных музеев Берлина», М, «Наука», 1982
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 9
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 8
- Труды Гос. Эрмитажа, Ленінград, «Аврора», 1977, с.7
- . Архів оригіналу за 6 березня 2016. Процитовано 16 серпня 2013.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Византийский временник. Том 1. От редакции. 1947 г.
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 12
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 13
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 15
- В. Лихачева, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 72
- Лихачева В. «Искусство Византии 6-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 40-41
- Лихачева В. «Искусство византии 6-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 42
- Лихачева В. «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986. с. 100
- Хронография , год 5816 / 316
- Комеч А. И. «Древнерусское зодчество конца 10-начала 12 вв.» М., «Наука», 1987, с.133
- Комеч А. И. «Древнерусское зодчество конца 10-начала 12 вв.» М., «Наука», 1987, с.135
- «Культура Візантии, вторая половина 7-12 веков», М., «Наука», 1989, с.501-502
- Муратова К. М. «Мастера французкой готики 12-13 веков», М., «Искусство», 1988, с. 237
- Лихачева В, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 134
- Лихачева В, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 137
- Лихачева В, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 137–138
- Лихачева В, «Искусство Византии 4-15 веков», Ленинград, «Искусство», 1986, с. 138
- Кресальний М. Й. «Софійський заповідник у Києві», 1960, с. 15
- Кресальний М. Й. «Софійський заповідник у Києві», 1960, с. 73
- Кресальний М. Й. «Софійський заповідник у Києві», 1960, с. 87
- Кресальний М. Й. «Софійський заповідник у Києві», 1960, с. 22
- «Всеобщая история искусств», т 2. М., «Искусство», 1960, с. 54
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya mistit pravopisni leksichni gramatichni stilistichni abo inshi movni pomilki yaki treba vipraviti Vi mozhete dopomogti vdoskonaliti cyu stattyu pogodivshi yiyi iz chinnimi movnimi standartami sichen 2014 Arhitektura Vizantijskoyi imperiyi vazhlivij etap rozvitku yevropejskoyi arhitekturi dobi serednovichchya bilsh zoseredzhenij na teritoriyah yaki vhodili yak skladovi chastini do Vizantijskoyi imperiyi Istoriya vivchennyaMonastir Dafni Greciya Vidnovlennya sporudi pislya zemletrusu Apostoli Petro i Pavlo monastir Rabduhu HII st Afon Rotonda Sv Georgiya i Minaret Saloniki Greciya Ivan Hrestitel ikona 14 st Cerkva dvanadcyati apostoliv Saloniki Vivchennya arhitekturi Vizantijskoyi imperiyi rozpochalos iz znachnim zapiznennyam v porivnyanni z vivchennyam serednovichnoyi arhitekturi zahidnoyevropejskih krayin Britaniya ne mala originalnih zrazkiv vizantijskoyi arhitekturi i perebuvala pid dovgim gipnozom dosyagnen nacionalnoyi gotiki V pivdennij chastini Ispaniyi buli zrazki vizantijskoyi arhitekturi ale yiyi ruyini yak i ruyini dobi davnorimskoyi kolonizaciyi ne mali znachnogo vplivu na hudozhnyu situaciyu v krayini do zlamu HIH HH st Nimechchina naprikinci HIH st aktivno skupovuvala pam yatki serednovichchya v susidnih krayinah bazhayuchi mati mistecki skarbi v muzeyah Berlina gidni vitrimati porivnyannya z kolekciyami Parizha Derzhavni groshi buli vikoristani na pridbannya ikonopisu i primitiviv v provinciyah Italiyi pam yatok serednovichchya v Yegipti Siriyi i osoblivo v Turechchini islamska imperiya yakoyi roztashuvalas na istorichnih zemlyah znikloyi Vizantijskoyi imperiyi V mezhah zboriv serednovichnogo mistectva vzagali v Turechchini pochali kupuvati i pam yatki mistectva Vizantiyi absolyutno ne potribni v musulmanskij krayini Tak v Berlin potrapili ulamki skulptur keramika portretni pogruddya dobi zgasannya i krizi antichnoyi civilizaciyi relyefi nizka starovinnih nadgrobkiv serednovichni kapiteli i arhitekturni ulamki Ale ce buli zalishki vizantijskoyi kulturi specifichni i vidirvani vid cilogo de ne bulo najkrashih yiyi zdobutkiv ikonopisu yuvelirnih virobiv mozayik rukopisiv i miniatyur Ne najkrashim buv i stan z vivchennya kulturi Vizantiyi i v Rosijskij imperiyi de cimi problemami naprikinci HIH st opikuvalas male chislo rosijskih naukovciv i kolekcioneriv Originalni arhitekturni sporudi Vizantiyi opinilis u viddalenih vid rosijskih stolic provincijnih mistah Sevastopol Kerch Feodosiya porujnovani i praktichno nepotribni Z porujnovanih vizantijskih bazilik Hersonesa pozabirali kapiteli i mozayiki z pidlog Pro vidnovlennya hocha bi odniyeyi z rannih bazilik ne jshlosya nikoli ni za caratu ni za dobi SRSR Pilnu uvagu pridilyali lishe zboram starovinnih ikon de she ne rozriznyali suto vizantijski zrazki vid zrazkiv greckih ostroviv Italiyi Balkan i majsteren Kiyivskoyi Rusi Ukrayini vikonanih pid vplivom zdobutkiv vizantijskih majstriv Nevelika kilkist arhitekturnih ulamkiv i kapitelej bula pridbana zi zbirok Rosijskogo arheologichnogo institutu v Stambuli ta pid chas nezakonih rozkopok v Hersonesi Feodosiyi tosho Kompleksnosti v vivchenni pam yatok v Rosiyi ne bulo nikoli nezvazhayuchi na istorichnu tradiciyu rosijskogo cerkovnogo zhittya v kanonah Vizantiyi Na zapiznile vivchennya kulturi Vizantiyi v Yevropi vplinuli negativni invektivi Voltera kotrij vsyu kulturu serednovichchya bezpidstavno vvazhav varvarskoyu i zhahlivoyu Nishivno samovpevnena estetika XVIII st oriyentovana na piznye baroko i legkovazhne rokoko utrimala panivni poziciyi do dobi romantizmu koli najkrashi predstavniki pokolinnya ogolosili vazhlivimi dlya kulturi i istoriyi vsi periodi minuvshini Naukovci v Yevropi rozvernulisya do pilnogo vivchennya serednovichchya a vidtak i do Vizantiyi Do XIX st bilshist pam yatok Vizantiyi na musulmanskih teritoriyah bula znishena pograbovana vivezena v inshi krayini vtratila istorichni koreni i provenans Chastina sporud vtratila istorichni imena i otrimala novi arabski Tomu dosi tak bagato tureckih nazv u vizantijskih hramiv bo nikomu bulo ni vchasno opisati yih ni zberegti istorichni nazvi osoblivo v musulmanskih provinciyah Chastina vizantijskih sporud davno peretvorena na mecheti perebudovana i otrimala vidpovidne nachinnya Musulmanska zaborona na realistichni zobrazhennya spriyala nishennyu miscevimi fanatikami ikon ochej i oblich svyatih na mozayikah i freskah na relyefah kotri rozbivali na shmatki abo pereroblyali na budivelne vapno Navit v pravoslavnih krayinah Serbiya Bolgariya Rosiya Bilorus Rumuniya stolittyami perebudovuvali i remontuvali starovinni hrami nishili freski zapisuvali nanovo freski i zbryakli ikoni tosho Iz istoriyi vizantijskogo mistectva takim chinom vipali v nebuttya i v nisho cili periodi Do rujnacij prichetni takozh vijni pozhezhi zemletrusi Ryativni zahodi prijshli dosit pizno koli shlyah rozvitku vizantijskoyi arhitekturi i mistectva mozhna bulo okresliti lishe punktirom Vidannya pro serednovichchyaVazhlivim svidoctvom zacikavlenosti v Yevropi u vivchenni problem i naslidkiv serednih vikiv buli periodichni vidannya Pershimi podibnimi vidannyami buli Zhivopisni i romantichni podorozhi tobto albomi z zamalovkami zahidnoyevropejskih soboriv i zamkiv z opisami arhitekturi i okremih antikvarnih rechej Tematiku albomiv nasliduvali vazhlivi dlya nauki vidannya naukovih zhurnaliv Arheologiya yaki rozpochali v Britaniyi de interes do serednovichchya perezhiv na pochatku XIX st chergove pidnesennya Do vidannya Arheologiyi priyednalosya drukuvannya Zapisok miscevimi viddilkami istorikiv i antikvariv a 1817 r svij pershij tom doslidzhen oprilyudnilo tovaristvo istorikiv i antikvariv Franciyi Francuzi pochali shorichno organizovuvati istorichni kongresi a z 1834 r Francuzke nacionalne arheologichne tovaristvo pochalo drukuvati Monumentalnij byuleten Periodichne vidannya rosijskoyu Vizantijskij vremennik bulo zasnovane lishe 1894 roku vidatnim rosijskim vizantinistom akademikom i zhurnal vidavavsya u Sankt Peterburzi Ce zapiznennya v porivnyanni z Britaniyeyu ta Franciyeyu majzhe na 70 rokiv Do 1916 roku vijshlo 22 tomi ob yemom v serednomu po 800 storinok kozhnij V cej period u zhurnali krim vlasne istorichnih bulo bagato tekstiv prisvyachenih religijnim pitannyam a osoblivo istorichnomu ta duhovnomu zv yazku mizh Vizantiyeyu ta Kiyivskoyu Russyu Pid chas Pershoyi svitovoyi vijni proces vidannya zhurnalu buv perervanij Z 1915 do 1928 roku golovnim redaktorom buv inshij vidomij vizantinist Fedir Ivanovich Uspenskij V cej period vijshlo lishe tri tonki vipuski zhurnalu u 1922 1925 ta 1927 rokah U 1928 roci F I Uspenskij pomer i zhurnal buv zakritij cherez nezacikavlenist v istoriyi doperevorotnogo periodu 1917 r bilshovickim uryadom 1947 roku zhurnal vidrodzhenij i jogo golovnim redaktorom stav Numeraciyu tomiv zhurnalu pochali z nulya nibi vidannya do cogo ne isnuvalo V cej chas zhurnal vidijshov vid religijnoyi tematiki ta yak zayavleno v peredmovi do pershogo vipusku skoncentruvavsya na problemah vnutrishnoyi istoriyi Vizantiyi ekonomichnoyi socialnoyi administrativnoyi Ale na vidannya chatuvala stalinska cenzura yaka virizala ideologichno nepripustimi statti abo vzagali konfiskuvala z bibliotek SRSR okremi chisla naukovogo zhurnalu Ne najkrashim buv i stan zberezhennya vizantijskih pam yatok na teritoriyi SRSR Zgidno radyanskogo cirkulyaru vid 1928 roku formalno dotrimuvalis hronologichnogo principu vse vibudovane do 1825 r vvazhali mistecki vartisnim u vipadkah neobhidnosti dozvolyali perebudovuvati pri zberezhenni fasadiv ale neobhidnist znahodili zavzhdi vse pislya 1825 r gidnim znishennya perebuduvannya chi pristosuvannya do novitnih potreb Pidhid buv absolyutno bezgluzdij bo i sered starovinnih sporud XI XIV XVIII stolit ne vsi shedevri a sered sporud XIX st bulo chimalo znachimih i mistecki vazhlivih Same cej neprofesijnij i bezgluzdij pidhid privede do znishennya navit arhitekturnih kompleksiv chi hramiv XI XII st na fundamentah yakih urochisto postavili znaki z poznachkami pro kolishnye isnuvannya tut starovinnih sporud serednovichchya Mihajlivskij Zolotoverhij sobor i monastir v Kiyevi Desyatinna cerkva XVII st tam zhe ta in Vikoristannya antichnih arhitekturnih tipivDokladnishe Uvarovska bazilika Kinnij monument Yustiniana I Bazilika plan Zalishki baziliki Ivana Predtechi Studijskogo monastirya Perenesennya stolici Shidnoyi Rimskoyi imperiyi kotru piznishe nazivatimut Vizantiyeyu v nevelike mistechko Vizantij potrebuvalo peretvorennya jogo na stolicyu Novu stolicyu 11 travnya 330 roku zasnuvav imperator Kostyantin Velich sporud novoyi stolici mala ne postupatisya Rimu vinikaye nove kilce fortechnih muriv i vezh novi imperatorski palaci i hrami palaci velmozh i peresichna zabudova Chastku aristokratichnih rodin pereselyali syudi silomic za nakazom imperatora Golovna vulicya trimala nazvu Mesa Same yiyi prikrasili nizkoyu antichnih skulputr vivezenih z inshih mist bez rozboru Za tradiciyeyu rozplanuvannya davnorimskih mist v centri novoyi stolici stvorili majdan forum Forum mav formu ovala na kincyah kogo vibuduvali dvi triumfalni arki Seredinu ovalnogo forumu prikrasila kolona z porfiru na verhivku yakoyi vstanovili skulpturu Apollona Novij drugij Rim malo pohodiv na Rim v Italiyi a podalshi perebudovi mista vzagali vidijshli vid zrazka Golovna brama otrimala nazvu Zoloti vorota Nepotribnogo mistu Apollona zaminili na kinnij monument imperatora Kostyantina Chasu na viroblennya novogo tipu hramiv ne bulo Tomu shiroko vikoristovuvali dva tipi davnorimskih sporud sho mali kolis svitske priznachennya baziliku ta centrichnu sporudu Bazili ka lat basilica vid grec basilikh carskij dim pryamokutna u plani sporuda rozdilena v seredini nizkoyu kolon abo stovpiv na 3 5 chastin nav Serednya nava najvisha osvitlyuyetsya cherez vikna nad dahami bichnih nav i zazvichaj zakinchuyetsya pivkrugloyu pribudovoyu absidoyu Pered vhodom do baziliki buduvali poperechne v plani primishennya narteks pritvor V antichnij Greciyi bazilika sluguvala dlya zasidan sudu Bichni navi viddavali pid kramnichki torgivciv Bazilika dobi rannogo hristiyanstva hram de mogli rozmistiti velikij natovp viryan Bazilika bula oriyentovana na shid yak natyak na Yerusalim svyate misto dlya hristiyan Vhid v veliku baziliku mav dvir otochenij kolonadoyu Bazilika cherez stolittya vtratit znachennya v pravoslav yi i harakterna lishe dlya rannogo hristiyanstva Tomu yih znajdut v Gruziyi ta v antichnih mistah v Krimu yak svidkiv vplivu vizantijskih hramovih zrazkiv na dalni provinciyi Ranni vizantijski baziliki v svoyij bilshosti abo znisheni abo znachno perebudovani Najranisha iz vidomih nini stolichnih bazilik 463 roku pobudovi bazilika Ivana Predtechi Studijskogo monastirya sho nalezhala konstantinopolskomu patriarhu davno perebudovana i znachno porujnovana Centrichna sporuda kompaktna simetrichna nevelika ale mala nizku variantiv u plani krugla kvadratna granchasta hreshata Hristiyani buduvali yih na miscyah zagibeli vlasnih svyatih abo na miscyah yih pohovan a takozh yak hreshalni dlya neofitiv do yih vvedennya v hram Centrichni sporudi navpaki otrimayut nadzvichajne poshirennya nezvazhayuchi na negnuchkist tipu pri zbilshenni yih rozmiriv sho ne zavzhdi vdavalos cherez znachni tehnichni i budivelni skladnosti Vlasni zrazki rannogo serednovichchyaDokladnishe Cerkva svyatoyi Irini Plan cerkvi Sergiya i Vakha V VI st Vizantiya perezhivala ekonomichne i kulturne pidnesennya Zavdyaki vijskovim peremogam na zahodi do derzhavi priyednali teritoriyi pivnichnoyi Italiyi pivdennij shid Ispaniyi Siciliyu Sardiniyu Korsiku uzberezhzhya pivnichnoyi Afriki Dalmaciyu Vijskovi zahoplennya na shodi buli bilsh skromnimi do yiyi skladu vhodili Bosfor Herson Tamanskij pivostriv Vizantiya na nedovgij period zavdyaki zahoplennyam imperatora Yustiniana I mala najbilshi vlasni rozmiri yakih ne mala ni do ni pislya Posilennya administrativnogo tisku vidbilos v hristianizaciyi filosofskoyi dumki ta mistectva v likvidaciyi 529 roku Yustinianom I Afinskogo universitetu golovnogo centru svitskoyi nauki i she yazichnickoyi osviti v imperiyi Budivnictvo otrimalo poshtovh dlya rozvitku Z iniciativi imperskogo uryadu rozpochato budivnictvo novih hramiv fortec palaciv v stolici vidnovlyuvali i zmicnyuvali stari i zakladali novi mista i porti V stolici vibuduvali sorok novih cistern dlya zberezhennya pitnoyi vodi na vipadok oblogi zmicnili fortechni muri Pro ce spovishav oficijnij istoriograf imperatora Prokopij v traktati Pro sporudi Kupolni sporudi stanut golovuvati v vizantijskij arhitekturi z VI st Same do VI st zavershilos formuvannya cerkovnih obryadiv v pershu chergu liturgiyi Vona provodilas v centri hramu pid kupolom i nepodalik vivtarya sho mimovoli spriyalo vidilennyu jogo v strukturi sporudi Novi hrami buduyut v riznih mistah imperiyi vid Ravenni do Yerusalimu kotrij poki sho nalezhit Vizantiyi Sered rannih hramiv dobi Yustiniana cerkva Sv Sergiya ta Vakha 527 536 rr Vvazhayut sho ideya poyednannya baziliki ta kupolnogo centrichnogo hramu vpershe bula realizovana v cerkvi sv Irini v Konstantinopoli Zovnishno vizantijska arhitektura cogo periodu spravlyala vrazhennya vazhkoyi suvoroyi masi Yiyi muri vikladali z kam yanih bril ta vuzkoyi chervonoyi cegli sho cherguvalas iz tovstimi sharami rozchinu Zovnishni muri sporud ne tinkuvali Kolishnya cerkva Sergiya i Vakha peretvorena na mechet Kolishnya cerkva Sergiya i Vakha davno peretvorena na mechet Stambul Cerkva svyatoyi Irini inter yer Cerkva svyatoyi Irini shidnij fasad Stambul Pershim p yatibannim hramom Vizantiyi vvazhayut cerkvu Svyatih apostoliv v Konstantinopoli Cerkva davno porujnovana ale svogo chasu vrazila vizantijciv i vidviduvachiv stolici sho vidbilosya v sprobah povtoriti yiyi plan i ob yemi Sered chislennih miscevih povtoriv cerkva Sen Fron v Perigo na pivdni Franciyi ta Sobor Svyatogo Marka v Veneciyi Venecijciv nastilki poloniv krasoyu hram Svyatih apostoliv sho buduvati golovnij hram Veneciyi v XI stolitti zaprosili vizantijskih arhitektoriv V drugij polovini IX stolittya vizantijskij prestol u krivavih sutichkah zdobuv Vasilij I 867 886 zasnovnik Makedonskoyi dinastiyi Jogo prihid na tron buv rezultatom ubivstva imperatora Mihajla III Vasilij I Makedonyanin iniciyuvav znachne palacove ta hramove budivnictvo Sered nizki zapochatkovanih nim sporud suchasnikam zapam yatalas tak zvana Nova cerkva prikrashena koshtovnimi mozayikami ta kolorovim marmurom Yiyi shvalnij obraz zafiksuvav patriarh Fotij Plan cerkvi nagaduvav hram Svyatih apostoliv mav p yat ban Sporuda bula centrichnoyu ramena jogo hresta buli odnakovi za dovzhinoyu Cerkva bula vshent porujnovana v roki Latinskoyi imperiyi Znachno menshe poshastilo svitskim sporudam stolici Najznachushimi sered nih buli imperatorski palaci roztashovani mizh morskim uzberezhzhyam ipodromom ta hramom Svyatoyi Sofiyi Kolis voni obijmali ploshu v 600 000 kv m Tut buli yak zhitlovi primishennya dlya imperatora ta jogo rodini i ditej tak i primishennya dlya varti i kazarmi chislenni zali dlya viziteriv ta audiyencij kuhni nadvirni cerkvi i kaplici vnutrishni dvoriki i sadi Sporud bulo dekilka i yih rozmezhovuvali navit okremi vulici V kompleksi sporud vidilyali skladi i majsterni osoblivo dlya imperatorskih tkachiv i remisnikiv Burhlivi politichni podiyi zapekla borotba za vladu i psihopati volodari spriyali postijnim perebudovam kompleksu Rozkopki na teritoriyi kolishnih palaciv provedeni lishe v 1930 h rr de znajshli lishe arhitekturni ulamki ta mozayiki pidlog osoblivo mozayiki tak zvanogo Hrizotrikliniuma Pro dekor deyakih primishen i kolishni mozayiki na Halkskih vorotah paradnomu portalu imperatorskogo palacu vidomo lishe zi starodavnih opisiv Golovnij hram imperiyiDokladnishe Sofijskij sobor Konstantinopol Vivtarna chastina kolishnogo Sofijskogo soboru Stambul Arhitekturni ulamki baziliki imperatora Feodosiya II Suchasna muzeyefikaciya Pershij hram sho vidigravav rol golovnogo v stolici vibuduvali za imperatora Konstyantina I na ploshi Avgustejon V istorichnih dzherelah z cogo privodu ye rozbizhnosti Sokrat Sholastik vidnosiv pershij hram do pravlinnya imperatora Kostyantina II V period z 360 do 380 rr hram nalezhav arianam Imperator Feodosij II peredav jogo Grigoriyu Bogoslovu kotrogo nevdovzi zrobili konstantinopolskim arhiyepiskopom Cej hram postrazhdav vid pozhezhi 404 roku pid chas narodnogo povstannya Hram vidnovili ale vin znovu goriv 415 roku Imperator Feodosij II poveliv vidnoviti baziliku kotru prikrasili marmurovim dekorom Bazilika Feodosiya II postrazhdaye vid pozhezhi 532 roku pid chas povstannya Nika Velichni zalishki marmurovogo dekoru baziliki Feodosiya II znajdut pid chas rozkopok lishe 1936 roku i vistavlyat na podvir yi Vidomosti shodo baziliki Feodosiya II nadto mali ale vona vzhe mala posvyatu sv Sofiyi premudrosti bozhoyi Za pripushennyami vona mala veliki rozmiri ta dvoyarusni bichni galereyi na kshtalt cerkvi svyatoyi Irini kotru vibuduvali v toj zhe period Po pridushennyu povstannya Nika imperator Yustinian I kotrij led ne vtrativ tron dav nakaz vidnoviti hram ale z zavdannyam zrobiti jogo najbilshim v imperiyi Konstantinopol i do cogo vidigravav rol hudozhnogo centru kudi pribuvali talanoviti majstri z usih usyud Imperator vikupiv zemelni dilyanki navkolo ruyin sporudi porujnuvali i vivilnili dilyanku dlya nebachenogo hramu Golovnij hram doruchili proektuvati i buduvati dvom arhitektoram imena yakih divom zberezheni z dobi serednovichchya Nimi buli Anfemij iz Tral ta Isidor iz mista Milet kotri vzhe vidznachilisya pobudovoyu hramu sv Sergiya ta Vakha Osvicheni i obdarovani arhitektori buli vidomi takozh yak avtori matematichnih traktativ Na budivnictvi pracyuvalo do 10 000 osib shodenno Vikoristali najkrashi budivelni materiali marmur gotovi koloni z Rimu ta Efesu zoloto sriblo koshtovne kaminnya tosho Budivnictvo trivalo tri roki i koshtuvalo derzhavi tri richni byudzheti Hram vibuduvali nepodalik vid imperatorskih palaciv na najvishomu zi stolichnih shiliv abi jogo bulo vidno z usih kinciv todishnoyi stolici Visota Sofijskogo soboru 55 metriv diametr bani 31 metr dovzhina hramu dosyagala 77 metriv Dekilka stolit cej hram buv najbilshim v hristiyanskomu sviti Sobor Svyatogo Marka v Veneciyi mav dovzhinu 76 5 metra razom iz vivtarnoyu chastinoyu Dovzhinu Sofijskogo soboru perebilshat gotichni sobori Franciyi Vizantijska arhitektura dobi ikonoborstvaRozvitok arhitekturi ne pripinivsya i v trivozhnu dobu ikonoborstva Vin jshov shlyahom poshukiv novih riznovidiv hrestovo kupolnih sporud Chastina cih hramiv abo perebudovana piznishe abo zrujnovana Sered nih cerkva Sv Sofiyi v misti Saloniki datovana 780 797 rr Yiyi vibuduvali na misci menshoyi cerkvi zbilshivshi rozmiri do 35 na 43 metri Centralnij kupol pidtrimuvali chotiri napivkupoli sho utvoryuvalo hrest Ale prostir hramu vijshov bilsh statichnij i vazhkuvatij Cerkva sv Sofiyi Saloniki vivtarna chastina Cerkva sv Sofiyi Saloniki plan Cerkva sv Sofiyi Saloniki mozayika v kupoli Cerkva sv Sofiyi Saloniki suchasne otochennya v misti Hramove budivnictvo strimuvali yak zemletrusi tak i vijni z arabami ta slov yanami Tomu budivelni materiali vikoristovuvali dlya zbilshennya ta zmicnennya fortechnih muriv navkolo Konstantinopolya ta dlya remontiv postrazhdalih vid zemletrusiv cerkov sv Irini ta hramu sv Sofiyi Cerkva v Dere Agzi i ChernigivCerkva v Dere Agzi IX stolittya pozemij plan porujnovanoyi sporudi Do vizantijskih cerkov sho vipadkovo znajdeni ale davno vtratili vlasne istorichne im ya nalezhit cerkva v Dere Agzi na pivdni Maloyi Aziyi Hram davno vtrativ ne tilki im ya ale i dekor ta vsi dahi Zberezhenist stin dozvolila vimiryati rozmiri ta vidtvoriti pozemnij plan sporudi Cerkva bula 21 metr zavshirshki ta 39 metriv dovzhinoyu V centri hreshata centrichna struktura perekrita porujnovanim zaraz yedinim kupolom Diametr bani stanoviv sim 7 metriv Doslidnikiv pam yatki arhitekturi zdivuvali dovershenist planu vivazhene rishennya hrestovo kupolnoyi kompoziciyi zbagachene na shodi vidovzhenim trichastinnim vivtarem a na zahodi narteksom ta ekzonarteksom Tri navi cerkvi zakinchuvalis troma absidami Hram mav dvi bichni pribudovi vezhi de rozmistili shodi na galereyi hori Vezhi zi shodinkami ne zatisnyali vnutrishnij prostir cerkvi i zbagachuvali zahidnij fasad sporudi Nezvichnoyu storinkoyu sporudi v Dere Agzi buli dvi granchasti i centrichni pribudovi na pivdennomu ta na pivnichnomu fasadah Ce vkazivka na rannij etap pobudovi maloazijskogo hramu koli za ceremonialom dlya nehreshenih neofitiv vidilyali okreme primishennya baptisterij Lishe pislya obryadu hreshennya yih dopuskali do postijnoyi gromadi viryan v hram Zgodom i obryad hreshennya perenesut v hram a neobhidnist v okremih hreshalnyah vidpade Pochatok kam yanogo budivnictva vizantijskogo zrazka v Kiyivskij Rusi Ukrayini datuyut ostannimi desyatilittyami X stolittya Spaso Preobrazhenskij sobor v misti Chernigiv pochali buduvati za nakazom knyazya Mstislava Volodimirovicha koli toj na nedovgij period ne postupavsya vplivovistyu kiyivskomu uzurpatoru vidomomu yak Yaroslav Mudrij V rik smerti chernigivskogo knyazya 1036 hram vstigli vibuduvali lishe na 3 5 abo chotiri metri Pragnennya mati u vlasnomu centri knyazivstva dovershenij hram sponukalo do kopiyuvannya tih vizantijskih hramiv yaskravij zrazok yakih yavlyala cerkva v dalekomu Dere Agzi Provincijni majstri navryad chi buli v Dere Agzi ale tochno perenesli vsi sporudi maloazijskoyi cerkvi v Chernigiv Totozhnist planiv cerkvi v Dere Agzi ta v Chernigovi doveli rozkopki Obidva hrami nezvazhayuchi na znachnu geografichnu vidstan uspadkuvali yedinu planuvalnu shemu Vidminnostej nebagato Chernigivskij hram buv vibudovanij desho grubuvato vidsutnij ne potribnij tut ekzonarteks a vezha livoruch vibudovana krugloyu Todi yak v cerkvi Dere Agzi profesijno vitrimano simetriyu tomu obidvi vezhi kvadratni a fasadi vidtvoreni bilsh profesijno i yakisno Ce takozh dovodilo sho cerkovna kultura i arhitektura Kiyivskoyi Rusi Ukrayini buli skladovoyu chastinoyu vizantijskoyi arhitekturi i suto poyednanoyu z kulturoyu Yevropi na rivnih Kapiteli vizantijskih sporudKapiteli na galereyi v sobori Sv Sofiyi Konstantinopol Zalishki koloni i kapiteli v misti Filippi bazilika V Greciya Vizantijska kapitel nini Tunis Kajruan Velika mechet Vizantijska ionijska kapitel nini Tunis Kajruan Velika mechet Viantijska kapitel Perge Antaliya Turechchina Kapitel z simvolichnim zobrazhennyam palm Arheologichnij muzej Stambula Turechchina Kapitel i arhitekturni ulamki v muzeyi mista Filippi Greciya Vizantijska kapitel z golivkami kiz Zrazki X XII stLanskij sobor Franciya Kolishnya pripalacova cerkva Mirelejon Stambul foto 2007 roku Sobor Parizkoyi Bogomateri Saloniki Sobor v misti Burzh vitrazhi Trivalij rozvitok hrestovo kupolnoyi arhitekturi u VII VIII stolittyah n e stav golovuvati a zgodom vitisniv iz vizantijskoyi arhitekturi baziliku yak tip Hrestovo kupolna arhitektura stala yedino sprijnyatoyu praktichno obov yazkovoyu V comu tezh buv vidbitok davnogo vidhodu vizantijskogo mistectva vid antichnih prototipiv podolannya antichnogo spadku yak to bulo v zhivopisu i dosit poslidovno v vizantijskij skulpturi Na rannih etapah rozvitku vizantijskoyi arhitekturi budivnichi i zamovniki malo zvertali uvagi na fasadi sporud perenosyachi vsyu silu vrazhen na inter yeri hramiv prikrashenih kolorovimi marmurami koshtovnimi metalami mozayikami tkaninami tosho Vizantijska arhitektura X XII st praktichno vidmovilas vid velichnih sporud a tipovi hrami ne perebilshuyut v dovzhinu 30 39 metriv Tak vizantijskij istorik vvazhav cerkvu sv Georgiya v Manganah nadto velikoyu todi yak yiyi dovzhina dosyagala lishe 30 metriv Zmenshennya hramovih rozmiriv poyasnyuyut zamovami okremih monastiriv okremih feodaliv u vlasnih mayetkah religijnimi gromadami miskogo kvartalu provincijnogo mista chi sela Nareshti stali zvertati uvagu i na zovnishni fasadi hramiv Fasadi pochali vidigravati vlasnu rol voni bilsh pov yazani z kompoziciyeyu hramu yim pritamanna plastichnist ritmichna pobudova kotra viddzerkalyuvala vnutrishnyu pobudovu sporudi V arhitekturi viokremlyuyutsya miscevi shkoli v Greciyi v Makedoniyi v Gruziyi v Serbiyi i slov yanskih derzhavnih utvorennyah Golovuye konstantinopolska arhitekturna shkola same tut she aktivno buduyut hram Petra i Marka 9 go stolittya nini mechet Attik Mustafa dzhami cerkvu Hrista Akatalepta nini mechet Kalender dzhami nadgrobkovu cerkvu vizantijskogo imperatora Romana Lakapina 920 944 Mirelejon mechet Bodrum dzhami Ostannya vibuduvana na shtuchnij platformi i mala dva poverhi ale yiyi dovzhina tilki simnadcyat 17 metriv Zate fasadi cerkvi Mirelejon plastichni pryamokutni lopatki zamineni na napivkoloni divuye retelna visokoyakisna ceglyana kladka sho stala dodatkovim zasobom dekoru i viraznosti vsih yiyi fasadiv Ne mav nevelikij hram i zvichnih hor Z 1986 roku sporudu kolishnoyi cerkvi Mirelejon remontuvali vidnovleni dahi vikna i derev yana galereya na misci kolishnogo i peredali pid miscevu mechet Doslidniki pomitili sho monumentalna hramova arhitektura navit v Konstantinopoli ne mala novih principovih rishen v pershij polovini XII stolittya Gordoviti vizantijci ne pomichayut znachnih i pozitivnih zrushen v romanskij arhitekturi Franciyi i Ispaniyi nichomu u nih ne vchatsya Vizantijsku arhitekturu praktichno nemozhlivo zarahuvati do romanskoyi arhitekturi nastilki vona osobista i oriyentovana na vlasni starodavni zrazki todi yak romanika u Franciyi logichno perejde v velichnu gotiku Kolishni zahidnoyevropejski uchni Vizantiyi davno yiyi nazdognali i v osviti i v tvorchosti i perebilshili v inzhenerno budivelnih navichkah i vidkrittyah Voni tvorcho pererobili kolishnij rimskij tip baziliki virobivshi takozh vlasni bliskuchi i samostijni rishennya fasadiv dahiv sistemi opor stovpiv i nevizantijskogo dekoruvannya vidmova vid mozayik na sklepinnyah poshirennya vitrazhnogo mistectva vlasnij rozvitok skulpturnogo dekoru Arhitektura Franciyi na comu etapi praktichno povnistyu vidmovilas vid kupolnoyi arhitekturi vizantijskogo zrazka i zaminila yiyi nervyurami zdatnimi perekrivati yak simetrichni tak i nesimetrichni primishennya retelno rozrobila inzhenernu skladovu gotichnoyi karkasnoyi konstrukciyi Z yavivsya vidchutnij rozriv yak mizh planami hramovih sporud Vizantiyi i Franciyi 12 stolittya tak i mizh yih inzhenernimi rozrahunkami dekorom fasadiv i inter yeriv buv vidchutnij rozriv mizh budivelnimi materialami i budivelnimi tehnologiyami Visotni stini francuzkih hramiv stvoreni z tesanogo kamenyu karkasna sistema gotichnih sporud nadala mozhlivist nadto zbilshiti vikna prikrasheni vitrazhami Vizantijci praktichno vidmovilis vid krugloyi skulpturi kotra nagaduvala yim idoli yazichnikiv Gotichna skulptura Franciyi i Nimechchini perezhive novij zlet i rozkvit drugij pislya antichnosti v Yevropi V vizantijskih provincijnih mistah praktichno nemozhlivo znajti sobori de b moglo rozmistitisya use misto Navpaki vse misto spokijno moglo rozmistitis v golovnomu gotichnomu sobori provincijnoyi Franciyi bo gnuchka gotichna sistema na vidminu vid vizantijskoyi dozvolyala stvoriti sobor bud yakoyi dovzhini Tehnologichni obmezhennya buli lishe po visoti Sobor Parizkoyi Bogomateri golovna nava visotoyu 33 7 m Mirelejon ceglyanij fasad Mirelejon plan zberezhenoyi pripalacovoyi cerkvi bez zrujnovanogo ekzonarteksa Sobor Parizkoyi Bogomateri fasad vivtarnoyi chastini Katedralnij sobor v misti Lan plan Katedralnij sobor v misti Lan vivtar Saloniki foto 2007 roku Bazilika svyatoyi Sofiyi Saloniki Sobor v misti Burzh Franciya pozemnij plan Sobor v misti Burzh FranciyaPolitichni viprobuvannya i doba krizi v arhitekturiPlan i rozriz kafolikon i pribudovana cerkva Monastir Osios Lukas Monastir Osios Lukas golovnij hram Monastir Osios Lukas zalishki vizantjskih mozayik V XI XII stolittyah Vizantiya perejshla v dobu rozvinenih feodalnih vidnosin Zavershuvalos formuvannya velikih zemelnih volodin yak feodaliv tak i vizantijskih monastiriv Rabovlasnictvo zberigayetsya ale jogo vitisnyaye zakripachennya selyan i chastki rabiv V derzhavi smuta vizantijski imperatori namagayutsya utrimati vladu i provodyat nizku reform spryamovanih na zmicnennya vlasnoyi vladi hocha ce ne zavzhdi spracovuye ne dopomagaye Tak istoriograf i pismennik Mihajlo Psell 1018 1196 pracyuvav vprodovzh zhittya pri shesti vizantijskih imperatorah V XI XII stolittyah ide nova hvilya pidkorennya mistectva Vizantiyi cerkvoyu bo uskladnilos bogosluzhinnya cherez zapekli bogoslovski diskusiyi 1054 roku projshov ostatochnij rozkol mizh shidnimi i zahidnimi cerkvami na pravoslavnu ta katolicku gilki Vizantiya obrala pravoslavnu a yiyi bogosluzhinnya pomitno vidriznyayetsya vid katolickogo Ci nastanovi i primushuyut viddzerkalyuvati v tvorah vizantijskih mitciv Stolichnij Konstantinopol she zalishayetsya centrom z pomitnoyu budivelnoyu aktivnistyu Persh za vse ce monastirske budivnictvo Kozhnij iz patriarhiv zastupayuchi na prestol pochinav budivnictvo novogo monastirya kotrij pidtrimuye vse vlasne zhittya Tak Mihajlo Kerularij zasnuvav monastir vlasnogo patrona Arhangela Mihayila Kostyantin Lihud cerkvu i monastir Bogorodici Ivan Ksifilin monastir Arguriya tosho Novi sporudi buduyut na gori Afon na pivostrovi Halkidika V XI stolitti vinikaye i tipova shema rozbudovi monastirya vizantijskogo zrazka Ce kompleks sporud sakralnogo gospodarchogo i zhitlovogo priznachennya Teritoriyu oblyamovuvali fortechni muri z bramoyu i vezhami Monastir mav vidokremlyuvati chernectvo vid grishnogo svitu Vhidna bara bula odna kotru zachinyali na nich i vidkrivali lishe vranci Golovuvav na teritoriyi kafolikon golovnij hram Sered zhitlovih i gospodarchih sporud keliyi trapezna skladi vlasna likarnya skriptorij kotri chasto perebudovuvali Chim bilshim buv monastir tim vidpovidno bilshim i skladnishim za arhitekturoyu buv jogo golovnij hram yak Osios Lukas v Fokidi Vin vibudovanij 1011 roku za nakazom imperatora Vasilya II Bolgarobojcya v pam yat peremog nad bolgarami Monastir Osios Lukas zagalnij vigdyad Vhidna brama Golovnij hram monastirya Osios Lukas v Fokidi hrestovo kupolnij ale vidovzhenij za vissyu shid zahid cherez nayavnist narteksa Vin odnobannij diametr yakoyi lishe dev yat metriv Banya nevisoka prizemkuvata granchasta z obmezhenoyu kilkistyu vikonnih otvoriv Muri hramu tovsti yedina okrasa fasadiv podvoyeni vikna Zemletrusi primusili zmicniti muri hramu tovstimi kontrforsami Zberezheni starovinni marmuri na pidlogah freski i mozayiki lishe fragmentami Kafolikon golovnij hram Osios Lukas v Fokidi stav zrazkom dlya pobudovi hramu v monastiri Dafni poblizu Afin ale hram ostannogo pomitno menshij za kafolikon Osios Lukas Imperator Manuyil Komnin 1150 roku nakazav vibuduvati novij palac Vlahernskij ale podali vid starogo Velikogo bilya fortechnih muriv kotri spuskalis do zatoki Zolotij Rig Nazva Vlahernskij palac pohodit vid blizkosti do cerkvi Bogorodici Vlahernskoyi de golovnoyu relikviyeyu vvazhali rizi Bogorodici Same u Vlahernskomu palaci bula rezidenciya vizantijskogo imperatora Isaaka Angela koli Konstantinopol zahopili hrestonosci 1204 roku i na ruyinah Vizantiyi vinikaye nizka dribnih derzhavnih utvoren malih imperij Plani cerkvi HoraKolishnya cerkva Hora yak muzej foto 2005 roku Pervinij plan cerkvi Hrista Spasitelya bez bichnih dobudov Cerkva Hora z bichnimi dobudovami i dvoma narteksami ta kontrforsom zi shodu Kontrfors zi shodu cerkvi Hora Cerkva Hora povzdovzhnij rozrizMozayiki cerkvi HoraZv yazki z inshimi derzhavamiRekonstrukciya maket pervisnogo viglyadu Sofijskogo Soboru Shidnij fasad Sofiya Kiyivska plan 2 go poverhu Yevharistiya apostoliv freska v sobori mista Ohrid Pivnichna Makedoniya Harakternoyu osoblivistyu XI XII st buli dosit shiroki zv yazki Vizantijskoyi imperiyi z inshimi derzhavami osoblivo z Gruziyeyu Serbiyeyu Pivdnem Italiyi Veneciyeyu Kiyivskoyu Russyu Do kola vizantijskih sporud slid vidnesti i Sofijskij sobor v Kiyevi V toj period tochilasya gostra borotba kulturi nizovogo narodu z kulturoyu feodalno cerkovnoyu providnikami yakoyi buli miscevi knyazi i vizantijske svyashenstvo Stvorennyu Sofijskogo soboru pereduvala Desyatinna cerkva zvedena za knyazya Volodimira u 989 996 rr Vona bula trinavna hrestovo kupolna triapsidna z shistma vnutrishnimi stovpami Zgodom yiyi oblyamuvali vidkritimi galereyami z troh bokiv Zbilshennya mista i viryan sponukalo do pobudovi novogo i bilshogo hramu Jogo vibuduvali na shlyahu vid Zolotih vorit do knyazivskogo centru i pomeshkan palacu mista Volodimira Pokazovoyu dlya vizantijskoyi sporudi doleyu mozhe sluzhiti Sofijskij sobor v Kiyevi Zaprosheni majstri ne vidriznyalis novaciyami v arhitekturi tomu zbilshennya hramu dosyagnuto lishe za rahunok zbilshennya nav yih p yat Ne duzhe vidriznyavsya Sofijskij sobor ni kompoziciyeyu ni rozmirami Ce hrestovo kupolnij hram z horami dlya knyazya i nablizhenih do nogo osib ta pribudovanimi zovnishnimi galereyami Shirina centralnoyi navi sim z polovinoyu 7 5 metriv kotru peretinaye transept togo zh rozmiru Perehrestya nav perekrito baneyu ne krugloyi a parabolichnoyi formi z vnutrishnim diametrom sim z polovinoyu 7 5 metriv Najbilsha visota pervisnogo hramu vid pidlogi do zenitu dosyagala 29 metriv Tobto Sofijskij sobor v Kiyevi ne nadto vidriznyavsya rozmirami vid tipovogo hramu Vizantiyi toyi dobi Yak i Desyatinnu cerkvu z troh bokiv sobor otochili vidkritimi odnopoverhovimi galereyami Prorahunki budivnichih i nestacha yih osviti pid chas budivnictva viklikali neobhidnist zmicnennya sporudi kotra pishla trishinami Muri Sofijskogo hramu zmicnili sistemoyu pivarok arkbutaniv Doslidniki v XX st poyasnili ce maloyu glibinoyu zakladannya pidmurkiv soboru ta nerivnomirnistyu osadu gotovoyi sporudi Kresalnij M J zauvazhiv sho pervisni fasadi soboru dijshli do seredini XX st duzhe zminenimi praktichno nevpiznanimi cherez pozhezhi perebudovi i rujnaciyi cherez yaki projshov sobor Rujnaciyi i perebudovi mali misce i vseredini sporudi Tak v XVII st zavalilasya triprorizna arka kotra zamikala zahidnu chastinu planovogo hresta kotru tak i ne vidbuduvali dva yiyi granchasti stovpa viyavili doslidniki lishe 1939 roku Dostemenno nevidomo yak same knyaz i knyazivske otochennya pidnimalis na hori Mozhlivo pervisno isnuvav okremij perehid do soboru iz palacu yakij ne zberezheno Ce tipova vizantijska sistema zv yazku hramu z palacom volodarya yaku mali nasliduvati i kiyivski knyazi Zgodom vibuduvali shodovi vezhi Pivdenno zahidna vezha vbudovana v kut mizh pivdennoyu galereyeyu ta narteksom Poryad z neyu kolis obladnali neveliku pryamokutnu hreshalnyu prikrashenu stinopisami Piznoyu za chasom pobudovi bula pivnichno zahidna shodova vezha na hori Vona asimetrichna i za roztashuvannyam na fasadi simetriyi ne duzhe dotrimuvalis serednovichni budivniki i za pozemnim planom Za pripushennyami stvorennya shodovih vezh peredbachalos v pervisnomu nacherku planu Ale upovilnene budivnictvo hramu vprodovzh dekilkoh desyatilit obumovilo budivnictvo soboru chastinami tomu do pobudovi shodovih vezh zvernulis v ostannyu chergu Hreshate rozplanuvannya v centri soboru dobre viyavlene fiksacijnim planom 2 go poverhu Kutovi primishennya obabich hresta na zahodi z centralnim stovpom poseredini buli peretvoreni na svitski primishennya dlya knyazivskih zboriv Pri Sofijskomu sobori buv stvorenij centr litopisannya a takozh persha v stolici biblioteka Protyagom bagatoh rokiv Sofijskij sobor buv miscem pohovannya kiyivskih knyaziv i mitropolitiv stvorenoyi todi kiyivskoyi mitropoliyi 1054 roku tut pohovali fundatora soboru Yaroslava Mudrogo 1093 roku tut pohovali jogo sina Vsevoloda ta onuka Rostislava Vsevolodovicha 1125 r pohovano Volodimira Monomaha 1154 r Vyacheslava Volodimirovicha sina Volodimira Monomaha Arhitekturnij konservatizm idejHrestovo kupolna arhitektura Vizantijskoyi imperiyi absolyutno vidmovilas vid antichnoyi ordernoyi sistemi Vazhki masi vizantijskoyi arhitekturi ta yiyi vazhki opori ne pidkoreni racionalnomu ordernomu ladu Tektonika vizantijskogo hramu maye vlasnu logiku ale spoluchaye rizni elementi i rizni masshtabi cih elementiv Vtrachene i spivvidnoshennya arhitekturi z masshtabom realnoyi lyudini yakim vidriznyalas arhitektura Starodavnoyi Greciyi Vpliv na lyudinu zberigavsya ale ce vpliv pidkorennya vidrivu vid realnosti zaradi sporidnenosti z nebom i Bogom sporidnenosti z vichnistyu i zaradi obicyanki vichnogo zhittya pislya smerti Z XIII stolittya poshuki novogo i tvorche prodovzhennya najkrashih zdobutkiv vlasnoyi arhitekturi praktichno pripinilos Vizantijska arhitektura perejshla v period dovgoyi stagnaciyi Inodi do neyi dodayut zapozicheni elementi ale voni ne zminyuyut sutnist konservativnih pidhodiv i form Naprikinci isnuvannya Shidnoyi Rimskoyi imperiyi cya galuz vizantijskogo mistectva prirechena do postijnih povtoriv vzhe davno viroblenih obraziv i form Div takozhVizantijska imperiya Arhitektura Matematika Kreslennya arhitektora Velika bazilika Mala bazilika Cerkva Dvanadcyati apostoliv Studijskij monastir Monastir Dafni Cerkva Hora Spaso Preobrazhenskij sobor Chernigiv Malij Vlahernskij palac Mistectvo Vizantiyi Muzej vizantijskoyi kulturi Fessaloniki Zhivopis Vizantijskoyi imperiyi Arheologichnij muzej Stambula Hersones Tavrijskij Komech Oleksij Illich Restavraciya mistectvo Serednovichna kultura Romanskij stil Neogotika Mudehar Gotichna skulptura Gotichnij stil Abat Syuzher Vizantijskij institut Ameriki Arhitektura Vidrodzhennya Vizantijska arhitekturaPosilannyaPortal Mistectvo Portal Arhitektura DzherelaV Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 Sbornik Kultura Vizantii vtoraya polovina 7 12 vv M Nauka 1989 Komech Aleksej Ilich Drevnerusskoe zodchestvo 10 12 vekov i Vizantiya M Nauka 1987 Gos Ermitazh Katalog vystavki Pamyatniki vizantijskoj skulptury Iz sobranij Gosudarstvennyh muzeev Berlina M Nauka 1982 Lopyalo Karl Karlovich albom Orderi antichnoyi arhitekturi Pivnichnogo Prichornomor ya PrimitkiGos Ermitazh Katalog vystavki Pamyatniki vizantijskoj skulptury Iz sobranij Gosudarstvennyh muzeev Berlina M Nauka 1982 V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 9 V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 8 Trudy Gos Ermitazha Leningrad Avrora 1977 s 7 Arhiv originalu za 6 bereznya 2016 Procitovano 16 serpnya 2013 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Vizantijskij vremennik Tom 1 Ot redakcii 1947 g V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 12 V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 13 V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 15 V Lihacheva Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 72 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 6 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 40 41 Lihacheva V Iskusstvo vizantii 6 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 42 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 100 Hronografiya god 5816 316 Komech A I Drevnerusskoe zodchestvo konca 10 nachala 12 vv M Nauka 1987 s 133 Komech A I Drevnerusskoe zodchestvo konca 10 nachala 12 vv M Nauka 1987 s 135 Kultura Vizantii vtoraya polovina 7 12 vekov M Nauka 1989 s 501 502 Muratova K M Mastera francuzkoj gotiki 12 13 vekov M Iskusstvo 1988 s 237 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 134 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 137 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 137 138 Lihacheva V Iskusstvo Vizantii 4 15 vekov Leningrad Iskusstvo 1986 s 138 Kresalnij M J Sofijskij zapovidnik u Kiyevi 1960 s 15 Kresalnij M J Sofijskij zapovidnik u Kiyevi 1960 s 73 Kresalnij M J Sofijskij zapovidnik u Kiyevi 1960 s 87 Kresalnij M J Sofijskij zapovidnik u Kiyevi 1960 s 22 Vseobshaya istoriya iskusstv t 2 M Iskusstvo 1960 s 54