Міф або міт, пере́каз (від грец. μύθος, буквально «оповідь», «розповідь», «сказання») — оповідь, що пояснює походження певних складників світобудови чи світу загалом, через емоційно-чуттєві о́брази. Міф є основою різних релігійних систем, фольклорних традицій, художньої творчості. Окремі перекази, які складають певну систему, утворюють міфологію того чи іншого народу, культури, соціальної групи, яка лежить в основі притаманного їм світогляду.
Міфи властиві як для первісних народів, що перебували або перебувають на щаблі дораціонального, дофілософського та дорелігійного мислення, так і сучасної людини. Стосовно сьогочасних проявів переказів та їх наслідувань, вживаються терміни «неоміф» або «псевдоміф». У новітніх дослідженнях міф часто розглядають як альтернативу науковому мисленню і невід'ємну складову сучасної культури.
Визначення
Узвичаєним розумінням міфу, є первісне сказання, де явища природи постають в уособленій та одухотвореній формі богів, духів і героїв. Це сказання слугує для донаукового пояснення походження явищ, предметів, істот, звичаїв тощо, а то й усього світу; підштовхування до певної діяльності, як-от необхідність проведення обрядів. Міф внутрішньо логічний, описуючи причини та їхні наслідки, але його логіка обмежена архаїчною свідомістю. У такій свідомості, світ тлумачиться як сукупність протилежностей (на зразок добро—зло, життя—смерть), але водночас їх розділення нечітке. Зокрема це межі суб'єкта й об'єкта, матеріального та взірцевого, предмета, істоти чи явища і їх знаку (назви); слабко розвинені абстрактні поняття. Клод Леві-Строс узагальнював пояснювальне призначення міфу, пишучи, що метою будь-якого міфу, є дати зрозумілу модель для вирішення певного протиріччя.
Мірча Еліаде давав визначення переказу як події, що уявляється як дійсна, справжня, сакральна, значуща, й яка слугує за приклад для наслідування. За його спостереженнями, починаючи з Ксенофана (приблизно 565—470 до н. е.), котрий першим відкинув такого роду «міфологічність» грецьких богів, описаних Гомером і Гесіодом, визначення мітос протиставлялося як логосу, так, пізніше, й історії. Воно втратило в греків будь-яку релігійну й метафізичну значущість, зрештою позначаючи «те, чого не існує насправді». Саме в такому значенні воно найбільше відоме в європейській культурі.
У семіології під міфом розуміється метамова (мова, що використовується для опису інших мов), заснована на знаках письма, усної мови та зображень. Роланом Бартом міф визначався як одиниця метамови, надзнак. За визначенням філософа і філолога Олексія Лосєва, «Міф — це така діалектично необхідна категорія свідомості й буття, яку дано як речово-життєву реальність суб'єкт-об'єктного, структурно виконаного (у певному образі) взаємоспілкування, де відокремлене від окремішньо-абстрактної речовності життя символічно втілено у до-рефлективно-інстинктивний, інтуїтивно сприйнятий розумово-енергійний образ». У літературі, як визначав він же, міф — це «породження уяви колективної загальнонародної чи осібної фантазії, що узагальнено відбиває дійсність у вигляді чуттєво-конкретних персоніфікацій і одухотворених, олюднених істот, які іноді у деяких людей втілюються у свідомості як цілком реальні». За визначенням Володимира Даля, міф — оповідь в особах про події, що насправді не відбувалися, але які стали повір'ям.
У сучасній публіцистиці під міфом розуміється уява, брехня, оманлива пропаганда, повір'я, віра, умовність або подання певної цінності у фантастичній формі, сакралізоване і догматичне вираження соціальних звичаїв і цінностей. Також під міфом іноді розуміється судження, отримане незалежно від чуттєвого досвіду і яке не збігається з результатом практичної перевірки; відомості про істинні явища, які сприймаються без доказів і раціонального осмислення.
У буденній сучасній мові слово «міф» часто використовують для позначення поширеного, хоча й помилкового твердження.
Структура міфу
Складові елементи
- Міфологе́ма — стійке і повторюване утворення, що узагальнено відображає дійсність у вигляді сюжетів, типів чуттєво-конкретних персоніфікацій, істот. Архаїчною свідомістю вони мислилися як цілком справжні (наприклад: створення світу, першопредок, герой). Іноді термін міфологема вживається в розумінні уламка міфу, що втратив свої автохтонні властивості та призначення, залучений до фольклорного тексту, в якому сприймається як вигадка, образна оздоба чи сюжетна лінія, що стала узвичаєною (наприклад: різноманітні протиставлення, скажімо добро і зло, надприродна допомога, визволення нареченої).
- Міфе́ма — найменший змістовий складник міфу, що постає як образ чи витвір, виражаючи певне становище або ставлення. Міфема пов'язує протиставлені образи і тлумачення (наприклад: воскресіння з мертвих, боротьба з чудовиськом, порушення заборони).
- Міфо́нім — осібне міфічне ім'я, власна назва (наприклад: Зевс, Атлантида).
Мономіф
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBobGNtOWxjMnB2ZFhKdVpYbGZkV3R5TG5CdVp5OHlOVEZ3ZUMxSVpYSnZaWE5xYjNWeWJtVjVYM1ZyY2k1d2JtYz0ucG5n.png)
Майже усі міфи світу в класичному розумінні дотримуються тієї самої схеми, яка називається мономіфом або подорожжю героя. Спрощено вона виглядає як повторювана низка етапів, які проходить герой міфу (бог, дух, людина): виправа — ініціація — повернення. Ця схема була запроваджена Джозефом Кемпбеллом у книзі «Тисячеликий герой» (1949) та полягає в переході героя зі звичайного світу до незвичайного, сповненого небезпек і випробувань, з метою виправити певну ваду, яку має він сам або звичайний для героя світ.
У виправі герой стикається з перешкодою, що спонукає його почати пошуки її вирішення. Герой опиняється на межі відомого, звичного світу, з невідомим, і повинен пройти випробування, щоб цю межу подолати. На етапі ініціації він проявляє такі якості, як сила, розум, долає супротивників і досягає мети. Коли питання вже вирішено, героєві ще належить повернутися до власного світу. На етапі повернення він долає останніх супротивників, рятується від небезпек, що загрожують йому знову перетнути межу незвичайного світу зі звичайним. Врешті він повертається у перетворений своїми діями світ, або показує власні нові якості.
Дослідження міфу
Дослідження міфу пов'язані з запереченням його істинності та спробами пояснити як дещо інше, крім буквального опису значущих подій. Перші відомі дослідження міфу почалися в стародавній Греції та були пов'язані зі спробами його раціонального пояснення. Софісти і стоїки тлумачили міфологічні перекази як алегорії. В образах богів і героїв вони вбачали уособлення природних сил. Платон вирізняв народні міфи та філософсько-символічні, які є навмисною вигадкою, але можуть бути корисними, оскільки слугують для підтримки держави. Епікурейці бачили призначення міфології та окремих міфів у підтримці та сакралізації влади жерців і правителів. За Евгемером вони є билинами про давніх правителів, перебільшено зображених як боги і герої.
Середньовічні пояснення міфів, передусім античних, спиралися або на епікурейство та евгемеризм, або пояснювали їх як оповіді про бісів і демонів. В епоху Відродження поширилася цікавість до античної міфології, що тлумачилася як алегорії почуттів, релігійних, наукових та філософських істин. 1609 року, англійський філософ Френсіс Бекон спробував систематично роз'яснити давньогрецькі міфи як алегорії у трактаті «Про мудрість древніх». Він пояснював їх як пригоди в особах про мінливість буття, божественну волю, благочестя і лицемірство тощо.
У першій третині XVIII століття італійський філософ Джамбатіста Віко в праці «Підстави нової науки» тлумачив міф як осягнення буття через естетичне начало. Він висунув думку про міфи як продукти нерозвиненості первісного мислення, коли люди уявляли причини бачених явищ у вигляді богів. Проте в них відбивається вдача народу, його світосприймання і світовідчуття, уявлення про чудове і потворне, добро і зло. Німецький просвітитель Гердер розумів міфи як народну мудрість і поетичне багатство. Французькі просвітителі Вольтер, Дені Дідро, Бернар Фонтенель вважали міфи витворами невігластва і умисним обманом, заради тримання людей у покорі.
За німецьким філософом XIX ст. Фрідріхом Шеллінгом, міфи виникають на певному щаблі розвитку свідомості в усі історичні епохи. Міфи є початковим матеріалом для мистецтва, а самі вони від початку символічні, тому міфотворчість притаманна і для сучасного йому суспільства. Він зауважив, що перекази народів світу неоднорідні. Грецька міфологія символічна, індійська — алегорична, а перська — схематична.
У другій половині XIX—XX ст. виникли дві основні школи вивчення міфу:
- Натуралістична школа (, , Фрідріх Макс Мюллер, Анджело де Губернатіс, Федір Буслаєв, Олександр Афанасьєв, Олександр Потебня та ін.) спиралася на дослідження індоєвропейського мовознавства і орієнтувалася на реконструкцію індоєвропейської міфології. На основі цих досліджень лідером школи Максом Мюллером була створена концепція виникнення міфів як «хвороби мови». За нею міфи виникали з причини забуття первісних метафор, епітетів. Таку ж думку поділяли Афанасьєв і Потебня. Мюллер вважав, що боги початково насправді були символами небесних світил, тоді як Кун і Шварц бачили в них образне узагальнення метеорологічних явищ. Послідовники Мюллера розвинули школу панвавилоністів, яка стверджувала, що всі міфи походять від солярних міфів давнього Вавилону.
- Антропологічна школа (Едвард Тайлор, Джеймас Фрейзер, та ін.) сформувалася в ході розвитку порівняльної етнографії, зіставлення архаїчних племен з цивілізаціями. За Тайлором психіка всіх людей однакова, а культурний розвиток прямолінійний. Міфи за ним виникають з анімізму, уявлень про душу, внаслідок роздумів про смерть, хвороби, сни. Шукаючи раціональні пояснення цих явищ, але бувши обмеженою в пізнанні, первісна людина формувала донаукову систему знань, яка й оформилася в міфи. З цієї причини міф є пережитком у сучасній культурі. Ритуалізм Фрезера всередині антропологічної школи досліджував міф з точки зору представлених у ньому структур ритуалу, які передують міфу і є первісними формами людської діяльності. Соціологічний напрям Еміля Дюркгайма, Броніслава Малиновського та Люсьєна Леві-Брюля досліджував міф як механізм підтримки порядку в суспільстві шляхом встановлення норм поведінки, уявлень про добре і зле, гідне і негідне. Психоаналітичний, представлений Зигмундом Фрейдом, Карлом Густавом Юнгом та Джозефом Кемпбеллом вбачав у міфі вираз індивідуального та колективного несвідомого. Семіотичний напрям Ролана Барта трактує міф як семіологічну систему, властиву людському мисленню незалежно від часу та умов проживання.
Види міфів
Загальноприйнятої класифікації міфів не існує. Так, спроби класифікувати міфи проводили дослідники Джозеф Кемпбелл, Андрій Топорков, Єлеазар Мелетинський, письменники Хорхе Луїс Борхес та Крістофер Букер. Однією з найпоширеніших є класифікація Мелетинського:
- Етіологічні (пояснювальні) — пояснюють появу різних природних і культурних явищ. Загалом всі міфи є етіологічними, оскільки розповідають як дещо виникло або змінилося.
- Культові — пояснюють призначення і появу культу.
- Космогонічні — оповідають про походження світу (Космосу — впорядкованого світу, що протиставляється Хаосу), його влаштування і зміни.
- Астральні — оповідають про походження небесних світил: Сонця, Місяця, зірок, сузір'їв, комет.
- Солярні та лунарні міфи — розповідають про походження і функції Сонця та Місяця.
- Антропогонічні — про появу людини і набуття нею звичного «тепер» вигляду.
- Міфи про близнюків — розповідають про діяння близнюків, котрі зазвичай є втіленнями протилежних начал. Близнюки або протистоять один одному, або дружать, вершачи подвиги і добуваючи культурні блага.
- Тотемічні — про тотемних предків-покровителів (тварин або рослин), як вони стали тотемами і впливають на життя людей.
- Міфи про вмираючого й воскреслого бога (героя) або календарні міфи — оповідають про причини появи змін пір року, сезонних свят і обрядів.
- Героїчні міфи — про діяння героїв, облаштування ними світу для життя людей, добування/створення культурних благ.
- Міфи про непорочне зачаття і чудесне народження — виділяються як у самостійну групу, так і мотив у міфах інших груп. Оповідають про народження героя чи бога без участі батьків чи тільки від однієї особи.
- Міфи про всесвітній потоп — поширена категорія міфів про потоп, як правило кару богів, що оновлює світ. Під час потопу рятується невелика група людей, гідних започаткувати нове людство.
- Есхатологічні — оповідають про кінець світу і його відродження.
Деякі класифікації міфології розрізняють міф та легенду: міфом вважають оповідання про богів, виникнення світу тощо, легендою — історії про героїв-людей, основою яких є історичні події та постаті.
Етіологічні міфи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell6TDBWc1gzQmxjMkZrYjE5a1pXeGZZMjl5WVhvbFF6TWxRak51WDJWdVgyVnNYMUJoY0dseWIxOWtaVjlJZFc1bFptVnlMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFGYkY5d1pYTmhaRzlmWkdWc1gyTnZjbUY2SlVNekpVSXpibDlsYmw5bGJGOVFZWEJwY205ZlpHVmZTSFZ1WldabGNpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Етіологічні міфи — умовна назва міфів, у яких дається пояснення (мотивування) якого-небудь явища, обряду (ритуалу) або культової дії. По суті будь-який міф є етіологічним, оскільки містить оповідь про те як дещо з'явилося в нинішньому світі. У вузькому значенні такі міфи оповідають історію зміни світу, його частини, в ході якої певним чином в ньому виникли відомі оповідачеві й слухачеві елементи.
Часто етіологічні міфи пов'язані з метаморфозами. Наприклад, антична міфологія пояснює, що дельфіни — це жорстокі моряки, покарані Діонісом; павук — ткачиха Арахна, покарана Афіною за зухвалість і зарозумілість.
Культові міфи
Культові міфи пояснюють призначення і появу культу. Часто вони є езотеричними, тобто їхній зміст знає тільки обмежене число людей, часто — лише повнолітні, які пройшли ініціацію.
У Стародавній Греції до культових міфів належать насамперед міфи про Деметру й Персефону, пов'язані з Елевсінськими містеріями і міфи про Діоніса, на честь якого влаштовували вакханалії. Схожі обряди відбувалися в Середземномор'ї на честь бога рослинності Аттіса, вбитого й воскреслого, а також багато в чому схожого на нього Адоніса. У Стародавньому Єгипті головні культові міфи пов'язані з культом Осіріса й Ісіди. Складні ритуали відтворювали історію пошуків Ісідою тіла Осіріса і його відродження.
Космогонічні міфи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZrTDBOb1lXOXpMVWR2WlhKbFpTNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RRMmhoYjNNdFIyOWxjbVZsTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Космогонічні міфи — міфи про творення, походження Космосу з Хаосу, основний початковий сюжет більшості міфологій. Починаються з опису Хаосу (порожнечі), відсутності порядку в Всесвіті, взаємодії споконвічних стихій. Слугують для пояснення походження світу й життя на Землі. Одним з поширених сюжетів космогонічних міфів є народження світу зі Світового яйця. Такі міфи зустрічаються в багатьох народів на різних континентах. Світове яйце є універсальним символом походження життя.
Нерідко роль творця в космогонічних міфах належить тваринам. Так, у слов'янському фольклорі існують розповідь про створення світу, де один з деміургів у вигляді птаха (качки), пірнає під воду, щоб дістати небагато землі із дна. Пізніше із цієї землі створюється суша. Подібні тексти існують й у багатьох інших традиціях. Нівхи пояснювали походження світу сказанням про маленьку синицю, що пірнала у воду (була тільки вода) і діставала дзьобом землю. Так поступово з'явилася суша — острівець, а потім і земля, на якій розцвіло різноманітне життя. Аборигени в Австралії, також як північноамериканські індіанці гурони вважали, що черепаха створила Землю й тримає її на собі. За переказами індіанців також у створенні Землі допомагала черепасі жаба, що діставала землю з морського дна, клала по краях панцира черепахи й земля збільшувалася в розмірі — так з'явилася суша.
У багатьох міфологіях світ був створений богами. Приклади богів-творців: єгипетські Атум і Птах, зороастрійский Ахура Мазда, в індуїзмі, в абхазів й абазин, вірменський Арамазд, інків, богиня Ільматар у фінів, Інмар в удмуртів, в алтайців. У германській міфології боги створили світ з тіла велетня Іміра, убивши його. Схожий сюжет — створення світу з тіла Пуруші в індуїстській міфології.
Іноді створенням світу займається пара істот: Ідзанаґі й Ідзанамі у синтоїзмі, Абзу й Тіамат у шумерів, Ґеб та Нут у єгиптян, Рангі й Папа в маорі. Часом сюжетом космогонічних міфів є протистояння сил творення й сил руйнування. Такі міфи властиві дуалістичними міфологіям. Такими парами є Ахура Мазда й Ангра-Майнью, Ен й Омель, Кугу-Юмо та Їн. У давньогрецькій міфології прародителькою світу вважається Гея, що народилася слідом за Хаосом. Вона є дружиною Урана і породила від нього інших богів, а також втілення Хаосу, які загрожують порядку: кіклопів, титанів, ериній, гігантів, чудовиськ.
Астральні міфи
Ці міфи оповідають про походження Сонця, Місяця, зірок, планет, зузірь, комет і метеорів, вплив небесних світил на земне життя. Зазвичай поділяються на зоряно-планетарні, лунарні (місячні) і солярні (сонячні) міфи.
Дуже поширеним мотивом астральних міфів є поміщення на небо людей і тварин, які стали сузір'ями. Наприклад, у грецькій міфології Велика Ведмедиця — це Каллісто (перетворена Герою на ведмедицю), сузір'я Діви — взята на небо Ерігона.
Характерною рисою астральних міфів є уявлення про вплив рухів небесних світил на долю всього світу і окремих людей, звідки походить ідея гороскопів.
Також світило може бути втіленням божества. Так і шумеро-аккадській міфології кожному богу відповідало своє небесне світило. До прикладу, Венера, вважалася втіленням богині Інанни.
Антропогонічні міфи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZsTDBOeVpXRjBhVzl1WDI5bVgyMWhibDlRY205dFpYUm9aWFZ6WDBKbGNuUm9aV3hsYlhsZlRHOTFkbkpsWDBsT1ZqSXdNRFF6WDI0eUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMURjbVZoZEdsdmJsOXZabDl0WVc1ZlVISnZiV1YwYUdWMWMxOUNaWEowYUdWc1pXMTVYMHh2ZFhaeVpWOUpUbFl5TURBME0xOXVNaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Антропогонічні або міфи про створення людини, оповідають про міфічних першопредків народу, першу людську пару тощо. Космогонічні й антропогонічні міфи часто взаємозалежні, нерідко ті самі боги відповідальні як за створення світу, так і за створення людини.
Першопредки зазвичай виступають прабатьками родів і племен. В архаїчних міфологіях першопредки визначають рельєф, соціальні інститути, звичаї та обряди. Першопредок іноді ототожнюється з першою людиною або первинною антропоморфною істотою.
Інший варіант взаємозв'язку — це антропоморфізація світу, коли Всесвіт виникає з тіла першолюдини. У різних міфах людина створюється з певних матеріалів. Найпоширенішим матеріалом є глина і земля. Із глини створює людей Прометей у давньогрецькій міфології, Енкі і його дружина у шумерській міфології, Мардук та Ейя в аккадській міфології, Хнум у єгипетській міфології, Ульгем в алтайській, Амма в міфології догонів, Іоскеха в ірокезькій.
У міфах деяких народів матеріалом для створення людини служить дерево. Існують також й екзотичніші варіанти, наприклад з горіхів у меланезійців і перуанських індіанців або з кісток тварин, птахів і риб у деяких племен північноамериканських індіанців. У багатьох народів в антропогонічних міфах створення чоловіка передує створенню жінки, поширений також міф про те, що чоловіки й жінки зроблені з різних матеріалів (у багатьох міфах південноамериканських індіанців).
Міфи про близнюків
В міфах близнюки нерідко виступають родоначальниками племен чи як культурні герої. Близнюкові міфи поділяють на міфи про близнят-братів (часто суперників), близнюків — брата і сестру, близнюків-андрогінів та зооморфні близнюкові міфи. Один з близнюків у такому випадку пов'язується з добрим чи корисним, інший — з поганим чи неякісним. Наприклад, у племені ірокезів Іоскеха — творець Сонця і всього корисного на землі, а його молодший брат-близнюк Тавіскарон — творець скель, шкідливих тварин, шипів і колючок. Тавіскарон протидіє всім благим починанням Іоскехі. У деяких дуалістичних близнюкових міфах близнюки не протистоять один одному, а втілюють два начала.
Двома братами герої можуть стати і не по крові. Так, у вавилонському епосі про Гільгамеша звіроподібна істота Енкіду після поєдинку стає побратимом героя Гільгамеша.
Тотемічні міфи
Тотемічні міфи пов'язані із створенням людей і оповідають про походження людей, найчастіше конкретного племені, від тієї або іншої тварини, отримання покровителів. Здебільшого це звірі, у деяких народів у тотемічних міфах прабатьками людей можуть бути птахи. Зустрічаються також сюжети про народження першої людини з яйця. У народів Африки поширені міфи про людей, що вийшли зі скелі, землі, ями, термітника, розщепленого дерева або очерету.
Тотемні предки часто постають у вигляді істот напів-людей, напів-тварин. Вмираючи, першопредки можуть перетворюватися на природні предмети чи тварин, а також духів. Тварини є не тільки героями космогонічних міфів, образи тварин нерідко використовуються і для його опису — космографії. Наприклад, у давньоіндійських повір'ях землю тримають на спинах сім слонів, котрі стоять на спині черепахи, а та, у свою чергу, на змії. Подібну роль нерідко грає й риба. Різкий рух риби, на якій спочиває земля, приводить до землетрусу, коли ж вона опускає голову, починається повінь. Стародавні єгиптяни зображували небо у вигляді корови Нут, що народила Ра, золоте теля. Почесне місце займають міфи про тварин серед астральних міфів. Тварини виступали також у ролі засновників нової культурно-соціальної традиції (устрій суспільства, навчання ремеслам тощо).
Так, у стародавньому Китаї Бянь Цяо — заступник лікарів, цілителів: істота із пташиним дзьобом і крильми кажана. Ді Ку — небесний владика, мав голову птаха й тулуб мавпи. Герой Фусі, що навчив людей рибальству й полюванню, а також ієрогліфічної писемності, спочатку зображувався в образі птаха. Біля двох тисячоліть тому його стали представляти людиною з тілом дракона, подібного виглядом із прародителькою Нюйвою, духом дощу (часом — царівною-жабою) з тілом змії. Вони утворили родинну пару, персоніфікуючи жіноче і чоловіче начало, подвійність буття, символи Інь і Ян.
Календарні міфи
Календарні міфи — це міфологізація зміни циклів часу — дня і ночі, зими і літа, аж до космічних циклів. Вони пов'язані з астрономічними спостереженнями, астрологією, святкуванням Нового року, святами врожаю та інших календарних подій.
До прикладу, у єгипетській міфології Тот є владикою часу, і, будучи богом Місяця, через його фази пов'язаний з будь-якими астрономічними або астрологічними спостереженнями. Крім того, йому приписували винахід року, що складає 365, а не 360, днів. Згідно з Плутархом, він виграв 5 додаткових днів, що становили 1/72 року, у грі в кості, і, додавши їх у кінець року, присвятив їх святам на честь Осіріса, Сета, Хорура, Ісіди й Нефтида — богів, що народилися саме в ці 5 додаткових днів (пізній варіант міфу оповідає про те, що богині Нут було заборонено народжувати в 360 календарних днів, тому її діти з'явилися на світ протягом 5 днів, виграних Тотом).
В шумеро-аккадській міфології Мардук вважався основоположником календаря. На честь його святкували Новий Рік у місяці ніссан (що збігався із днем весняного рівнодення). У Вавилоні це свято звалося Акіту і являло собою 12-и денну церемонію, що була спадкоємицею шумерського свята «Народження Життя На Землі».
У Стародавньому Римі поділ року на 10 місяців приписувалося Ромулу. Нума Помпілій запровадив ще два місяці — січень і лютий. Особливий жрець визначав по молодику початок кожного місяця й повідомляв про це народу. Від латинського calare, «повідомляти», виникло слово «календар».
Поділ року на місяці тісно пов'язаний з астральними міфами, зокрема з персоніфікацією знаків Зодіаку, що існувала ще в Месопотамії на зорі цивілізації. Також з розподілом року на місяці зв'язані Лунарні міфи, завдяки фазам Місяця. Добовий цикл у міфології пов'язаний у єгиптян зі спуском у пекло сонячної барки бога Ра, а також із протистоянням Гора й Сету (дня й ночі). У Месопотамії добовий цикл пов'язаний з подорожжю Шамаша (сонця) від «гори сходу» до «гори заходу». У Греції ця подорож Геліоса на небесній колісниці. Ці міфи належать до солярних міфів.
Різновидом календарних міфів є міфи про вмираючого і воскресаючого бога. Вони символізують зміну пір року. В давньогрецькій міфології таким міфом був міф про Деметру і її дочку Персефону, вкрадену Аїдом. Деметра, богиня родючості, так нудьгувала за дочкою, що земля перестала плодоносити. Тоді Зевс велів Аїду повернути Персефону. Але Персефона вже спробувала зерна граната і змушена була щороку повертатися в підземне царство. Знаходження Персефони в Аїда символізує зиму та відсутність урожаю.
Іншими вмираючими богами, що воскресають, були Осіріс, Таммуз, Адоніс, Бальдр, Діоніс (Загрій, Вакх, Сабазій), Аттіс, Телепін, можливо, слов'янські боги Ярило й Кострома. Ще одним видом міфів про пори року є міф про сварку Ра з Тефнут. Коли вони сварилися — наставала посуха, коли мирилися — Ніл розливався. Зі зміною пір року пов'язана також слов'янська Масниця.
Героїчні міфи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpqTDBobGNtTjFiR1ZmUW05emFXOWZURzkxZG5KbFgweE1NekkxTFRFdWFuQm5Mekl5TUhCNExVaGxjbU4xYkdWZlFtOXphVzlmVEc5MWRuSmxYMHhNTXpJMUxURXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Героїчні міфи — це міфи про нащадків богів і людей, або видатних осіб свого часу, реальних чи вигаданих: царів, полководців, митців, мудреців. Типовим сюжетом героїчного міфу є незвичайне дитинство героя (дивовижне походження і народження, виховання надприродними істотами), часто вигнання, здійснення подвигів, перемога над чудовиськами, порятунок прекрасної дівчини, повернення й весілля. Багато героїчних міфів в алегоричній формі оповідають про формування особистості й набуття статусу в суспільстві, тим самим виконуючи повчальну функцію.
Особливу категорію героїв становлять культурні герої — міфічні персонажі, які добувають або вперше створюють для людей різні предмети культури (вогонь, знаряддя праці, зброю), навчають ремесел, встановлюють закони, вводить соціальну організацію, шлюбні правила, магічні розпорядження, ритуали й свята. У найбільш архаїчних версіях міфів культурні герої добувають готові блага шляхом простої знахідки або викрадення. Часто культурний герой є деміургом, беручи участь в творінні нарівні з богами.
Культурні герої також постають борцями з чудовиськами, первісними силами природи, впорядковують світоустрій. Так Юй у китайській міфології створив китайську державу та приборкав розлив ріки Хуанхе зведенням гребель.
Міфи про непорочне зачаття
Міфи про непорочне зачаття і/або чудесне народження виділяються як у самостійний цикл, так і можуть бути представлені в інших міфах. Прикладами таких міфів є поглинання Кроносом своїх дітей та їхнє подальше випльовування вже дорослими; народження Паллади з голови Зевса після поїдання Метиди.
Міфи про всесвітній потоп
Мотив потопу зустрічається в численних міфологіях. Розвинені міфологічні системи подають ці міфи як низку подій: гріх людства — покарання (потоп) — порятунок праведника — відродження життя. Архаїчні — як чудесний порятунок випадкових людей. Так, жителі Нової Гвінеї в Меланезії розповідають, як колись чоловік кинув у річку людську кістку. Річка розлилася, затопивши низини, і людям довелося тікати в гори, поки води не відступили. Після цього частина людей повернулася в низини, а інші залишилися в горах.
Найдавніший варіант такого міфу з мотивом покарання-порятунку праведника виявлений у Вавилоні, де Утнапіштім, попереджений богом мудрості Еа про потоп, будує ковчег і рятується разом з дружиною, взявши з собою по парі тварин і насіння необхідних рослин. Нагородою за порятунок і відновлення життя на Землі стає безсмертя.
В китайському міфі Жовтий імператор бажає знищити грішне людство у воді. Його онук Гунь рятує людей, вкравши в діда чарівну землю, яка сама собою росте і піднімається над водами.
Есхатологічні міфи
Есхатологічні міфи — це міфи про кінець світу, які існують поряд з космогонічними міфами та пов'язані із протистоянням сил Хаосу і Космосу. Різновидом таких міфів є міфи про передбачуваний кінець світу в майбутньому, наприклад германський міф про Раґнарьок, іншим їхнім різновидом — міфи про те, що подібні події вже відбувалися в минулому і між міфічним світом та сучасним лежать періоди катастроф. У різних міфах причиною знищення світу може бути всесвітній потоп, світова пожежа, знищення попередніх поколінь, загибель богів та інші сюжети.
Міфи про космічні цикли є різновидом як есхатологічних, так і календарних міфів. Це міфи про те, що світ проходить цикли розвитку, після яких знищується і потім створюється знову. Наприклад, у міфології ацтеків історія світу поділяється на епохи різних сонць, ера першого сонця закінчилася знищенням покоління велетнів ягуарами, епоха другого сонця завершилася ураганами й зникненням людей, ера третього сонця закінчилася всесвітньою пожежею, ера четвертого сонця закінчилася потопом. Відповідно до їхніх вірувань, щоб не відбулося чергового кінця світу, необхідно приносити богам людські жертви. Іншим прикладом подібних міфів є уявлення про кальпи та юги в індуїзмі. Епоха загибелі світу пов'язана в індуїзмі з Калі-югою і богинею Калі — втіленням руйнування й знищення. Різновидом міфів про космічні цикли є міфи про Золоту добу, блаженний стан людини, що жила колись у гармонії із природою. Подібні міфи є в багатьох народів. Одним з них є біблійна історія про Райський сад, що сходить до стародавньосемітської міфології. Інший приклад — легенда про Сатья-югу в індуїзмі.
Міф і псевдоміф
Псевдоміфи є продуктами людської свідомості, подібними до міфів, але створеними штучно і цілеспрямовано. Часто під псевдоміфами розуміються міфи політики і реклами, які задають систему цінностей, пояснюють світ. Псевдоміфи спрямовують суспільство до здійснення певного вибору, змушують діяти певним чином у визначених ситуаціях. При цьому псевдоміфи (на відміну від справжніх міфів) не є початково сакральними, хоч і можуть звертатися до сакральних образів даної культури (герой-рятівник, Золота доба). Разом із тим з часом вони здатні сакралізуватися, стаючи справжніми міфами, особливо в тоталітарних державах.
До псевдоміфів відносяться і оформлені подібно до класичних міфів пояснення вигаданих світів. До прикладу, книга «Сильмариліон» містить міфи, які оповідають про вигаданий Джоном Толкіном світ (вигадану епоху) Арда. Багато фантастичних творів наслідують міфи, використовуючи схему «подорожі героя», запозичуючи образи реальних міфів народів світу. Ці наслідування мають таку рису як імовірність, не претендують на істинність, але пропонують своє пояснення світу як один із варіантів.
Див. також
Примітки
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 17 вересня 2019. Процитовано 19 січня 2020.
- Павлюк, Людмила (2006). Знак, символ, міф у масовій комунікації Львів (українська) . Львів: ПАІС. с. 89—103. ISBN .
- Cite book|title=Сверхъестественное в первобытном мышлении|last=Леви-Брюль|first=Люсьен|year=1994|publisher=Педагогика-Пресс|location=М.|pages=9-27|language=|isbn=}}
- Мелетинский, Б. М. (2000). Поэтика мифа. 3-е изд., репринт. М.: Восточная л-ра» РАН. с. 164—169.
- Леви-Стросс, Клод (2001). Структурная антропология. Москва: Эксмо-пресс. с. 241.
- Элиале, Мирча (1996). Аспекты мифа. Москва: «Инвест - ППП». с. 6. ISBN .
- Барт, Ролан (1989). Избранные работы. Семиотика. Поэтика. Москва: Прогресс.
- Лосев, Алексей (2001). Диалектика мифа. Москва: Мысль. с. 148—149. ISBN .
- . Архів оригіналу за 18 серпня 2016. Процитовано 22 липня 2016.
- Крупчанов, Леонид (2012). Теория литературы. Москва: ФЛИНТА : Наука.
- Мелетинский, Е.М. (2012). Поэтика мифа. Москва: Академический Проект. с. 29—30.
- Курята, Ю.В. (2010). Міф на перетині психологічних та філологічних наук. Проблеми загальної та педагогічної психології: Збірн. наук. праць. Київ: Інститут психології імені Г. С. Костюка Національної АПН України. с. 225—232.
- Костюк, І (2011). Міфологема : історія поняття в науковому дискурсі. Вісник Львівської національної академії мистецтв. Львів. с. 405—416.
- Campbell, Joseph (2008). The Hero with a Thousand Faces. Princeton: New World Library.
- . Storyboard That. Архів оригіналу за 21 липня 2015. Процитовано 16 жовтня 2015.
- Гекман, Л. П. (2000). Мифология и фольклор Алтая: Учебное пособие для студентов вузов искусств и культуры. Барнаул: Изд-во АГИИК.
- Галанина, Е.В. (2013). Миф как реальность и реальность как миф: мифологические основания современной культуры (російська) . Издательство "Академия Естествознания",. ISBN .
- Леві-Строс, Клод (2000). Структурна антропологія (українська) . Основи. с. 391. ISBN .
{{}}
: Перевірте значення|isbn=
: недійсний символ () - Топоров, В. Н. (1980.). Яйцо мировое // «Мифы народов мира» (російська) . Москва.
- Иванов, В. В. (1991). Астральные мифы // Мифы народов мира. Т.1. Москва.
- Барт, Ролан (2008). Мифологии / Р. Барт; пер. с франц. С. Зенкина. Москва: Академический проект.
- . www.viche.info. Архів оригіналу за 25 жовтня 2016. Процитовано 16 жовтня 2015.
- Потапова, О.С. (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 9 грудня 2018.
- . www.psychiatry.ru. Архів оригіналу за 6 квітня 2015. Процитовано 16 жовтня 2015.
Література
Вікіцитати містять висловлювання на тему: Міф |
- В. Скуратівський. Міф // Філософський енциклопедичний словник / В. І. Шинкарук (гол. редкол.) та ін. — Київ : Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України : Абрис, 2002. — С. 386. — 742 с. — 1000 екз. — ББК (87я2). — .
- Ясь О. В. Міф історичний // Енциклопедія історії України. — К., 2009. — Т. 6: Ла–Мі. — С. 759—765. https://www.academia.edu/21839757
- Мирча Элиаде. Аспекты мифа. Пер. с фр. В.Большакова М.: «Инвест — ППП», СТ «ППП», 1996, — 240с.
- А. Ф. Лосев. Диалектика мифа: Мысль, Москва. 2001
- Мелетинский Е. М. Поэтика мифа М.: Академический Проект; Мир, 2011. — 338 с.
- Словник античної мітології / Упоряд. Козовик І. Я., Пономарів О. Д. — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2006. — 312с.
Посилання
- Міти // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Буенос-Айрес, 1961. — Т. 4, кн. VIII : Літери Ме — На. — С. 1006-1007. — 1000 екз.
- Міф // Літературознавча енциклопедія : у 2 т. / авт.-уклад. Ю. І. Ковалів. — Київ : ВЦ «Академія», 2007. — Т. 2 : М — Я. — С. 53-54.
- Астрологічний міф; Міф // Лексикон загального та порівняльного літературознавства / голова ред. А. Волков. — Чернівці : Золоті литаври, 2001. — С. 48; 332. — 634 с.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Mif znachennya Mif abo mit pere kaz vid grec my8os bukvalno opovid rozpovid skazannya opovid sho poyasnyuye pohodzhennya pevnih skladnikiv svitobudovi chi svitu zagalom cherez emocijno chuttyevi o brazi Mif ye osnovoyu riznih religijnih sistem folklornih tradicij hudozhnoyi tvorchosti Okremi perekazi yaki skladayut pevnu sistemu utvoryuyut mifologiyu togo chi inshogo narodu kulturi socialnoyi grupi yaka lezhit v osnovi pritamannogo yim svitoglyadu Mifi vlastivi yak dlya pervisnih narodiv sho perebuvali abo perebuvayut na shabli doracionalnogo dofilosofskogo ta doreligijnogo mislennya tak i suchasnoyi lyudini Stosovno sogochasnih proyaviv perekaziv ta yih nasliduvan vzhivayutsya termini neomif abo psevdomif U novitnih doslidzhennyah mif chasto rozglyadayut yak alternativu naukovomu mislennyu i nevid yemnu skladovu suchasnoyi kulturi ViznachennyaUzvichayenim rozuminnyam mifu ye pervisne skazannya de yavisha prirodi postayut v uosoblenij ta oduhotvorenij formi bogiv duhiv i geroyiv Ce skazannya sluguye dlya donaukovogo poyasnennya pohodzhennya yavish predmetiv istot zvichayiv tosho a to j usogo svitu pidshtovhuvannya do pevnoyi diyalnosti yak ot neobhidnist provedennya obryadiv Mif vnutrishno logichnij opisuyuchi prichini ta yihni naslidki ale jogo logika obmezhena arhayichnoyu svidomistyu U takij svidomosti svit tlumachitsya yak sukupnist protilezhnostej na zrazok dobro zlo zhittya smert ale vodnochas yih rozdilennya nechitke Zokrema ce mezhi sub yekta j ob yekta materialnogo ta vzircevogo predmeta istoti chi yavisha i yih znaku nazvi slabko rozvineni abstraktni ponyattya Klod Levi Stros uzagalnyuvav poyasnyuvalne priznachennya mifu pishuchi sho metoyu bud yakogo mifu ye dati zrozumilu model dlya virishennya pevnogo protirichchya Mircha Eliade davav viznachennya perekazu yak podiyi sho uyavlyayetsya yak dijsna spravzhnya sakralna znachusha j yaka sluguye za priklad dlya nasliduvannya Za jogo sposterezhennyami pochinayuchi z Ksenofana priblizno 565 470 do n e kotrij pershim vidkinuv takogo rodu mifologichnist greckih bogiv opisanih Gomerom i Gesiodom viznachennya mitos protistavlyalosya yak logosu tak piznishe j istoriyi Vono vtratilo v grekiv bud yaku religijnu j metafizichnu znachushist zreshtoyu poznachayuchi te chogo ne isnuye naspravdi Same v takomu znachenni vono najbilshe vidome v yevropejskij kulturi U semiologiyi pid mifom rozumiyetsya metamova mova sho vikoristovuyetsya dlya opisu inshih mov zasnovana na znakah pisma usnoyi movi ta zobrazhen Rolanom Bartom mif viznachavsya yak odinicya metamovi nadznak Za viznachennyam filosofa i filologa Oleksiya Losyeva Mif ce taka dialektichno neobhidna kategoriya svidomosti j buttya yaku dano yak rechovo zhittyevu realnist sub yekt ob yektnogo strukturno vikonanogo u pevnomu obrazi vzayemospilkuvannya de vidokremlene vid okremishno abstraktnoyi rechovnosti zhittya simvolichno vtileno u do reflektivno instinktivnij intuyitivno sprijnyatij rozumovo energijnij obraz U literaturi yak viznachav vin zhe mif ce porodzhennya uyavi kolektivnoyi zagalnonarodnoyi chi osibnoyi fantaziyi sho uzagalneno vidbivaye dijsnist u viglyadi chuttyevo konkretnih personifikacij i oduhotvorenih olyudnenih istot yaki inodi u deyakih lyudej vtilyuyutsya u svidomosti yak cilkom realni Za viznachennyam Volodimira Dalya mif opovid v osobah pro podiyi sho naspravdi ne vidbuvalisya ale yaki stali povir yam U suchasnij publicistici pid mifom rozumiyetsya uyava brehnya omanliva propaganda povir ya vira umovnist abo podannya pevnoyi cinnosti u fantastichnij formi sakralizovane i dogmatichne virazhennya socialnih zvichayiv i cinnostej Takozh pid mifom inodi rozumiyetsya sudzhennya otrimane nezalezhno vid chuttyevogo dosvidu i yake ne zbigayetsya z rezultatom praktichnoyi perevirki vidomosti pro istinni yavisha yaki sprijmayutsya bez dokaziv i racionalnogo osmislennya U budennij suchasnij movi slovo mif chasto vikoristovuyut dlya poznachennya poshirenogo hocha j pomilkovogo tverdzhennya Struktura mifuSkladovi elementi Mifologe ma stijke i povtoryuvane utvorennya sho uzagalneno vidobrazhaye dijsnist u viglyadi syuzhetiv tipiv chuttyevo konkretnih personifikacij istot Arhayichnoyu svidomistyu voni mislilisya yak cilkom spravzhni napriklad stvorennya svitu pershopredok geroj Inodi termin mifologema vzhivayetsya v rozuminni ulamka mifu sho vtrativ svoyi avtohtonni vlastivosti ta priznachennya zaluchenij do folklornogo tekstu v yakomu sprijmayetsya yak vigadka obrazna ozdoba chi syuzhetna liniya sho stala uzvichayenoyu napriklad riznomanitni protistavlennya skazhimo dobro i zlo nadprirodna dopomoga vizvolennya narechenoyi Mife ma najmenshij zmistovij skladnik mifu sho postaye yak obraz chi vitvir virazhayuchi pevne stanovishe abo stavlennya Mifema pov yazuye protistavleni obrazi i tlumachennya napriklad voskresinnya z mertvih borotba z chudoviskom porushennya zaboroni Mifo nim osibne mifichne im ya vlasna nazva napriklad Zevs Atlantida Monomif Rozgornuta shema Podorozhi geroya Dokladnishe Monomif Majzhe usi mifi svitu v klasichnomu rozuminni dotrimuyutsya tiyeyi samoyi shemi yaka nazivayetsya monomifom abo podorozhzhyu geroya Sprosheno vona viglyadaye yak povtoryuvana nizka etapiv yaki prohodit geroj mifu bog duh lyudina viprava iniciaciya povernennya Cya shema bula zaprovadzhena Dzhozefom Kempbellom u knizi Tisyachelikij geroj 1949 ta polyagaye v perehodi geroya zi zvichajnogo svitu do nezvichajnogo spovnenogo nebezpek i viprobuvan z metoyu vipraviti pevnu vadu yaku maye vin sam abo zvichajnij dlya geroya svit U vipravi geroj stikayetsya z pereshkodoyu sho sponukaye jogo pochati poshuki yiyi virishennya Geroj opinyayetsya na mezhi vidomogo zvichnogo svitu z nevidomim i povinen projti viprobuvannya shob cyu mezhu podolati Na etapi iniciaciyi vin proyavlyaye taki yakosti yak sila rozum dolaye suprotivnikiv i dosyagaye meti Koli pitannya vzhe virisheno geroyevi she nalezhit povernutisya do vlasnogo svitu Na etapi povernennya vin dolaye ostannih suprotivnikiv ryatuyetsya vid nebezpek sho zagrozhuyut jomu znovu peretnuti mezhu nezvichajnogo svitu zi zvichajnim Vreshti vin povertayetsya u peretvorenij svoyimi diyami svit abo pokazuye vlasni novi yakosti Doslidzhennya mifuDoslidzhennya mifu pov yazani z zaperechennyam jogo istinnosti ta sprobami poyasniti yak desho inshe krim bukvalnogo opisu znachushih podij Pershi vidomi doslidzhennya mifu pochalisya v starodavnij Greciyi ta buli pov yazani zi sprobami jogo racionalnogo poyasnennya Sofisti i stoyiki tlumachili mifologichni perekazi yak alegoriyi V obrazah bogiv i geroyiv voni vbachali uosoblennya prirodnih sil Platon viriznyav narodni mifi ta filosofsko simvolichni yaki ye navmisnoyu vigadkoyu ale mozhut buti korisnimi oskilki sluguyut dlya pidtrimki derzhavi Epikurejci bachili priznachennya mifologiyi ta okremih mifiv u pidtrimci ta sakralizaciyi vladi zherciv i praviteliv Za Evgemerom voni ye bilinami pro davnih praviteliv perebilsheno zobrazhenih yak bogi i geroyi Serednovichni poyasnennya mifiv peredusim antichnih spiralisya abo na epikurejstvo ta evgemerizm abo poyasnyuvali yih yak opovidi pro bisiv i demoniv V epohu Vidrodzhennya poshirilasya cikavist do antichnoyi mifologiyi sho tlumachilasya yak alegoriyi pochuttiv religijnih naukovih ta filosofskih istin 1609 roku anglijskij filosof Frensis Bekon sprobuvav sistematichno roz yasniti davnogrecki mifi yak alegoriyi u traktati Pro mudrist drevnih Vin poyasnyuvav yih yak prigodi v osobah pro minlivist buttya bozhestvennu volyu blagochestya i licemirstvo tosho U pershij tretini XVIII stolittya italijskij filosof Dzhambatista Viko v praci Pidstavi novoyi nauki tlumachiv mif yak osyagnennya buttya cherez estetichne nachalo Vin visunuv dumku pro mifi yak produkti nerozvinenosti pervisnogo mislennya koli lyudi uyavlyali prichini bachenih yavish u viglyadi bogiv Prote v nih vidbivayetsya vdacha narodu jogo svitosprijmannya i svitovidchuttya uyavlennya pro chudove i potvorne dobro i zlo Nimeckij prosvititel Gerder rozumiv mifi yak narodnu mudrist i poetichne bagatstvo Francuzki prosvititeli Volter Deni Didro Bernar Fontenel vvazhali mifi vitvorami neviglastva i umisnim obmanom zaradi trimannya lyudej u pokori Za nimeckim filosofom XIX st Fridrihom Shellingom mifi vinikayut na pevnomu shabli rozvitku svidomosti v usi istorichni epohi Mifi ye pochatkovim materialom dlya mistectva a sami voni vid pochatku simvolichni tomu mifotvorchist pritamanna i dlya suchasnogo jomu suspilstva Vin zauvazhiv sho perekazi narodiv svitu neodnoridni Grecka mifologiya simvolichna indijska alegorichna a perska shematichna U drugij polovini XIX XX st vinikli dvi osnovni shkoli vivchennya mifu Naturalistichna shkola Fridrih Maks Myuller Andzhelo de Gubernatis Fedir Buslayev Oleksandr Afanasyev Oleksandr Potebnya ta in spiralasya na doslidzhennya indoyevropejskogo movoznavstva i oriyentuvalasya na rekonstrukciyu indoyevropejskoyi mifologiyi Na osnovi cih doslidzhen liderom shkoli Maksom Myullerom bula stvorena koncepciya viniknennya mifiv yak hvorobi movi Za neyu mifi vinikali z prichini zabuttya pervisnih metafor epitetiv Taku zh dumku podilyali Afanasyev i Potebnya Myuller vvazhav sho bogi pochatkovo naspravdi buli simvolami nebesnih svitil todi yak Kun i Shvarc bachili v nih obrazne uzagalnennya meteorologichnih yavish Poslidovniki Myullera rozvinuli shkolu panvavilonistiv yaka stverdzhuvala sho vsi mifi pohodyat vid solyarnih mifiv davnogo Vavilonu Antropologichna shkola Edvard Tajlor Dzhejmas Frejzer ta in sformuvalasya v hodi rozvitku porivnyalnoyi etnografiyi zistavlennya arhayichnih plemen z civilizaciyami Za Tajlorom psihika vsih lyudej odnakova a kulturnij rozvitok pryamolinijnij Mifi za nim vinikayut z animizmu uyavlen pro dushu vnaslidok rozdumiv pro smert hvorobi sni Shukayuchi racionalni poyasnennya cih yavish ale buvshi obmezhenoyu v piznanni pervisna lyudina formuvala donaukovu sistemu znan yaka j oformilasya v mifi Z ciyeyi prichini mif ye perezhitkom u suchasnij kulturi Ritualizm Frezera vseredini antropologichnoyi shkoli doslidzhuvav mif z tochki zoru predstavlenih u nomu struktur ritualu yaki pereduyut mifu i ye pervisnimi formami lyudskoyi diyalnosti Sociologichnij napryam Emilya Dyurkgajma Bronislava Malinovskogo ta Lyusyena Levi Bryulya doslidzhuvav mif yak mehanizm pidtrimki poryadku v suspilstvi shlyahom vstanovlennya norm povedinki uyavlen pro dobre i zle gidne i negidne Psihoanalitichnij predstavlenij Zigmundom Frejdom Karlom Gustavom Yungom ta Dzhozefom Kempbellom vbachav u mifi viraz individualnogo ta kolektivnogo nesvidomogo Semiotichnij napryam Rolana Barta traktuye mif yak semiologichnu sistemu vlastivu lyudskomu mislennyu nezalezhno vid chasu ta umov prozhivannya Vidi mifivZagalnoprijnyatoyi klasifikaciyi mifiv ne isnuye Tak sprobi klasifikuvati mifi provodili doslidniki Dzhozef Kempbell Andrij Toporkov Yeleazar Meletinskij pismenniki Horhe Luyis Borhes ta Kristofer Buker Odniyeyu z najposhirenishih ye klasifikaciya Meletinskogo Etiologichni poyasnyuvalni poyasnyuyut poyavu riznih prirodnih i kulturnih yavish Zagalom vsi mifi ye etiologichnimi oskilki rozpovidayut yak desho viniklo abo zminilosya Kultovi poyasnyuyut priznachennya i poyavu kultu Kosmogonichni opovidayut pro pohodzhennya svitu Kosmosu vporyadkovanogo svitu sho protistavlyayetsya Haosu jogo vlashtuvannya i zmini Astralni opovidayut pro pohodzhennya nebesnih svitil Soncya Misyacya zirok suzir yiv komet Solyarni ta lunarni mifi rozpovidayut pro pohodzhennya i funkciyi Soncya ta Misyacya Antropogonichni pro poyavu lyudini i nabuttya neyu zvichnogo teper viglyadu Mifi pro bliznyukiv rozpovidayut pro diyannya bliznyukiv kotri zazvichaj ye vtilennyami protilezhnih nachal Bliznyuki abo protistoyat odin odnomu abo druzhat vershachi podvigi i dobuvayuchi kulturni blaga Totemichni pro totemnih predkiv pokroviteliv tvarin abo roslin yak voni stali totemami i vplivayut na zhittya lyudej Mifi pro vmirayuchogo j voskreslogo boga geroya abo kalendarni mifi opovidayut pro prichini poyavi zmin pir roku sezonnih svyat i obryadiv Geroyichni mifi pro diyannya geroyiv oblashtuvannya nimi svitu dlya zhittya lyudej dobuvannya stvorennya kulturnih blag Mifi pro neporochne zachattya i chudesne narodzhennya vidilyayutsya yak u samostijnu grupu tak i motiv u mifah inshih grup Opovidayut pro narodzhennya geroya chi boga bez uchasti batkiv chi tilki vid odniyeyi osobi Mifi pro vsesvitnij potop poshirena kategoriya mifiv pro potop yak pravilo karu bogiv sho onovlyuye svit Pid chas potopu ryatuyetsya nevelika grupa lyudej gidnih zapochatkuvati nove lyudstvo Eshatologichni opovidayut pro kinec svitu i jogo vidrodzhennya Deyaki klasifikaciyi mifologiyi rozriznyayut mif ta legendu mifom vvazhayut opovidannya pro bogiv viniknennya svitu tosho legendoyu istoriyi pro geroyiv lyudej osnovoyu yakih ye istorichni podiyi ta postati Etiologichni mifi Priklad etiologichnogo i kultovogo mifu davnoyegipetskij mif pro potojbichnij sud yakij poyasnyuye neobhidnist pravednogo zhittya ta zberezhennya tila pomerlogo Etiologichni mifi umovna nazva mifiv u yakih dayetsya poyasnennya motivuvannya yakogo nebud yavisha obryadu ritualu abo kultovoyi diyi Po suti bud yakij mif ye etiologichnim oskilki mistit opovid pro te yak desho z yavilosya v ninishnomu sviti U vuzkomu znachenni taki mifi opovidayut istoriyu zmini svitu jogo chastini v hodi yakoyi pevnim chinom v nomu vinikli vidomi opovidachevi j sluhachevi elementi Chasto etiologichni mifi pov yazani z metamorfozami Napriklad antichna mifologiya poyasnyuye sho delfini ce zhorstoki moryaki pokarani Dionisom pavuk tkachiha Arahna pokarana Afinoyu za zuhvalist i zarozumilist Kultovi mifi Kultovi mifi poyasnyuyut priznachennya i poyavu kultu Chasto voni ye ezoterichnimi tobto yihnij zmist znaye tilki obmezhene chislo lyudej chasto lishe povnolitni yaki projshli iniciaciyu U Starodavnij Greciyi do kultovih mifiv nalezhat nasampered mifi pro Demetru j Persefonu pov yazani z Elevsinskimi misteriyami i mifi pro Dionisa na chest yakogo vlashtovuvali vakhanaliyi Shozhi obryadi vidbuvalisya v Seredzemnomor yi na chest boga roslinnosti Attisa vbitogo j voskreslogo a takozh bagato v chomu shozhogo na nogo Adonisa U Starodavnomu Yegipti golovni kultovi mifi pov yazani z kultom Osirisa j Isidi Skladni rituali vidtvoryuvali istoriyu poshukiv Isidoyu tila Osirisa i jogo vidrodzhennya Kosmogonichni mifi Dokladnishe Kosmogonichni mifi Stvorennya Kosmosu z Haosu Kosmogonichni mifi mifi pro tvorennya pohodzhennya Kosmosu z Haosu osnovnij pochatkovij syuzhet bilshosti mifologij Pochinayutsya z opisu Haosu porozhnechi vidsutnosti poryadku v Vsesviti vzayemodiyi spokonvichnih stihij Sluguyut dlya poyasnennya pohodzhennya svitu j zhittya na Zemli Odnim z poshirenih syuzhetiv kosmogonichnih mifiv ye narodzhennya svitu zi Svitovogo yajcya Taki mifi zustrichayutsya v bagatoh narodiv na riznih kontinentah Svitove yajce ye universalnim simvolom pohodzhennya zhittya Neridko rol tvorcya v kosmogonichnih mifah nalezhit tvarinam Tak u slov yanskomu folklori isnuyut rozpovid pro stvorennya svitu de odin z demiurgiv u viglyadi ptaha kachki pirnaye pid vodu shob distati nebagato zemli iz dna Piznishe iz ciyeyi zemli stvoryuyetsya susha Podibni teksti isnuyut j u bagatoh inshih tradiciyah Nivhi poyasnyuvali pohodzhennya svitu skazannyam pro malenku sinicyu sho pirnala u vodu bula tilki voda i distavala dzobom zemlyu Tak postupovo z yavilasya susha ostrivec a potim i zemlya na yakij rozcvilo riznomanitne zhittya Aborigeni v Avstraliyi takozh yak pivnichnoamerikanski indianci guroni vvazhali sho cherepaha stvorila Zemlyu j trimaye yiyi na sobi Za perekazami indianciv takozh u stvorenni Zemli dopomagala cherepasi zhaba sho distavala zemlyu z morskogo dna klala po krayah pancira cherepahi j zemlya zbilshuvalasya v rozmiri tak z yavilasya susha U bagatoh mifologiyah svit buv stvorenij bogami Prikladi bogiv tvorciv yegipetski Atum i Ptah zoroastrijskij Ahura Mazda v induyizmi v abhaziv j abazin virmenskij Aramazd inkiv boginya Ilmatar u finiv Inmar v udmurtiv v altajciv U germanskij mifologiyi bogi stvorili svit z tila veletnya Imira ubivshi jogo Shozhij syuzhet stvorennya svitu z tila Purushi v induyistskij mifologiyi Inodi stvorennyam svitu zajmayetsya para istot Idzanagi j Idzanami u sintoyizmi Abzu j Tiamat u shumeriv Geb ta Nut u yegiptyan Rangi j Papa v maori Chasom syuzhetom kosmogonichnih mifiv ye protistoyannya sil tvorennya j sil rujnuvannya Taki mifi vlastivi dualistichnimi mifologiyam Takimi parami ye Ahura Mazda j Angra Majnyu En j Omel Kugu Yumo ta Yin U davnogreckij mifologiyi praroditelkoyu svitu vvazhayetsya Geya sho narodilasya slidom za Haosom Vona ye druzhinoyu Urana i porodila vid nogo inshih bogiv a takozh vtilennya Haosu yaki zagrozhuyut poryadku kiklopiv titaniv erinij gigantiv chudovisk Astralni mifi Dokladnishe Solyarni mifi Ci mifi opovidayut pro pohodzhennya Soncya Misyacya zirok planet zuzir komet i meteoriv vpliv nebesnih svitil na zemne zhittya Zazvichaj podilyayutsya na zoryano planetarni lunarni misyachni i solyarni sonyachni mifi Duzhe poshirenim motivom astralnih mifiv ye pomishennya na nebo lyudej i tvarin yaki stali suzir yami Napriklad u greckij mifologiyi Velika Vedmedicya ce Kallisto peretvorena Geroyu na vedmedicyu suzir ya Divi vzyata na nebo Erigona Harakternoyu risoyu astralnih mifiv ye uyavlennya pro vpliv ruhiv nebesnih svitil na dolyu vsogo svitu i okremih lyudej zvidki pohodit ideya goroskopiv Takozh svitilo mozhe buti vtilennyam bozhestva Tak i shumero akkadskij mifologiyi kozhnomu bogu vidpovidalo svoye nebesne svitilo Do prikladu Venera vvazhalasya vtilennyam bogini Inanni Antropogonichni mifi Prometej stvoryuye lyudinu Dokladnishe Antropogonichni mifi Antropogonichni abo mifi pro stvorennya lyudini opovidayut pro mifichnih pershopredkiv narodu pershu lyudsku paru tosho Kosmogonichni j antropogonichni mifi chasto vzayemozalezhni neridko ti sami bogi vidpovidalni yak za stvorennya svitu tak i za stvorennya lyudini Pershopredki zazvichaj vistupayut prabatkami rodiv i plemen V arhayichnih mifologiyah pershopredki viznachayut relyef socialni instituti zvichayi ta obryadi Pershopredok inodi ototozhnyuyetsya z pershoyu lyudinoyu abo pervinnoyu antropomorfnoyu istotoyu Inshij variant vzayemozv yazku ce antropomorfizaciya svitu koli Vsesvit vinikaye z tila persholyudini U riznih mifah lyudina stvoryuyetsya z pevnih materialiv Najposhirenishim materialom ye glina i zemlya Iz glini stvoryuye lyudej Prometej u davnogreckij mifologiyi Enki i jogo druzhina u shumerskij mifologiyi Marduk ta Ejya v akkadskij mifologiyi Hnum u yegipetskij mifologiyi Ulgem v altajskij Amma v mifologiyi dogoniv Ioskeha v irokezkij U mifah deyakih narodiv materialom dlya stvorennya lyudini sluzhit derevo Isnuyut takozh j ekzotichnishi varianti napriklad z gorihiv u melanezijciv i peruanskih indianciv abo z kistok tvarin ptahiv i rib u deyakih plemen pivnichnoamerikanskih indianciv U bagatoh narodiv v antropogonichnih mifah stvorennya cholovika pereduye stvorennyu zhinki poshirenij takozh mif pro te sho choloviki j zhinki zrobleni z riznih materialiv u bagatoh mifah pivdennoamerikanskih indianciv Mifi pro bliznyukiv Dokladnishe Bliznyukovi mifi V mifah bliznyuki neridko vistupayut rodonachalnikami plemen chi yak kulturni geroyi Bliznyukovi mifi podilyayut na mifi pro bliznyat brativ chasto supernikiv bliznyukiv brata i sestru bliznyukiv androginiv ta zoomorfni bliznyukovi mifi Odin z bliznyukiv u takomu vipadku pov yazuyetsya z dobrim chi korisnim inshij z poganim chi neyakisnim Napriklad u plemeni irokeziv Ioskeha tvorec Soncya i vsogo korisnogo na zemli a jogo molodshij brat bliznyuk Taviskaron tvorec skel shkidlivih tvarin shipiv i kolyuchok Taviskaron protidiye vsim blagim pochinannyam Ioskehi U deyakih dualistichnih bliznyukovih mifah bliznyuki ne protistoyat odin odnomu a vtilyuyut dva nachala Dvoma bratami geroyi mozhut stati i ne po krovi Tak u vavilonskomu eposi pro Gilgamesha zviropodibna istota Enkidu pislya poyedinku staye pobratimom geroya Gilgamesha Totemichni mifi Totemichni mifi pov yazani iz stvorennyam lyudej i opovidayut pro pohodzhennya lyudej najchastishe konkretnogo plemeni vid tiyeyi abo inshoyi tvarini otrimannya pokroviteliv Zdebilshogo ce zviri u deyakih narodiv u totemichnih mifah prabatkami lyudej mozhut buti ptahi Zustrichayutsya takozh syuzheti pro narodzhennya pershoyi lyudini z yajcya U narodiv Afriki poshireni mifi pro lyudej sho vijshli zi skeli zemli yami termitnika rozsheplenogo dereva abo ocheretu Totemni predki chasto postayut u viglyadi istot napiv lyudej napiv tvarin Vmirayuchi pershopredki mozhut peretvoryuvatisya na prirodni predmeti chi tvarin a takozh duhiv Tvarini ye ne tilki geroyami kosmogonichnih mifiv obrazi tvarin neridko vikoristovuyutsya i dlya jogo opisu kosmografiyi Napriklad u davnoindijskih povir yah zemlyu trimayut na spinah sim sloniv kotri stoyat na spini cherepahi a ta u svoyu chergu na zmiyi Podibnu rol neridko graye j riba Rizkij ruh ribi na yakij spochivaye zemlya privodit do zemletrusu koli zh vona opuskaye golovu pochinayetsya povin Starodavni yegiptyani zobrazhuvali nebo u viglyadi korovi Nut sho narodila Ra zolote telya Pochesne misce zajmayut mifi pro tvarin sered astralnih mifiv Tvarini vistupali takozh u roli zasnovnikiv novoyi kulturno socialnoyi tradiciyi ustrij suspilstva navchannya remeslam tosho Tak u starodavnomu Kitayi Byan Cyao zastupnik likariv ciliteliv istota iz ptashinim dzobom i krilmi kazhana Di Ku nebesnij vladika mav golovu ptaha j tulub mavpi Geroj Fusi sho navchiv lyudej ribalstvu j polyuvannyu a takozh iyeroglifichnoyi pisemnosti spochatku zobrazhuvavsya v obrazi ptaha Bilya dvoh tisyacholit tomu jogo stali predstavlyati lyudinoyu z tilom drakona podibnogo viglyadom iz praroditelkoyu Nyujvoyu duhom doshu chasom carivnoyu zhaboyu z tilom zmiyi Voni utvorili rodinnu paru personifikuyuchi zhinoche i choloviche nachalo podvijnist buttya simvoli In i Yan Kalendarni mifi Mif pro Persefonu poyasnyuye zminu pir roku yiyi periodichnim shodzhennyam v carstvo Ayida Kalendarni mifi ce mifologizaciya zmini cikliv chasu dnya i nochi zimi i lita azh do kosmichnih cikliv Voni pov yazani z astronomichnimi sposterezhennyami astrologiyeyu svyatkuvannyam Novogo roku svyatami vrozhayu ta inshih kalendarnih podij Do prikladu u yegipetskij mifologiyi Tot ye vladikoyu chasu i buduchi bogom Misyacya cherez jogo fazi pov yazanij z bud yakimi astronomichnimi abo astrologichnimi sposterezhennyami Krim togo jomu pripisuvali vinahid roku sho skladaye 365 a ne 360 dniv Zgidno z Plutarhom vin vigrav 5 dodatkovih dniv sho stanovili 1 72 roku u gri v kosti i dodavshi yih u kinec roku prisvyativ yih svyatam na chest Osirisa Seta Horura Isidi j Neftida bogiv sho narodilisya same v ci 5 dodatkovih dniv piznij variant mifu opovidaye pro te sho bogini Nut bulo zaboroneno narodzhuvati v 360 kalendarnih dniv tomu yiyi diti z yavilisya na svit protyagom 5 dniv vigranih Totom V shumero akkadskij mifologiyi Marduk vvazhavsya osnovopolozhnikom kalendarya Na chest jogo svyatkuvali Novij Rik u misyaci nissan sho zbigavsya iz dnem vesnyanogo rivnodennya U Vaviloni ce svyato zvalosya Akitu i yavlyalo soboyu 12 i dennu ceremoniyu sho bula spadkoyemiceyu shumerskogo svyata Narodzhennya Zhittya Na Zemli U Starodavnomu Rimi podil roku na 10 misyaciv pripisuvalosya Romulu Numa Pompilij zaprovadiv she dva misyaci sichen i lyutij Osoblivij zhrec viznachav po molodiku pochatok kozhnogo misyacya j povidomlyav pro ce narodu Vid latinskogo calare povidomlyati viniklo slovo kalendar Podil roku na misyaci tisno pov yazanij z astralnimi mifami zokrema z personifikaciyeyu znakiv Zodiaku sho isnuvala she v Mesopotamiyi na zori civilizaciyi Takozh z rozpodilom roku na misyaci zv yazani Lunarni mifi zavdyaki fazam Misyacya Dobovij cikl u mifologiyi pov yazanij u yegiptyan zi spuskom u peklo sonyachnoyi barki boga Ra a takozh iz protistoyannyam Gora j Setu dnya j nochi U Mesopotamiyi dobovij cikl pov yazanij z podorozhzhyu Shamasha soncya vid gori shodu do gori zahodu U Greciyi cya podorozh Geliosa na nebesnij kolisnici Ci mifi nalezhat do solyarnih mifiv Riznovidom kalendarnih mifiv ye mifi pro vmirayuchogo i voskresayuchogo boga Voni simvolizuyut zminu pir roku V davnogreckij mifologiyi takim mifom buv mif pro Demetru i yiyi dochku Persefonu vkradenu Ayidom Demetra boginya rodyuchosti tak nudguvala za dochkoyu sho zemlya perestala plodonositi Todi Zevs veliv Ayidu povernuti Persefonu Ale Persefona vzhe sprobuvala zerna granata i zmushena bula shoroku povertatisya v pidzemne carstvo Znahodzhennya Persefoni v Ayida simvolizuye zimu ta vidsutnist urozhayu Inshimi vmirayuchimi bogami sho voskresayut buli Osiris Tammuz Adonis Baldr Dionis Zagrij Vakh Sabazij Attis Telepin mozhlivo slov yanski bogi Yarilo j Kostroma She odnim vidom mifiv pro pori roku ye mif pro svarku Ra z Tefnut Koli voni svarilisya nastavala posuha koli mirilisya Nil rozlivavsya Zi zminoyu pir roku pov yazana takozh slov yanska Masnicya Geroyichni mifi Dokladnishe Geroj ta Kulturnij geroj Priklad geroyichnogo mifu mif pro podvigi Gerakla Geroyichni mifi ce mifi pro nashadkiv bogiv i lyudej abo vidatnih osib svogo chasu realnih chi vigadanih cariv polkovodciv mitciv mudreciv Tipovim syuzhetom geroyichnogo mifu ye nezvichajne ditinstvo geroya divovizhne pohodzhennya i narodzhennya vihovannya nadprirodnimi istotami chasto vignannya zdijsnennya podvigiv peremoga nad chudoviskami poryatunok prekrasnoyi divchini povernennya j vesillya Bagato geroyichnih mifiv v alegorichnij formi opovidayut pro formuvannya osobistosti j nabuttya statusu v suspilstvi tim samim vikonuyuchi povchalnu funkciyu Osoblivu kategoriyu geroyiv stanovlyat kulturni geroyi mifichni personazhi yaki dobuvayut abo vpershe stvoryuyut dlya lyudej rizni predmeti kulturi vogon znaryaddya praci zbroyu navchayut remesel vstanovlyuyut zakoni vvodit socialnu organizaciyu shlyubni pravila magichni rozporyadzhennya rituali j svyata U najbilsh arhayichnih versiyah mifiv kulturni geroyi dobuvayut gotovi blaga shlyahom prostoyi znahidki abo vikradennya Chasto kulturnij geroj ye demiurgom beruchi uchast v tvorinni narivni z bogami Kulturni geroyi takozh postayut borcyami z chudoviskami pervisnimi silami prirodi vporyadkovuyut svitoustrij Tak Yuj u kitajskij mifologiyi stvoriv kitajsku derzhavu ta priborkav rozliv riki Huanhe zvedennyam grebel Mifi pro neporochne zachattya Mifi pro neporochne zachattya i abo chudesne narodzhennya vidilyayutsya yak u samostijnij cikl tak i mozhut buti predstavleni v inshih mifah Prikladami takih mifiv ye poglinannya Kronosom svoyih ditej ta yihnye podalshe viplovuvannya vzhe doroslimi narodzhennya Palladi z golovi Zevsa pislya poyidannya Metidi Mifi pro vsesvitnij potop Dokladnishe Vsesvitnij potop Motiv potopu zustrichayetsya v chislennih mifologiyah Rozvineni mifologichni sistemi podayut ci mifi yak nizku podij grih lyudstva pokarannya potop poryatunok pravednika vidrodzhennya zhittya Arhayichni yak chudesnij poryatunok vipadkovih lyudej Tak zhiteli Novoyi Gvineyi v Melaneziyi rozpovidayut yak kolis cholovik kinuv u richku lyudsku kistku Richka rozlilasya zatopivshi nizini i lyudyam dovelosya tikati v gori poki vodi ne vidstupili Pislya cogo chastina lyudej povernulasya v nizini a inshi zalishilisya v gorah Najdavnishij variant takogo mifu z motivom pokarannya poryatunku pravednika viyavlenij u Vaviloni de Utnapishtim poperedzhenij bogom mudrosti Ea pro potop buduye kovcheg i ryatuyetsya razom z druzhinoyu vzyavshi z soboyu po pari tvarin i nasinnya neobhidnih roslin Nagorodoyu za poryatunok i vidnovlennya zhittya na Zemli staye bezsmertya V kitajskomu mifi Zhovtij imperator bazhaye znishiti grishne lyudstvo u vodi Jogo onuk Gun ryatuye lyudej vkravshi v dida charivnu zemlyu yaka sama soboyu roste i pidnimayetsya nad vodami Eshatologichni mifi Ragnarok skandinavskij kinec svitu Eshatologichni mifi ce mifi pro kinec svitu yaki isnuyut poryad z kosmogonichnimi mifami ta pov yazani iz protistoyannyam sil Haosu i Kosmosu Riznovidom takih mifiv ye mifi pro peredbachuvanij kinec svitu v majbutnomu napriklad germanskij mif pro Ragnarok inshim yihnim riznovidom mifi pro te sho podibni podiyi vzhe vidbuvalisya v minulomu i mizh mifichnim svitom ta suchasnim lezhat periodi katastrof U riznih mifah prichinoyu znishennya svitu mozhe buti vsesvitnij potop svitova pozhezha znishennya poperednih pokolin zagibel bogiv ta inshi syuzheti Mifi pro kosmichni cikli ye riznovidom yak eshatologichnih tak i kalendarnih mifiv Ce mifi pro te sho svit prohodit cikli rozvitku pislya yakih znishuyetsya i potim stvoryuyetsya znovu Napriklad u mifologiyi actekiv istoriya svitu podilyayetsya na epohi riznih sonc era pershogo soncya zakinchilasya znishennyam pokolinnya veletniv yaguarami epoha drugogo soncya zavershilasya uraganami j zniknennyam lyudej era tretogo soncya zakinchilasya vsesvitnoyu pozhezheyu era chetvertogo soncya zakinchilasya potopom Vidpovidno do yihnih viruvan shob ne vidbulosya chergovogo kincya svitu neobhidno prinositi bogam lyudski zhertvi Inshim prikladom podibnih mifiv ye uyavlennya pro kalpi ta yugi v induyizmi Epoha zagibeli svitu pov yazana v induyizmi z Kali yugoyu i bogineyu Kali vtilennyam rujnuvannya j znishennya Riznovidom mifiv pro kosmichni cikli ye mifi pro Zolotu dobu blazhennij stan lyudini sho zhila kolis u garmoniyi iz prirodoyu Podibni mifi ye v bagatoh narodiv Odnim z nih ye biblijna istoriya pro Rajskij sad sho shodit do starodavnosemitskoyi mifologiyi Inshij priklad legenda pro Satya yugu v induyizmi Mif i psevdomifPsevdomifi ye produktami lyudskoyi svidomosti podibnimi do mifiv ale stvorenimi shtuchno i cilespryamovano Chasto pid psevdomifami rozumiyutsya mifi politiki i reklami yaki zadayut sistemu cinnostej poyasnyuyut svit Psevdomifi spryamovuyut suspilstvo do zdijsnennya pevnogo viboru zmushuyut diyati pevnim chinom u viznachenih situaciyah Pri comu psevdomifi na vidminu vid spravzhnih mifiv ne ye pochatkovo sakralnimi hoch i mozhut zvertatisya do sakralnih obraziv danoyi kulturi geroj ryativnik Zolota doba Razom iz tim z chasom voni zdatni sakralizuvatisya stayuchi spravzhnimi mifami osoblivo v totalitarnih derzhavah Do psevdomifiv vidnosyatsya i oformleni podibno do klasichnih mifiv poyasnennya vigadanih svitiv Do prikladu kniga Silmarilion mistit mifi yaki opovidayut pro vigadanij Dzhonom Tolkinom svit vigadanu epohu Arda Bagato fantastichnih tvoriv nasliduyut mifi vikoristovuyuchi shemu podorozhi geroya zapozichuyuchi obrazi realnih mifiv narodiv svitu Ci nasliduvannya mayut taku risu yak imovirnist ne pretenduyut na istinnist ale proponuyut svoye poyasnennya svitu yak odin iz variantiv Div takozhMifologiya Kazka Politichnij mifPrimitki PDF Arhiv originalu PDF za 17 veresnya 2019 Procitovano 19 sichnya 2020 Pavlyuk Lyudmila 2006 Znak simvol mif u masovij komunikaciyi Lviv ukrayinska Lviv PAIS s 89 103 ISBN 966 7651 46 0 Cite book title Sverhestestvennoe v pervobytnom myshlenii last Levi Bryul first Lyusen year 1994 publisher Pedagogika Press location M pages 9 27 language isbn Meletinskij B M 2000 Poetika mifa 3 e izd reprint M Vostochnaya l ra RAN s 164 169 Levi Stross Klod 2001 Strukturnaya antropologiya Moskva Eksmo press s 241 Eliale Mircha 1996 Aspekty mifa Moskva Invest PPP s 6 ISBN 5 87538 006 3 Bart Rolan 1989 Izbrannye raboty Semiotika Poetika Moskva Progress Losev Aleksej 2001 Dialektika mifa Moskva Mysl s 148 149 ISBN 5 244 00969 9 Arhiv originalu za 18 serpnya 2016 Procitovano 22 lipnya 2016 Krupchanov Leonid 2012 Teoriya literatury Moskva FLINTA Nauka Meletinskij E M 2012 Poetika mifa Moskva Akademicheskij Proekt s 29 30 Kuryata Yu V 2010 Mif na peretini psihologichnih ta filologichnih nauk Problemi zagalnoyi ta pedagogichnoyi psihologiyi Zbirn nauk prac Kiyiv Institut psihologiyi imeni G S Kostyuka Nacionalnoyi APN Ukrayini s 225 232 Kostyuk I 2011 Mifologema istoriya ponyattya v naukovomu diskursi Visnik Lvivskoyi nacionalnoyi akademiyi mistectv Lviv s 405 416 Campbell Joseph 2008 The Hero with a Thousand Faces Princeton New World Library Storyboard That Arhiv originalu za 21 lipnya 2015 Procitovano 16 zhovtnya 2015 Gekman L P 2000 Mifologiya i folklor Altaya Uchebnoe posobie dlya studentov vuzov iskusstv i kultury Barnaul Izd vo AGIIK Galanina E V 2013 Mif kak realnost i realnost kak mif mifologicheskie osnovaniya sovremennoj kultury rosijska Izdatelstvo Akademiya Estestvoznaniya ISBN 978 5 91327 218 8 Levi Stros Klod 2000 Strukturna antropologiya ukrayinska Osnovi s 391 ISBN ISBN 966 500 006 3 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Perevirte znachennya isbn nedijsnij simvol dovidka Toporov V N 1980 Yajco mirovoe Mify narodov mira rosijska Moskva Ivanov V V 1991 Astralnye mify Mify narodov mira T 1 Moskva Bart Rolan 2008 Mifologii R Bart per s franc S Zenkina Moskva Akademicheskij proekt www viche info Arhiv originalu za 25 zhovtnya 2016 Procitovano 16 zhovtnya 2015 Potapova O S PDF Arhiv originalu PDF za 9 grudnya 2018 www psychiatry ru Arhiv originalu za 6 kvitnya 2015 Procitovano 16 zhovtnya 2015 LiteraturaVikicitati mistyat vislovlyuvannya na temu Mif V Skurativskij Mif Filosofskij enciklopedichnij slovnik V I Shinkaruk gol redkol ta in Kiyiv Institut filosofiyi imeni Grigoriya Skovorodi NAN Ukrayini Abris 2002 S 386 742 s 1000 ekz BBK 87ya2 ISBN 966 531 128 X Yas O V Mif istorichnij Enciklopediya istoriyi Ukrayini K 2009 T 6 La Mi S 759 765 https www academia edu 21839757 Mircha Eliade Aspekty mifa Per s fr V Bolshakova M Invest PPP ST PPP 1996 240s ISBN 5 87538 006 3 A F Losev Dialektika mifa Mysl Moskva 2001 ISBN 5 244 00969 9 Meletinskij E M Poetika mifa M Akademicheskij Proekt Mir 2011 338 s Slovnik antichnoyi mitologiyi Uporyad Kozovik I Ya Ponomariv O D Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2006 312s PosilannyaMiti Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Buenos Ajres 1961 T 4 kn VIII Literi Me Na S 1006 1007 1000 ekz Mif Literaturoznavcha enciklopediya u 2 t avt uklad Yu I Kovaliv Kiyiv VC Akademiya 2007 T 2 M Ya S 53 54 Astrologichnij mif Mif Leksikon zagalnogo ta porivnyalnogo literaturoznavstva golova red A Volkov Chernivci Zoloti litavri 2001 S 48 332 634 s