Лютера́нство (лат. Lutheranismus, англ. Lutheranism) — християнська течія, напрямок протестантизму, започаткований у XVI ст. німецьким католицьким священиком Мартіном Лютером із Віттенберга, який закликав до реформаційних перетворень в Церкві, чим спричинив Реформацію. Лютеранство набуло загального поширення серед країн германських мов: в Північній і Східній Німеччині, Данії, Норвегії, Швеції, Ісландії, а також Латвії, Естонії та США. На українських землях лютеранство почало поширюватися зі середини XVI ст, як найперша протестанська течія, що стала відома українцям. Головним чином, віровчення ґрунтується на протестанських п'яти солах і тлумачиться завдяки Книзі злагоди, як основоположному релігійному документі, що додається коментарем до Біблії.
Розкол між лютеранами і римо-католиками став явним і публічним після Вормського едикту 1521 року: едикти сейму засудили доктора Мартіна Лютера і офіційно заборонили громадянам Священної Римської імперії захищати або поширювати його ідеї, піддавши прихильників лютеранства гонінням, у вигляді конфіскації всього майна на користь імперського уряду та сторони звинувачення поділом вилученого навпіл. Розкол здебільшого стосувався двох питань: належного джерела влади в церкві, яке часто називають формальним принципом Реформації, та доктрини прощення, яку часто називають матеріальним принципом лютеранської теології. Лютеранство відстоює доктрину прощення «тільки Благодаттю через віру на підставі лише Писання», таким чином встановлюючи абсолютний авторитет Святому Письму в усіх питаннях віри. Це контрастує з вірою Римо-католицької церкви, визначеної на Тредентському соборі, щодо авторитету, який випливає як від Писання, так і Передання.
Лютерани визнають авторитет Біблії та 2 таїнства, ставлення до святих відрізняється від того, як їх шанують католики і православні. Лютеранство має відмінний погляд на христологію, питання благодаті, передвизначеність тощо. На відміну від кальвіністів та новітніх протестантів, лютерани мають літургію та деякі практики католицької церкви, зокрема єпископську систему управління. На сьогодні лютеранство об'єднує близько 77 -80 млн. осіб по всьому світу. Існує декілька лютеранських організацій, віровчення яких інколи суперечить одна одній, через децентралізований устрій.
Етимологія
Найменування «лютеранин» виникло спершу як зневажливий термін, що використовувався проти М. Лютера німецьким схоластичним теологом доктором Йоганном Майєром фон Екком під час Лейпцизького диспуту у липні 1519 року. Екк та інші римські католики йшли за прикладом традиційної практики йменувати будь-яку єресь на честь її лідера, таким чином позначаючи всіх, хто ототожнював себе з теологією Мартіна Лютера, як лютеран.
Мартін Лютер ніколи не любив термін «лютеранин», і напроти віддав перевагу позначенню «євангеліст», що походить від euangelion (εὐαγγέλιον), грецького слова, що перекладається як «добра звістка», тобто «Євангеліє». Послідовники Жана Кальвіна, Ульріха Цвінглі та інших богословів, пов'язаних із реформатською традицією, також використовали цей термін. Щоб розрізняти дві євангелічні групи, дехто почав називати їх євангелісти-лютерани та євангелісти-реформатори. Згодом, слово «євангеліст» було скасовано. Самі лютерани почали використовувати термін «лютеранство» у середині XVI століття, щоб відрізнити себе від інших груп, таких як анабаптисти та кальвіністи.
Віровчення
Лютерани визнають лише авторитет Святого Письма (Біблії), як єдине джерело Божого Слова, і три найстаріші символи віри: Апостольський, Нікейський і Афанасіївський. Крім цього лютерани визнають ще шість документів, які відрізняють їх від інших церков: Великий катехізис Лютера і малий катехізис (1529), Аугсбурзьке сповідання (1530), Апологію Аугсбурзького сповідання (1531), Шмалькальдські статті (1537) і Формулу Злагоди (1577). Девятка цих символічних текстів (включно з 3 символами віри) складають так звану «Книгу згоди», опубліковану в Дрездені 1580 року саксонським курфюрстом Августом. У ній постулюється, що Святе Письмо є єдиним мірилом віри. Поза Біблією інші християнські канонічні книги та символи не мають релігійного авторитету для лютеран; ці тексти сприймаються як коментаторські пам'ятки до Святого Письма.
Лютеранство відкидає першість і всесвітню владу папства як божественного інституту; заперечується католицька доктрина про існування чистилища та молитви до Марії та святих. Реформаторський рух, ініційований Лютером, стверджує унікальну цінність Писання та перевагу віри в Ісуса Христа. Лютер розвинув вчення про загальне священство, в якому він стверджує, що кожен віруючий може прийти до Бога без потреби в посереднику, не применшуючи важливості пасторів як тих, хто виконує слово і обряди. Згідно з Лютером, всі віруючі є священиками через духовні жертви покаяного серця в молитві.
В основі лютеранського «символу віри» лежить ідея виправдання грішника. Первородний гріх сприймається як цілковита руйнація людської природи, внаслідок чого будь-які діяння, навіть добрі, є в основі спотвореними. Відповідно, людина знаходить собі виправдання в Божих очах і благодать лише не через ці діяння, а через віру у Бога і примирення з ним. Справедливість, як і милість Божа, не залежить від особистих чеснот людини, але дається по особистій волі Творця і сповіщається Святим Духом. Бог не впливає насильницьки на волю людини, але, як абсолютний пан, направляє волю до своєї мети. В результаті людина діє вільно навіть в питанні власного порятунку, оскільки істинно вільна лише людина «виправдана» — її доля вже визначена Богом, який вирвав її із земних умовностей.
Іншими особливостями лютеранства є визнання лише 2 таїнств: Хрещення та Причастя. У лютеранській церкві зберігся єпископат, в храмах дозволяються ікони та розп'яття, але їм приділяється небагато уваги. Центральне місце в богослужінні займає проповідь.
Спрощуючи, не можна говорити про єдину лютеранську церкву, оскільки існує кілька церков або підгалузей, що виникли з лютеранського руху. Сьогодні гілка лютеранства поступово починає вливатися в решту євангелічного (протестантизму), тоді як існує лютеранський рух (пов'язаний з традицією Англіканської Високої Церкви), який рухається ближче до католицизму, як це було з самого початку. У лютеранстві також є харизматичні рухи відродження, які активно діють у Африці.
Догматика
Основні ідеї лютеранського богослов'я, які здебільшого відповідають євангельській вірі, можна коротко висловити у трьох латинських формулах:
- Sola gratia (тільки благодаттю): тільки Христос може виправдати нас. Справи, включаючи церковні таїнства та будь-які інші види людські намагання, не є причиною спасіння людини. Христос помер за нас, і через Нього, через віру, ми врятовані, щоб ніхто не вірив, що він спасен своїми заслугами, і не хвалився своїми ділами. Тому спасіння – справа виключно Божої благодаті (Ефесян 2:8-10).
- Sola Scriptura (тільки Писанням): єдиним джерелом одкровення і основою християнської доктрини є Святе Письмо Старого і Нового Завітів.
- Sola fide (тільки вірою): тільки віра, через благодать Божу, рятує нас. Жодні справи не можуть врятувати нас, лише віра. Апостол Павло каже: «Бо я не соромлюсь Євангелії, бож вона сила Божа на спасіння кожному, хто вірує, перше ж юдеєві, а потім гелленові. Правда бо Божа з'являється в ній з віри в віру, як написано: А праведний житиме вірою» (Римлян 1:16-17).
Лютеранська докторина
Важливо відзначити, що лютеранське вчення суттєво відрізняється та протиставляється католицизму, а також має розбіжності з іншими євангелічними конфесіями.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJrTDFOamRYUjFiUzFHYVdSbGFTMUJjbTFoTFZSeWFXNXBkR0YwYVhNdWNHNW5Mekl5TUhCNExWTmpkWFIxYlMxR2FXUmxhUzFCY20xaExWUnlhVzVwZEdGMGFYTXVjRzVuLnBuZw==.png)
- Таїнства: Для лютеран Христос встановив два обряди: хрещення і євхаристію згідно зі Святим Письмом. Однак лютерани практикують й інші чотири таїнства, такі як конфірмація, помазання хворого, шлюб і священний сан, які, згідно з Апологією Ауґзбурзького сповідання, можуть називатися обрядами, але розуміються дещо інакше, ніж таїнства, встановлені самим Христом.
- Ікони: Лютерани допускають ікони як данина традиціям, але не ведуть поклоніння.
- Літургія: Лютерани мають історичну літургію, що походить з дотридентської меси, і майже у всіх випадках є більш консервативна, ніж католицька літургія. Декотрі регіони, що мають достатній вплив пієтизму і протестантизму існує певна схожість у обрядовій частині із сучасними формами поклоніння в інших євангельських церквах.
- Одяг та звичаї: Особливістю, що передалася від католицизму, є одяг, який носять деякі пастори: альби, палантини, чаші, ряси і т.д.
- На відміну від католицьких священиків, лютеранські пастори можуть одружуватися та мати сім'ї. Конфесійні лютерани продовжують зберігати, згідно з традиційним тлумаченням Святого Письма і Священного Передання, суворо чоловіче пасторське висвячення. Однак інші лютерани, більш схильні до прогресивного руху та ліберального богослов'я, висвячують жінок у священики у своїх інститутах.
Протестантські уявлення про спасіння | |||
У таблиці узагальнено класичні погляди трьох протестантських вірувань стосовно спасіння. | |||
Тема | Кальвінізм | Лютеранство | Армініанство |
---|---|---|---|
Людська воля | Тотальне розпуство: Людство має «вільну волю», але воно перебуває в рабстві гріха, поки не буде «перетворено». | Первородний гріх: Людство має вільну волю щодо «благ і майна», але гріховно за своєю природою і не здатне зробити свій внесок у власне спасіння. | Тотальне розпуство: Людство має свободу від бажання, але не «свободу від гріха», якщо тільки це не забезпечується «благодаттю прощення». |
Вибір | Безумовна благодать | (Безумовна благодать) | Умовний вибір про спокутування з урахуванням передбаченої віри чи зневіри. |
Виправдання та викуплення | Виправдання лише вірою. Різні погляди на ступінь спокути. | Виправдання для всіх людей, досконале у смерті Христа і чинне лише через віру. | Виправдання стало можливим для всіх через смерть Христа, але відбулося тільки при виборі віри в Ісуса. |
Конверсія | Монергічна, через засоби благодаті, непереборна. | Монергічна, через засоби благодаті, стійка. | Синергізм, що чинить опір завдяки спільній благодаті вільної волі. |
Завзятість та відступництво | Непохитність праведників: вічно обрані у Христі неодмінно будуть наполегливо перебувати у вірі. | Відступ можливий, але Бог дає євангельську надію. | Збереження обумовлено продовженням віри у Христа; з можливістю остаточного відступництва. |
Історія
Поширення у північній частині Європи
Лютеранство поширилося по всій Скандинавії в XVI столітті, оскільки монарх Данії-Норвегії (зосібно правитель Ісландії та Фарерських о-вів) і монарх Швеції (зосібно правитель Фінляндії) прийняли лютеранство. Через балтійсько-німецьке та шведське правління лютеранство також поширилося в Естонії та Латвії.
Врешті, з 1520 року в Копенгагені регулярно проводилися лютеранські богослужіння. І попри те, що Данія-Норвегія офіційно залишалася католицькою. За правління Фредеріка I (1523-33), який спочатку обіцяв переслідувати лютеран, невдовзі відбулись перші перетвориння, чим правитель доєднався до політики захисту лютеранських проповідників та реформаторів, найзначнішим з яких був Ганс Таузен.
За правління Фредеріка лютеранство значно поширилося у Данії. На відкритих зборах у Копенгагені, на яких був присутній король Крістіан III в 1536 році, народ кричав: «Ми стоятимемо на боці святого Євангелія і не хочемо більше таких єпископів». Син Фредеріка, пізніший Крістіан III, був відкритим лютеранином, що завадило йому зайняти престол після смерті батька 1533 року. Однак після перемоги в громадянській війні, що відбулася після виступу, в 1536 році став королем Крістіан III, який під час власного правління продовжив просувати Реформацію далі в країні.
Конституцією, на якій має лежати Дансько-норвезька церква, згідно з , було «Чисте слово Боже, яке є Закон і Євангеліє». У ньому не згадується Ауґзбурзьке віросповідання. Священики повинні були добре розуміти Писання, щоб проповідувати і пояснювати Євангеліє і послання своїм громадам.
Усе, це подавалось у «Малому катехизі» Лютера, доступному данською мовою з 1532 року. Тоді навчали, що наприкінці життя люди матимуть можливість на: «прощення гріхів» і «будуть зарахованими до праведних» та «вічного життя». Настанова досі актуальна.
Перша повна Біблія данською мовою була заснована на перекладі Мартіна Лютера німецькою мовою. Вона була опублікована в 1550 першим тиражем в 3000 примірників; друге видання вийшло 1589 году. На відміну від католицизму, лютеранська церква не вважає, що традиція є носієм «Слова Божого», або що лише громаді єпископа Риму довірено тлумачити «Слово Боже».
Реформація у Швеції розпочалася з Олауса та , братів, які після навчання у Німеччині принесли Реформацію до Швеції. Вони привели Густава Вазу, обраного королем у 1523 році, до лютеранства. Відмова папи римського дозволити заміну архієпископа, який підтримав війська, що виступили проти Густава Вази під час Стокгольмської кривавої лазні, призвела до розриву офіційних зв'язків між Швецією та папством у 1523.
Через чотири роки, на сеймі у , королю вдалося змусити сейму визнати його панування над національною церквою. Король отримав у своє розпорядження все церковне майно, а також церковні призначення та утвердження духовенства. Хоча це фактично дало офіційну санкцію лютеранським ідеям, лютеранство не стало офіційним до 1593 року. У цей час оголосив Святе Письмо єдиним орієнтиром у віри, а чотири документи були прийняті як вірні та авторитетні тлумачення слова Божого: Апостольський Символ віри, Нікейський Символ віри, Афанасійський Символ віри та незмінене Ауґзбурзьке віросповідання 1530. Переклад першого [en] Мікаеля Агріколи було опубліковано 1548 року.
Контрреформація та протиріччя
Після смерті Мартіна Лютера в 1546 розпочалася Шмалькальденська війна, як конфлікт між двома німецькими лютеранськими правителями в 1547 році. Незабаром до війни приєдналися війська Священної Римської імперії, які завоювали членів Шмалькальдської ліги і уклали [en], за результатами якої розпочалися масові утиски і гоніння супроти багатьох німецьких лютеран. Релігійна свобода в деяких регіонах була забезпечена для лютеран 1552 року, а також відповідно до юридичного принципу Cuius regio, eius religio (релігія правителя повинна була диктувати релігію керованих) та положеннями (обмежена релігійна терпимість) Ауґзбурзького миру.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV4TDFSdmJHVnlZVzU2WW1WMGFHRjFjMTlHY21WellXTm9KVEpEWDJOdmNIbGZTSFZ1WkhOcmFYSmphR1ZmYVc1ZlpHVnlYMHR5WlhWNlpXNHVhbkJuTHpJeU1IQjRMVlJ2YkdWeVlXNTZZbVYwYUdGMWMxOUdjbVZ6WVdOb0pUSkRYMk52Y0hsZlNIVnVaSE5yYVhKamFHVmZhVzVmWkdWeVgwdHlaWFY2Wlc0dWFuQm4uanBn.jpg)
У середині XVI століття у лютеранстві вирували релігійні суперечки між , , , та . Врешті, все завершилося спільною згодою, яку сформували у Формулі злагоди. Велика кількість політично та релігійно-впливових лідерів зібралися разом, обговорили та вирішили вищепоставлені питання, які були суперечливими, на підставі Писання, внаслідок чого з'явилася Формула, яку підписали понад 8000 лідерів. Книга Злагоди замінила більш ранні, неповні збірки доктрин, об'єднавши всіх німецьких лютеран однаковою доктриною і започаткувавши період лютеранської ортодоксії.
У країнах, де державною релігією був католицизм, лютеранство офіційно вважалося незаконним, хоча практиковалося по-різному. До кінця контрреформації деякі лютерани поклонялися таємно, наприклад, у Хундскірку (що перекладається як собача церква або собачий вівтар), камені для причастя у формі трикутника в канаві між хрестами в Патерніоні, Австрія. Коронована змія, можливо, є алюзією на Фердинанда II, імператора Священної Римської імперії, а собака, можливо, позначає Петра Канізія. Інша постать, зображена у вигляді равлика, що несе церковну вежу, можливо, є метафорою протестантської церкви. Також на камені зображено число 1599 та фраза, яка перекладається як «так потрапляє у світ».
Лютеранська ортодоксія
Історичний період лютеранської ортодоксії ділиться на три частини: Рання ортодоксія (1580-1600), Висока ортодоксія (1600-1685) та пізня ортодоксія (1685-1730). Лютеранська схоластика поступово розвивалася, особливо для суперечок з єзуїтами, і остаточно утвердилася завдяки [en]. [en] являє собою кульмінацію схоластичної парадигми в ортодоксальному лютеранстві. Серед інших ортодоксальних лютеранських теологів — [en], Егідій Гунній, [en], [en], [en], [en], [en], [en], [en], та [en].
Ближче до кінця Тридцятирічної війни дух компромісу, який спостерігався у Філіппа Меланхтона, знову піднявся під час служби в [en] і особливо у богослов'ї , викликавши синкретичні суперечки. Іншим богословським питанням був крипто-кенотичний спір.
Пізню ортодоксію роздирав вплив раціоналізму, філософії, заснованої на розумі і пієтизму, відродницького рух в лютеранстві. Після століття життєздатності пієтистські богослови [en] та [en] попереджали, що ортодоксія виродилася в безглуздий інтелектуалізм та формалізм, а ортодоксальні богослови вважали емоційну та суб'єктивну спрямованість пієтизму вразливою для раціоналістичної пропаганди. У 1688 році фінський радикальний [en] пробіг голяка центральним проходом собору Турку, викрикуючи, що ганьба фінських священнослужителів буде розкрита, як його нинішня ганьба.
Останнім відомим ортодоксальним лютеранським теологом до раціоналістичного Aufklärung або Enlightenment був [en]. Пізній ортодоксальний теолог [en] брав участь у полеміці проти пієтизму. Середньовічні [en]традиції продовжилися у роботах [en], [en] та [en]. Пієтизм став суперником ортодоксії, але прийняв деякі твори ортодоксальних теологів, включаючи Арндта, [en] та [en].
Раціоналізм
Філософи-раціоналісти з Франції та Англії мали величезний вплив у XVIII столітті, поряд з німецькими раціоналістами Крістіаном Вольфом, Готфрідом Лейбніцем та Іммануїлом Кантом. Їхні роботи призвели до зростання раціоналістичних поглядів «на шкоду вірі в Бога та злагоді з Біблією».
В 1709 р. виступив з перестогою, що новий раціоналістичний погляд на світ докорінно змінив суспільство, поставивши під сумнів всі аспекти теології. Замість враховувати авторитет божественного одкровення, пояснював він, раціоналісти у пошуках істини покладалися виключно на своє особисте розуміння.
(1717-1786), пастор церкви Святої Катерини, що в Гамбурзі, написав об'ємні апологетичні роботи врозріз переконанням раціоналістів, включаючи богословський та історичний захист проти історичної критики Біблії.
Незгодні лютеранські пастори часто зазнавали осуду з боку державної бюрократії, яка почала займатися дозором за священослужителями, наприклад, коли вони йшли в супереч раціоналістичним твердженням під час викладу у парафіяльній школі. Внаслідок впливу місцевої форми раціоналізму, званої , до другої половини XVIII століття справжнє благочестя можна було знайти майже виключно у невеликих пієтистських конвентах. Однак деякі миряни зберегли лютеранську ортодоксію як від пієтизму, так і від раціоналізму, використовуючи старі катехизи, збірки гімнів, постили та побожні твори, у тому числі написані , та .
Рівайвелізм
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDA5c1ltVnljeTVxY0djdk1qSXdjSGd0VDJ4aVpYSnpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У 1806 році вторгнення Наполеона до Німеччини сприяло розвитку раціоналізму та обурило німецьких лютеран, пробудивши в народі бажання зберегти теологію Лютера від раціоналістичної загрози. Ті, хто асоціювався з цим пробудженням, вважали, що розум недостатній, і вказували на важливість емоційного релігійного досвіду. Найвідоміший противником був Йоган Георг Гаман, мирянин, дослідник М. Лютера, що прославився волевим протистоянням раціоналізму і прагнув відродження, відомого як Erweckung, чи Awakening.
Виникали невеликі групи, часто в університетах, які присвячували себе вивченню Біблії, читання побожних творів та зборів пробудження. Хоча на початку цього пробудження спостерігалася сильна тенденція до романтизму, патріотизму і досвіду, близько 1830 акцент пробудження змістився на відновлення традиційної літургії, доктрини і сповідання лютеранської церкви в русі.
Це пробудження охопило всю Скандинавію разом з Ісландією. Воно розвинулося з німецького неолютеранства та пієтизму. Данський пастор і філософ Ніколай Фредерік Северін Ґрундтвіґ змінив церковне життя по всій Данії через реформаторський рух, що розпочався 1830 року. Він також написав близько 1500 гімнів, у тому числі [en].
У Норвегії [en], світський вуличний проповідник, наголошував на духовної дисципліні і започаткував [en], за яким пішло Джонсонівське пробудження [en]у державній церкви. Це пробудження підняло зростання іноземних місій у Норвегії для нехристиян на нову висоту, яку з того часу ніколи не було досягнуто. У Швеції Ларс Леві Лестадіус почав рух Лаестадіан, який наголошував на моральну реформу. У Фінляндії фермер Пааво Руотсалайнен розпочав Фінське пробудження, коли він почав проповідувати про покаяння та молитву.
У 1817 році Фрідріх Вільгельм III Прусський наказав лютеранській та реформатській церквам на своїй території об'єднатися, утворивши Прусський союз церков. Об'єднання двох гілок німецького протестантизму викликало розкол старих лютеран. Багато лютерани, звані «старими лютеранами» , вирішили залишити державні церкви, попри тюремне ув'язнення і військову силу. Деякі утворили незалежні церковні організації, або «вільні церкви», у себе вдома, а інші поїхали до США, Канади та Австралії. Аналогічне законодавче злиття в Сілезії спонукало тисячі людей приєднатися до старолютеранського руху. Суперечка про екуменізм затьмарила інші розбіжності у німецькому лютеранстві.
Попри політичне втручання у церковне життя, місцеві та національні лідери прагнули відновити та оновити християнство. Неолютеранин і лідер старолютеранської вільної церкви відправляли молодих людей за кордон служити пасторами для американців німецького походження, а Внутрішня місія рух Лаестадіан зосередилася на оновленні ситуації вдома. Йоганн-Готфрід Гердер, суперінтендант у Веймарі та частина руху Внутрішньої місії, приєднався до романтичного руху з його прагненням зберегти людські емоції та досвід від раціоналізму.
, хоч і виріс реформатом, у молодості переконався в істинності історичного лютеранства. Він очолив неолютеранську богословську «Репристинація», яка виступала за повернення до ортодоксальних богословів XVII століття та проти сучасної бібліїстики. Будучи редактором періодичного видання Evangelische Kirchenzeitung, він перетворив його на головну опору неолютеранського відродження та використав для нападок на всі форми теологічного лібералізму та раціоналізму. Хоча за сорок років свого перебування на чолі відродження він отримав велику кількість наклепів і глузувань, він ніколи не здавав своїх позицій.
Ще однією силою реформ став теологічний факультет університету Ерлангена в Баварії. Там професор Адольф фон Харлес, хоча раніше він був прихильником раціоналізму та німецького ідеалізму, зробив Ерланген магнітом для теологів, орієнтованих на відродження. Названі Ерлангенською богословською школою вони розробили нову версію Втілення, яка, на їхню думку, підкреслювала людяність Ісуса краще, ніж екуменічні віровчення. Як богослови вони використовували сучасні історико-критичні та гегелівські філософські методи замість того, щоб намагатися відродити ортодоксію XVII століття.
[en] очолював [en]. Попри юдейське походження, він був хрещений як християнин у віці 19 років під впливом лютеранської школи, яку Фрідріх відвідував. Будучи лідером [en] прусської політичної партії, він виступав за божественне право королів, владу дворянства та єпископальне управління церквою. Разом із [en] та [en] він виступав за угоду з Римо-католицькою церквою щодо авторитету інституційної церкви, дієвості таїнств ex opere operato та божественної влади духовенства. Однак, на відміну від католиків, вони також закликали до повної згоди з Книгою Злагоди.
Неолютеранському руху вдалося уповільнити розвиток секуляризму і протистояти атеїстичного марксизму, але він не досяг особливого успіху в Європі. Він частково досягл успіху в продовженні прагнення пієтистського руху виправити соціальні помилки і зосередитися на індивідуальному зверненні. Неолютеранський заклик до оновлення не зміг досягти широкого народного визнання, тому що він як розпочався, так і продовжився піднесеним, ідеалістичним романтизмом, який не вживався з дедалі більш індустріалізованою та секуляризованою Європою. У кращому разі робота місцевих лідерів призводила до того, що в окремих районах відбувалося активне духовне оновлення, але загалом люди у лютеранських районах продовжували дедалі більше віддалятися від церковного життя. Крім того, рухи відродження поділялися за філософськими традиціями. Репристинська школа та старі лютерани схилялися до кантіанства, тоді як Ерлангенська школа просувала консервативну гегельянську перспективу. До 1969 року Манфрід Кобер скаржився, що «невіра лютує» навіть у німецьких лютеранських парафіях.
У світі
За даними на 2019 рік, у світі налічується понад 77 мільйонів лютеран. Понад 32 мільйони з них живуть у Європі, але вони присутні і на інших континентах, як внаслідок еміграції з європейського континенту, так і внаслідок місій. У Європі лютеранство є домінуючою конфесією у Швеції, Данії, Норвегії, Ісландії, Фінляндії, Естонії, Латвії та північній Німеччині.
У 2010 році переважна більшість лютеран, понад 70,5 мільйонів осіб (95,04%), належали до церков, пов'язаних із Всесвітньою лютеранською федерацією. Всесвітня лютеранська федерація була заснована у 1947 році і налічує 145 церков-членів із 98 країн. Штабквартира ВЛФ знаходиться у Женеві. Президентом Всесвітньої лютеранської федерації є преподобний єпископ (Євангелічно-лютеранська церква в Йорданії та Святій Землі). Існують також дві інші лютеранські міжнародні міжцерковні організації: Міжнародна лютеранська рада та Конфесійна євангелічно-лютеранська конференція. Невелика кількість лютеран належить до церков, які не пов'язані з жодною з цих організацій.
Всесвітня лютеранська федерація у 2020 році опублікувала статистичні дані про лютеранство за 2019 рік. При їх інтерпретації важливо враховувати різні методики, які використовують різні церкви для визначення кількості віруючих, відсутність оновлення деяких даних та адміністративні зміни. У цій статистиці лютерани також включають віруючих церков Євангелії. Деякі з цих даних представлені в таблицях нижче:
Кількість лютеран за материками | |||
---|---|---|---|
Африка | 28 106 430 | ||
Азія | 12 407 069 | ||
Європа | 32 565 724 | ||
Латинська Америка і Кариби | 755 924 | ||
Північна Америка | 3 658 842 | ||
Всього | 77 493 989 |
Кількість лютеран по країнам | |
---|---|
Країни | Кількість |
Німеччина | 10 814 631 |
Ефіопія | 10 404 128 |
Танзанія | 7 916 253 |
Швеція | 5 900 000 |
Індонезія | 5 705 589 |
Індія | 4 386 957 |
Данія | 4 339 511 |
Фінляндія | 3 800 000 |
Норвегія | 3 746 308 |
США | 3 563 842 |
Поширення
Ця карта показує, де члени церков-членів ВЛФ перебували в 2013 році.
В Україні
На сьогодні в Україні існують кілька лютеранських деномінацій. Одними з найбільших є Українська Лютеранська Церква (УЛЦ) та Німецька Євангелічно-Лютеранська Церква України (НЄЛЦУ).
УЛЦ поєднує лютеранське віровчення з традиційним для українців східним обрядом, зберігаючи таким чином не лише богослужбові традиції, а й архітектурну спадщину храмів візантійського зразка. Церква є консервативною і не підтримує зв'язків з іншими конфесіями, що мають відмінності у віровченні.
НЄЛЦУ має децентралізовану структуру, тому літургія в окремих громадах відбувається відповідно до демократичного вибору мирян. Через невелику кількість лютеран в Україні, порівняно з Німеччиною, НЄЛЦУ не має триступеневої ієрархії і обходиться лише пасторами та єпископом.
Загалом лютеранство в Україні має консервативні риси - жіноче служіння заборонене, не кажучи вже про толерування одностатевих шлюбів.
Примітки
- McHugh, John. Lutheranism // The Catholic Encyclopedia. Vol. 9. New York: Robert Appleton Company, 1910.
- Bolls Bible. Bolls Bible (англ.). Процитовано 27 серпня 2022.
- Universal Digital Library (1927). The Concordia Cyclopedia The Handbook Of Religious Information With Special Reference To The History Doctrine Work And Usages Of The Lutheran Church. Concordia Publishing House.
- Österreichische Zeitschrift für Volkskunde (нім.). 1697.
Література
Українською мовою
- Любащенко В. І. Історія протестантизму в Україні. — Львів: Просвіта, 1995. — С. 286.
- Що таке лютеранство? — Київ: Дух і Літера, 2021. — С. 232.
- Герман Зассе. Хто такі лютерани. — Київ: УЛЦ, 1997. — С. ??
- Михайло Черенков. Відкритий протестантизм. – Київ, 2017. – 80 с.
Іншими мовами
- James Aitken Wylie. The History of Protestantism. — London: Cassell and Company, 1899. — 635.(англ.)
- Hans Christian Knuth, Anselm Schubert, Christoffer Hinrich Grundmann, Friederike Nüssel: Luthertum/Lutheraner. In: Religion in Geschichte und Gegenwart (RGG). 4. Auflage. Band 5, Mohr—Siebeck, Tübingen 2002, Sp. 608–620.(нім.)
- Günther Gaßmann: Lutherische Kirchen. In: Theologische Realenzyklopädie (TRE). Band 21, de Gruyter, Berlin/New York 1991.(нім.)
- Werner Elert: Morphologie des Luthertums, 2 Bände. Verbesserter Nachdruck der 1. Auflage. Beck, München 1958.(нім.)
- Thomas Kaufmann: Erlöste und Verdammte. Eine Geschichte der Reformation. Beck, München 2016.(нім.)
- Vilmos Vajta (Hrsg.): Die evangelisch—lutherische Kirche: Vergangenheit und Gegenwart. Evangelisches Verlagswerk, Stuttgart 1977.(нім.)
- Wolfgang E. J. Weber: Luthers bleiche Erben. Kulturgeschichte der evangelischen Geistlichkeit des 17. Jahrhunderts. De Gruyter Oldenbourg Berlin/Boston 2017.(нім.)
Бібліографія
- Любащенко, В. І. Лютеранство [ 16 вересня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 393. — .
- Любащенко, В. І. Лютеранство [ 16 вересня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2023. — .
- Лютеранство [ 17 листопада 2016 у Wayback Machine.] // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — .
- McHugh, John. Lutheranism [ 27 вересня 2020 у Wayback Machine.] // The Catholic Encyclopedia. Vol. 9. New York: Robert Appleton Company, 1910.
Посилання
- Релігійно-інформаційна служба України
- Українська Лютеранська Церква
- Німецька євангелічно-лютеранська церква України
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Lyutera nstvo lat Lutheranismus angl Lutheranism hristiyanska techiya napryamok protestantizmu zapochatkovanij u XVI st nimeckim katolickim svyashenikom Martinom Lyuterom iz Vittenberga yakij zaklikav do reformacijnih peretvoren v Cerkvi chim sprichiniv Reformaciyu Lyuteranstvo nabulo zagalnogo poshirennya sered krayin germanskih mov v Pivnichnij i Shidnij Nimechchini Daniyi Norvegiyi Shveciyi Islandiyi a takozh Latviyi Estoniyi ta SShA Na ukrayinskih zemlyah lyuteranstvo pochalo poshiryuvatisya zi seredini XVI st yak najpersha protestanska techiya sho stala vidoma ukrayincyam Golovnim chinom virovchennya gruntuyetsya na protestanskih p yati solah i tlumachitsya zavdyaki Knizi zlagodi yak osnovopolozhnomu religijnomu dokumenti sho dodayetsya komentarem do Bibliyi Rozkol mizh lyuteranami i rimo katolikami stav yavnim i publichnim pislya Vormskogo ediktu 1521 roku edikti sejmu zasudili doktora Martina Lyutera i oficijno zaboronili gromadyanam Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi zahishati abo poshiryuvati jogo ideyi piddavshi prihilnikiv lyuteranstva goninnyam u viglyadi konfiskaciyi vsogo majna na korist imperskogo uryadu ta storoni zvinuvachennya podilom viluchenogo navpil Rozkol zdebilshogo stosuvavsya dvoh pitan nalezhnogo dzherela vladi v cerkvi yake chasto nazivayut formalnim principom Reformaciyi ta doktrini proshennya yaku chasto nazivayut materialnim principom lyuteranskoyi teologiyi Lyuteranstvo vidstoyuye doktrinu proshennya tilki Blagodattyu cherez viru na pidstavi lishe Pisannya takim chinom vstanovlyuyuchi absolyutnij avtoritet Svyatomu Pismu v usih pitannyah viri Ce kontrastuye z viroyu Rimo katolickoyi cerkvi viznachenoyi na Tredentskomu sobori shodo avtoritetu yakij viplivaye yak vid Pisannya tak i Peredannya Lyuterani viznayut avtoritet Bibliyi ta 2 tayinstva stavlennya do svyatih vidriznyayetsya vid togo yak yih shanuyut katoliki i pravoslavni Lyuteranstvo maye vidminnij poglyad na hristologiyu pitannya blagodati peredviznachenist tosho Na vidminu vid kalvinistiv ta novitnih protestantiv lyuterani mayut liturgiyu ta deyaki praktiki katolickoyi cerkvi zokrema yepiskopsku sistemu upravlinnya Na sogodni lyuteranstvo ob yednuye blizko 77 80 mln osib po vsomu svitu Isnuye dekilka lyuteranskih organizacij virovchennya yakih inkoli superechit odna odnij cherez decentralizovanij ustrij EtimologiyaNajmenuvannya lyuteranin viniklo spershu yak znevazhlivij termin sho vikoristovuvavsya proti M Lyutera nimeckim sholastichnim teologom doktorom Jogannom Majyerom fon Ekkom pid chas Lejpcizkogo disputu u lipni 1519 roku Ekk ta inshi rimski katoliki jshli za prikladom tradicijnoyi praktiki jmenuvati bud yaku yeres na chest yiyi lidera takim chinom poznachayuchi vsih hto ototozhnyuvav sebe z teologiyeyu Martina Lyutera yak lyuteran Martin Lyuter nikoli ne lyubiv termin lyuteranin i naproti viddav perevagu poznachennyu yevangelist sho pohodit vid euangelion eὐaggelion greckogo slova sho perekladayetsya yak dobra zvistka tobto Yevangeliye Poslidovniki Zhana Kalvina Ulriha Cvingli ta inshih bogosloviv pov yazanih iz reformatskoyu tradiciyeyu takozh vikoristovali cej termin Shob rozriznyati dvi yevangelichni grupi dehto pochav nazivati yih yevangelisti lyuterani ta yevangelisti reformatori Zgodom slovo yevangelist bulo skasovano Sami lyuterani pochali vikoristovuvati termin lyuteranstvo u seredini XVI stolittya shob vidrizniti sebe vid inshih grup takih yak anabaptisti ta kalvinisti VirovchennyaLyuterani viznayut lishe avtoritet Svyatogo Pisma Bibliyi yak yedine dzherelo Bozhogo Slova i tri najstarishi simvoli viri Apostolskij Nikejskij i Afanasiyivskij Krim cogo lyuterani viznayut she shist dokumentiv yaki vidriznyayut yih vid inshih cerkov Velikij katehizis Lyutera i malij katehizis 1529 Augsburzke spovidannya 1530 Apologiyu Augsburzkogo spovidannya 1531 Shmalkaldski statti 1537 i Formulu Zlagodi 1577 Devyatka cih simvolichnih tekstiv vklyuchno z 3 simvolami viri skladayut tak zvanu Knigu zgodi opublikovanu v Drezdeni 1580 roku saksonskim kurfyurstom Avgustom U nij postulyuyetsya sho Svyate Pismo ye yedinim mirilom viri Poza Bibliyeyu inshi hristiyanski kanonichni knigi ta simvoli ne mayut religijnogo avtoritetu dlya lyuteran ci teksti sprijmayutsya yak komentatorski pam yatki do Svyatogo Pisma Lyuteranstvo vidkidaye pershist i vsesvitnyu vladu papstva yak bozhestvennogo institutu zaperechuyetsya katolicka doktrina pro isnuvannya chistilisha ta molitvi do Mariyi ta svyatih Reformatorskij ruh inicijovanij Lyuterom stverdzhuye unikalnu cinnist Pisannya ta perevagu viri v Isusa Hrista Lyuter rozvinuv vchennya pro zagalne svyashenstvo v yakomu vin stverdzhuye sho kozhen viruyuchij mozhe prijti do Boga bez potrebi v poseredniku ne primenshuyuchi vazhlivosti pastoriv yak tih hto vikonuye slovo i obryadi Zgidno z Lyuterom vsi viruyuchi ye svyashenikami cherez duhovni zhertvi pokayanogo sercya v molitvi V osnovi lyuteranskogo simvolu viri lezhit ideya vipravdannya grishnika Pervorodnij grih sprijmayetsya yak cilkovita rujnaciya lyudskoyi prirodi vnaslidok chogo bud yaki diyannya navit dobri ye v osnovi spotvorenimi Vidpovidno lyudina znahodit sobi vipravdannya v Bozhih ochah i blagodat lishe ne cherez ci diyannya a cherez viru u Boga i primirennya z nim Spravedlivist yak i milist Bozha ne zalezhit vid osobistih chesnot lyudini ale dayetsya po osobistij voli Tvorcya i spovishayetsya Svyatim Duhom Bog ne vplivaye nasilnicki na volyu lyudini ale yak absolyutnij pan napravlyaye volyu do svoyeyi meti V rezultati lyudina diye vilno navit v pitanni vlasnogo poryatunku oskilki istinno vilna lishe lyudina vipravdana yiyi dolya vzhe viznachena Bogom yakij virvav yiyi iz zemnih umovnostej Inshimi osoblivostyami lyuteranstva ye viznannya lishe 2 tayinstv Hreshennya ta Prichastya U lyuteranskij cerkvi zberigsya yepiskopat v hramah dozvolyayutsya ikoni ta rozp yattya ale yim pridilyayetsya nebagato uvagi Centralne misce v bogosluzhinni zajmaye propovid Sproshuyuchi ne mozhna govoriti pro yedinu lyuteransku cerkvu oskilki isnuye kilka cerkov abo pidgaluzej sho vinikli z lyuteranskogo ruhu Sogodni gilka lyuteranstva postupovo pochinaye vlivatisya v reshtu yevangelichnogo protestantizmu todi yak isnuye lyuteranskij ruh pov yazanij z tradiciyeyu Anglikanskoyi Visokoyi Cerkvi yakij ruhayetsya blizhche do katolicizmu yak ce bulo z samogo pochatku U lyuteranstvi takozh ye harizmatichni ruhi vidrodzhennya yaki aktivno diyut u Africi DogmatikaOsnovni ideyi lyuteranskogo bogoslov ya yaki zdebilshogo vidpovidayut yevangelskij viri mozhna korotko visloviti u troh latinskih formulah Sola gratia tilki blagodattyu tilki Hristos mozhe vipravdati nas Spravi vklyuchayuchi cerkovni tayinstva ta bud yaki inshi vidi lyudski namagannya ne ye prichinoyu spasinnya lyudini Hristos pomer za nas i cherez Nogo cherez viru mi vryatovani shob nihto ne viriv sho vin spasen svoyimi zaslugami i ne hvalivsya svoyimi dilami Tomu spasinnya sprava viklyuchno Bozhoyi blagodati Efesyan 2 8 10 Sola Scriptura tilki Pisannyam yedinim dzherelom odkrovennya i osnovoyu hristiyanskoyi doktrini ye Svyate Pismo Starogo i Novogo Zavitiv Sola fide tilki viroyu tilki vira cherez blagodat Bozhu ryatuye nas Zhodni spravi ne mozhut vryatuvati nas lishe vira Apostol Pavlo kazhe Bo ya ne soromlyus Yevangeliyi bozh vona sila Bozha na spasinnya kozhnomu hto viruye pershe zh yudeyevi a potim gellenovi Pravda bo Bozha z yavlyayetsya v nij z viri v viru yak napisano A pravednij zhitime viroyu Rimlyan 1 16 17 Lyuteranska doktorinaVazhlivo vidznachiti sho lyuteranske vchennya suttyevo vidriznyayetsya ta protistavlyayetsya katolicizmu a takozh maye rozbizhnosti z inshimi yevangelichnimi konfesiyami Sprijnyattya v lyuteranstvi triyedinosti Boga Tayinstva Dlya lyuteran Hristos vstanoviv dva obryadi hreshennya i yevharistiyu zgidno zi Svyatim Pismom Odnak lyuterani praktikuyut j inshi chotiri tayinstva taki yak konfirmaciya pomazannya hvorogo shlyub i svyashennij san yaki zgidno z Apologiyeyu Augzburzkogo spovidannya mozhut nazivatisya obryadami ale rozumiyutsya desho inakshe nizh tayinstva vstanovleni samim Hristom Ikoni Lyuterani dopuskayut ikoni yak danina tradiciyam ale ne vedut pokloninnya Liturgiya Lyuterani mayut istorichnu liturgiyu sho pohodit z dotridentskoyi mesi i majzhe u vsih vipadkah ye bilsh konservativna nizh katolicka liturgiya Dekotri regioni sho mayut dostatnij vpliv piyetizmu i protestantizmu isnuye pevna shozhist u obryadovij chastini iz suchasnimi formami pokloninnya v inshih yevangelskih cerkvah Odyag ta zvichayi Osoblivistyu sho peredalasya vid katolicizmu ye odyag yakij nosyat deyaki pastori albi palantini chashi ryasi i t d Na vidminu vid katolickih svyashenikiv lyuteranski pastori mozhut odruzhuvatisya ta mati sim yi Konfesijni lyuterani prodovzhuyut zberigati zgidno z tradicijnim tlumachennyam Svyatogo Pisma i Svyashennogo Peredannya suvoro choloviche pastorske visvyachennya Odnak inshi lyuterani bilsh shilni do progresivnogo ruhu ta liberalnogo bogoslov ya visvyachuyut zhinok u svyasheniki u svoyih institutah Protestantski uyavlennya pro spasinnya U tablici uzagalneno klasichni poglyadi troh protestantskih viruvan stosovno spasinnya Tema Kalvinizm Lyuteranstvo Arminianstvo Lyudska volya Totalne rozpustvo Lyudstvo maye vilnu volyu ale vono perebuvaye v rabstvi griha poki ne bude peretvoreno Pervorodnij grih Lyudstvo maye vilnu volyu shodo blag i majna ale grihovno za svoyeyu prirodoyu i ne zdatne zrobiti svij vnesok u vlasne spasinnya Totalne rozpustvo Lyudstvo maye svobodu vid bazhannya ale ne svobodu vid griha yaksho tilki ce ne zabezpechuyetsya blagodattyu proshennya Vibir Bezumovna blagodat Bezumovna blagodat Umovnij vibir pro spokutuvannya z urahuvannyam peredbachenoyi viri chi zneviri Vipravdannya ta vikuplennya Vipravdannya lishe viroyu Rizni poglyadi na stupin spokuti Vipravdannya dlya vsih lyudej doskonale u smerti Hrista i chinne lishe cherez viru Vipravdannya stalo mozhlivim dlya vsih cherez smert Hrista ale vidbulosya tilki pri vibori viri v Isusa Konversiya Monergichna cherez zasobi blagodati nepereborna Monergichna cherez zasobi blagodati stijka Sinergizm sho chinit opir zavdyaki spilnij blagodati vilnoyi voli Zavzyatist ta vidstupnictvo Nepohitnist pravednikiv vichno obrani u Hristi neodminno budut napoleglivo perebuvati u viri Vidstup mozhlivij ale Bog daye yevangelsku nadiyu Zberezhennya obumovleno prodovzhennyam viri u Hrista z mozhlivistyu ostatochnogo vidstupnictva IstoriyaDokladnishe Istoriya lyuteranstva Poshirennya u pivnichnij chastini Yevropi Lyuteranstvo poshirilosya po vsij Skandinaviyi v XVI stolitti oskilki monarh Daniyi Norvegiyi zosibno pravitel Islandiyi ta Farerskih o viv i monarh Shveciyi zosibno pravitel Finlyandiyi prijnyali lyuteranstvo Cherez baltijsko nimecke ta shvedske pravlinnya lyuteranstvo takozh poshirilosya v Estoniyi ta Latviyi Vreshti z 1520 roku v Kopengageni regulyarno provodilisya lyuteranski bogosluzhinnya I popri te sho Daniya Norvegiya oficijno zalishalasya katolickoyu Za pravlinnya Frederika I 1523 33 yakij spochatku obicyav peresliduvati lyuteran nevdovzi vidbulis pershi peretvorinnya chim pravitel doyednavsya do politiki zahistu lyuteranskih propovidnikiv ta reformatoriv najznachnishim z yakih buv Gans Tauzen Za pravlinnya Frederika lyuteranstvo znachno poshirilosya u Daniyi Na vidkritih zborah u Kopengageni na yakih buv prisutnij korol Kristian III v 1536 roci narod krichav Mi stoyatimemo na boci svyatogo Yevangeliya i ne hochemo bilshe takih yepiskopiv Sin Frederika piznishij Kristian III buv vidkritim lyuteraninom sho zavadilo jomu zajnyati prestol pislya smerti batka 1533 roku Odnak pislya peremogi v gromadyanskij vijni sho vidbulasya pislya vistupu v 1536 roci stav korolem Kristian III yakij pid chas vlasnogo pravlinnya prodovzhiv prosuvati Reformaciyu dali v krayini Konstituciyeyu na yakij maye lezhati Dansko norvezka cerkva zgidno z bulo Chiste slovo Bozhe yake ye Zakon i Yevangeliye U nomu ne zgaduyetsya Augzburzke virospovidannya Svyasheniki povinni buli dobre rozumiti Pisannya shob propoviduvati i poyasnyuvati Yevangeliye i poslannya svoyim gromadam Use ce podavalos u Malomu katehizi Lyutera dostupnomu danskoyu movoyu z 1532 roku Todi navchali sho naprikinci zhittya lyudi matimut mozhlivist na proshennya grihiv i budut zarahovanimi do pravednih ta vichnogo zhittya Nastanova dosi aktualna Persha povna Bibliya danskoyu movoyu bula zasnovana na perekladi Martina Lyutera nimeckoyu movoyu Vona bula opublikovana v 1550 pershim tirazhem v 3000 primirnikiv druge vidannya vijshlo 1589 godu Na vidminu vid katolicizmu lyuteranska cerkva ne vvazhaye sho tradiciya ye nosiyem Slova Bozhogo abo sho lishe gromadi yepiskopa Rimu dovireno tlumachiti Slovo Bozhe Reformaciya u Shveciyi rozpochalasya z Olausa ta brativ yaki pislya navchannya u Nimechchini prinesli Reformaciyu do Shveciyi Voni priveli Gustava Vazu obranogo korolem u 1523 roci do lyuteranstva Vidmova papi rimskogo dozvoliti zaminu arhiyepiskopa yakij pidtrimav vijska sho vistupili proti Gustava Vazi pid chas Stokgolmskoyi krivavoyi lazni prizvela do rozrivu oficijnih zv yazkiv mizh Shveciyeyu ta papstvom u 1523 Cherez chotiri roki na sejmi u korolyu vdalosya zmusiti sejmu viznati jogo panuvannya nad nacionalnoyu cerkvoyu Korol otrimav u svoye rozporyadzhennya vse cerkovne majno a takozh cerkovni priznachennya ta utverdzhennya duhovenstva Hocha ce faktichno dalo oficijnu sankciyu lyuteranskim ideyam lyuteranstvo ne stalo oficijnim do 1593 roku U cej chas ogolosiv Svyate Pismo yedinim oriyentirom u viri a chotiri dokumenti buli prijnyati yak virni ta avtoritetni tlumachennya slova Bozhogo Apostolskij Simvol viri Nikejskij Simvol viri Afanasijskij Simvol viri ta nezminene Augzburzke virospovidannya 1530 Pereklad pershogo en Mikaelya Agrikoli bulo opublikovano 1548 roku Kontrreformaciya ta protirichchya Pislya smerti Martina Lyutera v 1546 rozpochalasya Shmalkaldenska vijna yak konflikt mizh dvoma nimeckimi lyuteranskimi pravitelyami v 1547 roci Nezabarom do vijni priyednalisya vijska Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi yaki zavoyuvali chleniv Shmalkaldskoyi ligi i uklali en za rezultatami yakoyi rozpochalisya masovi utiski i goninnya suproti bagatoh nimeckih lyuteran Religijna svoboda v deyakih regionah bula zabezpechena dlya lyuteran 1552 roku a takozh vidpovidno do yuridichnogo principu Cuius regio eius religio religiya pravitelya povinna bula diktuvati religiyu kerovanih ta polozhennyami obmezhena religijna terpimist Augzburzkogo miru Tochna kopiya Hundskirku U seredini XVI stolittya u lyuteranstvi viruvali religijni superechki mizh ta Vreshti vse zavershilosya spilnoyu zgodoyu yaku sformuvali u Formuli zlagodi Velika kilkist politichno ta religijno vplivovih lideriv zibralisya razom obgovorili ta virishili vishepostavleni pitannya yaki buli superechlivimi na pidstavi Pisannya vnaslidok chogo z yavilasya Formula yaku pidpisali ponad 8000 lideriv Kniga Zlagodi zaminila bilsh ranni nepovni zbirki doktrin ob yednavshi vsih nimeckih lyuteran odnakovoyu doktrinoyu i zapochatkuvavshi period lyuteranskoyi ortodoksiyi U krayinah de derzhavnoyu religiyeyu buv katolicizm lyuteranstvo oficijno vvazhalosya nezakonnim hocha praktikovalosya po riznomu Do kincya kontrreformaciyi deyaki lyuterani poklonyalisya tayemno napriklad u Hundskirku sho perekladayetsya yak sobacha cerkva abo sobachij vivtar kameni dlya prichastya u formi trikutnika v kanavi mizh hrestami v Paternioni Avstriya Koronovana zmiya mozhlivo ye alyuziyeyu na Ferdinanda II imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi a sobaka mozhlivo poznachaye Petra Kaniziya Insha postat zobrazhena u viglyadi ravlika sho nese cerkovnu vezhu mozhlivo ye metaforoyu protestantskoyi cerkvi Takozh na kameni zobrazheno chislo 1599 ta fraza yaka perekladayetsya yak tak potraplyaye u svit Lyuteranska ortodoksiya Istorichnij period lyuteranskoyi ortodoksiyi dilitsya na tri chastini Rannya ortodoksiya 1580 1600 Visoka ortodoksiya 1600 1685 ta piznya ortodoksiya 1685 1730 Lyuteranska sholastika postupovo rozvivalasya osoblivo dlya superechok z yezuyitami i ostatochno utverdilasya zavdyaki en en yavlyaye soboyu kulminaciyu sholastichnoyi paradigmi v ortodoksalnomu lyuteranstvi Sered inshih ortodoksalnih lyuteranskih teologiv en Egidij Gunnij en en en en en en en ta en Blizhche do kincya Tridcyatirichnoyi vijni duh kompromisu yakij sposterigavsya u Filippa Melanhtona znovu pidnyavsya pid chas sluzhbi v en i osoblivo u bogoslov yi viklikavshi sinkretichni superechki Inshim bogoslovskim pitannyam buv kripto kenotichnij spir Piznyu ortodoksiyu rozdirav vpliv racionalizmu filosofiyi zasnovanoyi na rozumi i piyetizmu vidrodnickogo ruh v lyuteranstvi Pislya stolittya zhittyezdatnosti piyetistski bogoslovi en ta en poperedzhali sho ortodoksiya virodilasya v bezgluzdij intelektualizm ta formalizm a ortodoksalni bogoslovi vvazhali emocijnu ta sub yektivnu spryamovanist piyetizmu vrazlivoyu dlya racionalistichnoyi propagandi U 1688 roci finskij radikalnij en probig golyaka centralnim prohodom soboru Turku vikrikuyuchi sho ganba finskih svyashennosluzhiteliv bude rozkrita yak jogo ninishnya ganba Ostannim vidomim ortodoksalnim lyuteranskim teologom do racionalistichnogo Aufklarung abo Enlightenment buv en Piznij ortodoksalnij teolog en brav uchast u polemici proti piyetizmu Serednovichni en tradiciyi prodovzhilisya u robotah en en ta en Piyetizm stav supernikom ortodoksiyi ale prijnyav deyaki tvori ortodoksalnih teologiv vklyuchayuchi Arndta en ta en Racionalizm Filosofi racionalisti z Franciyi ta Angliyi mali velicheznij vpliv u XVIII stolitti poryad z nimeckimi racionalistami Kristianom Volfom Gotfridom Lejbnicem ta Immanuyilom Kantom Yihni roboti prizveli do zrostannya racionalistichnih poglyadiv na shkodu viri v Boga ta zlagodi z Bibliyeyu V 1709 r vistupiv z perestogoyu sho novij racionalistichnij poglyad na svit dokorinno zminiv suspilstvo postavivshi pid sumniv vsi aspekti teologiyi Zamist vrahovuvati avtoritet bozhestvennogo odkrovennya poyasnyuvav vin racionalisti u poshukah istini pokladalisya viklyuchno na svoye osobiste rozuminnya 1717 1786 pastor cerkvi Svyatoyi Katerini sho v Gamburzi napisav ob yemni apologetichni roboti vrozriz perekonannyam racionalistiv vklyuchayuchi bogoslovskij ta istorichnij zahist proti istorichnoyi kritiki Bibliyi Nezgodni lyuteranski pastori chasto zaznavali osudu z boku derzhavnoyi byurokratiyi yaka pochala zajmatisya dozorom za svyashenosluzhitelyami napriklad koli voni jshli v superech racionalistichnim tverdzhennyam pid chas vikladu u parafiyalnij shkoli Vnaslidok vplivu miscevoyi formi racionalizmu zvanoyi do drugoyi polovini XVIII stolittya spravzhnye blagochestya mozhna bulo znajti majzhe viklyuchno u nevelikih piyetistskih konventah Odnak deyaki miryani zberegli lyuteransku ortodoksiyu yak vid piyetizmu tak i vid racionalizmu vikoristovuyuchi stari katehizi zbirki gimniv postili ta pobozhni tvori u tomu chisli napisani ta Rivajvelizm Olbers odin iz korabliv sho perevoziv starih lyuteran do Zahidnoyi pivkuli U 1806 roci vtorgnennya Napoleona do Nimechchini spriyalo rozvitku racionalizmu ta oburilo nimeckih lyuteran probudivshi v narodi bazhannya zberegti teologiyu Lyutera vid racionalistichnoyi zagrozi Ti hto asociyuvavsya z cim probudzhennyam vvazhali sho rozum nedostatnij i vkazuvali na vazhlivist emocijnogo religijnogo dosvidu Najvidomishij protivnikom buv Jogan Georg Gaman miryanin doslidnik M Lyutera sho proslavivsya volevim protistoyannyam racionalizmu i pragnuv vidrodzhennya vidomogo yak Erweckung chi Awakening Vinikali neveliki grupi chasto v universitetah yaki prisvyachuvali sebe vivchennyu Bibliyi chitannya pobozhnih tvoriv ta zboriv probudzhennya Hocha na pochatku cogo probudzhennya sposterigalasya silna tendenciya do romantizmu patriotizmu i dosvidu blizko 1830 akcent probudzhennya zmistivsya na vidnovlennya tradicijnoyi liturgiyi doktrini i spovidannya lyuteranskoyi cerkvi v rusi Ce probudzhennya ohopilo vsyu Skandinaviyu razom z Islandiyeyu Vono rozvinulosya z nimeckogo neolyuteranstva ta piyetizmu Danskij pastor i filosof Nikolaj Frederik Severin Grundtvig zminiv cerkovne zhittya po vsij Daniyi cherez reformatorskij ruh sho rozpochavsya 1830 roku Vin takozh napisav blizko 1500 gimniv u tomu chisli en U Norvegiyi en svitskij vulichnij propovidnik nagoloshuvav na duhovnoyi disciplini i zapochatkuvav en za yakim pishlo Dzhonsonivske probudzhennya en u derzhavnij cerkvi Ce probudzhennya pidnyalo zrostannya inozemnih misij u Norvegiyi dlya nehristiyan na novu visotu yaku z togo chasu nikoli ne bulo dosyagnuto U Shveciyi Lars Levi Lestadius pochav ruh Laestadian yakij nagoloshuvav na moralnu reformu U Finlyandiyi fermer Paavo Ruotsalajnen rozpochav Finske probudzhennya koli vin pochav propoviduvati pro pokayannya ta molitvu U 1817 roci Fridrih Vilgelm III Prusskij nakazav lyuteranskij ta reformatskij cerkvam na svoyij teritoriyi ob yednatisya utvorivshi Prusskij soyuz cerkov Ob yednannya dvoh gilok nimeckogo protestantizmu viklikalo rozkol starih lyuteran Bagato lyuterani zvani starimi lyuteranami virishili zalishiti derzhavni cerkvi popri tyuremne uv yaznennya i vijskovu silu Deyaki utvorili nezalezhni cerkovni organizaciyi abo vilni cerkvi u sebe vdoma a inshi poyihali do SShA Kanadi ta Avstraliyi Analogichne zakonodavche zlittya v Sileziyi sponukalo tisyachi lyudej priyednatisya do starolyuteranskogo ruhu Superechka pro ekumenizm zatmarila inshi rozbizhnosti u nimeckomu lyuteranstvi Popri politichne vtruchannya u cerkovne zhittya miscevi ta nacionalni lideri pragnuli vidnoviti ta onoviti hristiyanstvo Neolyuteranin i lider starolyuteranskoyi vilnoyi cerkvi vidpravlyali molodih lyudej za kordon sluzhiti pastorami dlya amerikanciv nimeckogo pohodzhennya a Vnutrishnya misiya ruh Laestadian zoseredilasya na onovlenni situaciyi vdoma Jogann Gotfrid Gerder superintendant u Vejmari ta chastina ruhu Vnutrishnoyi misiyi priyednavsya do romantichnogo ruhu z jogo pragnennyam zberegti lyudski emociyi ta dosvid vid racionalizmu hoch i viris reformatom u molodosti perekonavsya v istinnosti istorichnogo lyuteranstva Vin ocholiv neolyuteransku bogoslovsku Repristinaciya yaka vistupala za povernennya do ortodoksalnih bogosloviv XVII stolittya ta proti suchasnoyi bibliyistiki Buduchi redaktorom periodichnogo vidannya Evangelische Kirchenzeitung vin peretvoriv jogo na golovnu oporu neolyuteranskogo vidrodzhennya ta vikoristav dlya napadok na vsi formi teologichnogo liberalizmu ta racionalizmu Hocha za sorok rokiv svogo perebuvannya na choli vidrodzhennya vin otrimav veliku kilkist naklepiv i gluzuvan vin nikoli ne zdavav svoyih pozicij She odniyeyu siloyu reform stav teologichnij fakultet universitetu Erlangena v Bavariyi Tam profesor Adolf fon Harles hocha ranishe vin buv prihilnikom racionalizmu ta nimeckogo idealizmu zrobiv Erlangen magnitom dlya teologiv oriyentovanih na vidrodzhennya Nazvani Erlangenskoyu bogoslovskoyu shkoloyu voni rozrobili novu versiyu Vtilennya yaka na yihnyu dumku pidkreslyuvala lyudyanist Isusa krashe nizh ekumenichni virovchennya Yak bogoslovi voni vikoristovuvali suchasni istoriko kritichni ta gegelivski filosofski metodi zamist togo shob namagatisya vidroditi ortodoksiyu XVII stolittya en ocholyuvav en Popri yudejske pohodzhennya vin buv hreshenij yak hristiyanin u vici 19 rokiv pid vplivom lyuteranskoyi shkoli yaku Fridrih vidviduvav Buduchi liderom en prusskoyi politichnoyi partiyi vin vistupav za bozhestvenne pravo koroliv vladu dvoryanstva ta yepiskopalne upravlinnya cerkvoyu Razom iz en ta en vin vistupav za ugodu z Rimo katolickoyu cerkvoyu shodo avtoritetu institucijnoyi cerkvi diyevosti tayinstv ex opere operato ta bozhestvennoyi vladi duhovenstva Odnak na vidminu vid katolikiv voni takozh zaklikali do povnoyi zgodi z Knigoyu Zlagodi Bogosluzhinnya finskih lyuteran Neolyuteranskomu ruhu vdalosya upovilniti rozvitok sekulyarizmu i protistoyati ateyistichnogo marksizmu ale vin ne dosyag osoblivogo uspihu v Yevropi Vin chastkovo dosyagl uspihu v prodovzhenni pragnennya piyetistskogo ruhu vipraviti socialni pomilki i zosereditisya na individualnomu zvernenni Neolyuteranskij zaklik do onovlennya ne zmig dosyagti shirokogo narodnogo viznannya tomu sho vin yak rozpochavsya tak i prodovzhivsya pidnesenim idealistichnim romantizmom yakij ne vzhivavsya z dedali bilsh industrializovanoyu ta sekulyarizovanoyu Yevropoyu U krashomu razi robota miscevih lideriv prizvodila do togo sho v okremih rajonah vidbuvalosya aktivne duhovne onovlennya ale zagalom lyudi u lyuteranskih rajonah prodovzhuvali dedali bilshe viddalyatisya vid cerkovnogo zhittya Krim togo ruhi vidrodzhennya podilyalisya za filosofskimi tradiciyami Repristinska shkola ta stari lyuterani shilyalisya do kantianstva todi yak Erlangenska shkola prosuvala konservativnu gegelyansku perspektivu Do 1969 roku Manfrid Kober skarzhivsya sho nevira lyutuye navit u nimeckih lyuteranskih parafiyah U svitiZa danimi na 2019 rik u sviti nalichuyetsya ponad 77 miljoniv lyuteran Ponad 32 miljoni z nih zhivut u Yevropi ale voni prisutni i na inshih kontinentah yak vnaslidok emigraciyi z yevropejskogo kontinentu tak i vnaslidok misij U Yevropi lyuteranstvo ye dominuyuchoyu konfesiyeyu u Shveciyi Daniyi Norvegiyi Islandiyi Finlyandiyi Estoniyi Latviyi ta pivnichnij Nimechchini U 2010 roci perevazhna bilshist lyuteran ponad 70 5 miljoniv osib 95 04 nalezhali do cerkov pov yazanih iz Vsesvitnoyu lyuteranskoyu federaciyeyu Vsesvitnya lyuteranska federaciya bula zasnovana u 1947 roci i nalichuye 145 cerkov chleniv iz 98 krayin Shtabkvartira VLF znahoditsya u Zhenevi Prezidentom Vsesvitnoyi lyuteranskoyi federaciyi ye prepodobnij yepiskop Yevangelichno lyuteranska cerkva v Jordaniyi ta Svyatij Zemli Isnuyut takozh dvi inshi lyuteranski mizhnarodni mizhcerkovni organizaciyi Mizhnarodna lyuteranska rada ta Konfesijna yevangelichno lyuteranska konferenciya Nevelika kilkist lyuteran nalezhit do cerkov yaki ne pov yazani z zhodnoyu z cih organizacij Vsesvitnya lyuteranska federaciya u 2020 roci opublikuvala statistichni dani pro lyuteranstvo za 2019 rik Pri yih interpretaciyi vazhlivo vrahovuvati rizni metodiki yaki vikoristovuyut rizni cerkvi dlya viznachennya kilkosti viruyuchih vidsutnist onovlennya deyakih danih ta administrativni zmini U cij statistici lyuterani takozh vklyuchayut viruyuchih cerkov Yevangeliyi Deyaki z cih danih predstavleni v tablicyah nizhche Kilkist lyuteran za materikami Afrika 28 106 430 Aziya 12 407 069 Yevropa 32 565 724 Latinska Amerika i Karibi 755 924 Pivnichna Amerika 3 658 842 Vsogo 77 493 989 Kilkist lyuteran po krayinam Krayini Kilkist Nimechchina 10 814 631 Efiopiya 10 404 128 Tanzaniya 7 916 253 Shveciya 5 900 000 Indoneziya 5 705 589 Indiya 4 386 957 Daniya 4 339 511 Finlyandiya 3 800 000 Norvegiya 3 746 308 SShA 3 563 842 Poshirennya Cya karta pokazuye de chleni cerkov chleniv VLF perebuvali v 2013 roci Chlenstvo Lyuteranskoyi Vsesvitnoyi Federaciyi za krayinami u 2013 roci Bilshe nizh 10 miljoniv Bilshe nizh 5 miljoniv Bilshe nizh 1 miljoniv Bilshe nizh 500 tisyach Bilshe nizh 100 tisyachV UkrayiniNa sogodni v Ukrayini isnuyut kilka lyuteranskih denominacij Odnimi z najbilshih ye Ukrayinska Lyuteranska Cerkva ULC ta Nimecka Yevangelichno Lyuteranska Cerkva Ukrayini NYeLCU ULC poyednuye lyuteranske virovchennya z tradicijnim dlya ukrayinciv shidnim obryadom zberigayuchi takim chinom ne lishe bogosluzhbovi tradiciyi a j arhitekturnu spadshinu hramiv vizantijskogo zrazka Cerkva ye konservativnoyu i ne pidtrimuye zv yazkiv z inshimi konfesiyami sho mayut vidminnosti u virovchenni NYeLCU maye decentralizovanu strukturu tomu liturgiya v okremih gromadah vidbuvayetsya vidpovidno do demokratichnogo viboru miryan Cherez neveliku kilkist lyuteran v Ukrayini porivnyano z Nimechchinoyu NYeLCU ne maye tristupenevoyi iyerarhiyi i obhoditsya lishe pastorami ta yepiskopom Zagalom lyuteranstvo v Ukrayini maye konservativni risi zhinoche sluzhinnya zaboronene ne kazhuchi vzhe pro toleruvannya odnostatevih shlyubiv PrimitkiMcHugh John Lutheranism The Catholic Encyclopedia Vol 9 New York Robert Appleton Company 1910 Bolls Bible Bolls Bible angl Procitovano 27 serpnya 2022 Universal Digital Library 1927 The Concordia Cyclopedia The Handbook Of Religious Information With Special Reference To The History Doctrine Work And Usages Of The Lutheran Church Concordia Publishing House Osterreichische Zeitschrift fur Volkskunde nim 1697 LiteraturaUkrayinskoyu movoyu Lyubashenko V I Istoriya protestantizmu v Ukrayini Lviv Prosvita 1995 S 286 Sho take lyuteranstvo Kiyiv Duh i Litera 2021 S 232 German Zasse Hto taki lyuterani Kiyiv ULC 1997 S Mihajlo Cherenkov Vidkritij protestantizm Kiyiv 2017 80 s Inshimi movami James Aitken Wylie The History of Protestantism London Cassell and Company 1899 635 angl Hans Christian Knuth Anselm Schubert Christoffer Hinrich Grundmann Friederike Nussel Luthertum Lutheraner In Religion in Geschichte und Gegenwart RGG 4 Auflage Band 5 Mohr Siebeck Tubingen 2002 Sp 608 620 nim Gunther Gassmann Lutherische Kirchen In Theologische Realenzyklopadie TRE Band 21 de Gruyter Berlin New York 1991 nim Werner Elert Morphologie des Luthertums 2 Bande Verbesserter Nachdruck der 1 Auflage Beck Munchen 1958 nim Thomas Kaufmann Erloste und Verdammte Eine Geschichte der Reformation Beck Munchen 2016 nim Vilmos Vajta Hrsg Die evangelisch lutherische Kirche Vergangenheit und Gegenwart Evangelisches Verlagswerk Stuttgart 1977 nim Wolfgang E J Weber Luthers bleiche Erben Kulturgeschichte der evangelischen Geistlichkeit des 17 Jahrhunderts De Gruyter Oldenbourg Berlin Boston 2017 nim BibliografiyaLyubashenko V I Lyuteranstvo 16 veresnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2009 T 6 La Mi S 393 ISBN 978 966 00 1028 1 Lyubashenko V I Lyuteranstvo 16 veresnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2001 2023 ISBN 966 02 2074 X Lyuteranstvo 17 listopada 2016 u Wayback Machine Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 2001 T 3 K M 792 s ISBN 966 7492 03 6 McHugh John Lutheranism 27 veresnya 2020 u Wayback Machine The Catholic Encyclopedia Vol 9 New York Robert Appleton Company 1910 PosilannyaReligijno informacijna sluzhba Ukrayini Ukrayinska Lyuteranska Cerkva Nimecka yevangelichno lyuteranska cerkva Ukrayini