Като́лицька це́рква в Білору́сі — друга християнська конфесія Білорусі. Складова всесвітньої Католицької церкви, яку очолює на Землі римський папа. Керується конференцією єпископів. Станом на 2004 рік у країні нараховувалося близько 1 030 000 католиків (9,99% від усього населення). Існувало 4 діоцезій, які об'єднували 402 церковних парафій. Кількість священиків — 371 (з них представники секулярного духовенства — 214, члени чернечих організацій — 157), постійних дияконів — 0, монахів — 207, монахинь — 354.
![]() Католицька церква в Білору́сі | |
---|---|
![]() | |
Тип | d |
Класифікація | Католицька церква |
Теологія | Католицьке богослов'я |
Структура | Дієцезії: 4 |
Парафії | 402 |
Учасники | 1 030 000 осіб (2004; 9,99%) |
Священики | 371 (2004) |
|
Станом на 31 квітня 2013 року в країні налічувалося 4 дієцезії, до яких входила 621 парафія та більше 450 католицьких храмів. У парафіях працювало 407 священників, з яких 168 (41 %) — іноземні громадяни (у тому числі 161 з Польщі). Також діяли дві вищі духовні семінарії у Гродно і Пінську (Берестейська область) та катехитична колегія у Барановичах (Берестейська обл.). Окрім цього існувала одна римо-католицька митрополія.
Католицьке духовенство у країні представлене 6 єпископами та 450 священиками. Загальна кількість католиків римського обряду — 1,4 млн, а візантійського — біля 3 тис. осіб, що складає 15 % населення країни. Найбільше вірян проживає на заході країни (передусім у Гродненській області, де вони становлять більше 60 % місцевого населення), хоча католицькі общини існують по всій території Білорусі.
Історія
Раннє Середньовіччя
Появу християнства у цих місцях дослідники пов'язують з варягами, котрі налагодили торговий шлях «із варягів у греки». Імовірно, наприкінці ІХ століття з'явився ще один шлях, завдяки якому християнство дісталося білоруських земель — з Великої Моравії. У 992 році християнство було введено на території Білорусі у своїй початковій формі, — ще до офіційного поділу на православ'я та католицтво. Західнохристиянські настрої також проникали сюди завдяки місіонерам, торговим та економічним зв'язкам з західноєвропейськими країнами.
Початок поширення християнства латинського зразка іноді відносять до межі X—XI століть. Згідно з дослідженнями білоруського історика Андрія Котлярчука, хрещення білоруських земель відбулося у 986 році місіонером Торвальдом Мандрівником, уродженцем Ісландії та «повноважним представником Візантії до руських князів у країнах Східної Балтики». У 986 році він прибув до Полоцька (разом з помічником Стевніром Таргельсоном) і заснував храм та монастир св. Йоана Хрестителя «недалеко від місця під горою під назвою Дрофн».
Зокрема у «Сазі про хрещення» (д.-сканд.: Kristni saga), яка описує події приблизно 1000 року, розповідається про подорож Торвальда, який свого часу приніс християнство до Ісландії, в Єрусалим та Константинополь. На зворотньому шляху Торвальд опинився у Полоцьких землях, де незабаром помер та був похований при храмі св. Йоана Хрестителя. В іншій скандинавській сазі також розповідається про те, що Торвальд заснував при храмі монастир, де й помер.
У 1005 році місцевий князь Святополк заснував у Турові храм за латинським обрядом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcyTDBKeWRXNXZYMjltWDFGMVpYSm1kWEowTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxQ2NuVnViMTl2Wmw5UmRXVnlablZ5ZEM1cWNHYz0uanBn.jpg)
На заході Білорусі християнство проповідував Бруно Кверфуртський, вбитий у 1009 році язичниками «на межі Литви і Русі». Але водночас з цим приблизно у 1010-13 роках до Турова прибула місія колобжегського єпископа Райнберна, запрошеного князем Святополком, який був одружений з дочкою польського короля Болеслава І. Дипломатичної підтримки у Папи Григорія VII шукав вигнаний у 1068 році великий князь київський і князь турівський Ізяслав Ярославич, а згодом його син Ярополк 17 квітня 1075 року отримав від Григорія VII буллу на велике княжіння у Києві (події 1075 року зображені у мініатюрах Трірського псалтиря).
Розбрат між Римською та Константинопольською церквами у XI-XII ст. істотно не вплинув на ситуацію на білоруських землях. Зокрема, коли ксьондз Мейнард, який прибув з Бременської дієцезії, у 1186 році попросив дозволу на проповідування християнства серед лівів у полоцького князя Володимира, останній не лише дозволив це, а й обдарував Мейнарда коштовними подарунками.
Заснована на початку XIII ст. Ризька дієцезія здійснювала великий вплив на релігійні стосунки у регіоні. У 1240-60-х роках (або навіть раніше) у полоцьких володіннях вже існували дві дієцезії, підпорядковані з 1255 року митрополичій кафедрі у Ризі: Руське єпископство у Полоцьку та Селонське — у залежній від Полоцьку Селонській землі.
Велике Князівство Литовське
У 1250-х роках відбулося перше призначення римо-католицького єпископа на білоруських землях після того, як великий князь Литовський Міндовг прийняв хрещення за католицьким обрядом та королівську корону. Разом з ним хрестилися його дружина Морта та 600 підданих. Новоствореному королівству надавався привілей на підпорядкування єпископства безпосередньо Папі. Межі єпископства відповідали державним кордонам Великого Князівства Литовського, а єпископами призначили [be-tarask] та Християна. При Міндовгу було створено інші єпископські кафедри та збудовано декілька костелів, також вступили в силу закони домініканців і францисканців. Але на початку 1260-х років дієцезія припинила своє існування, а єпископ Християн від'їхав до Німеччини. До 1387 року ВКЛ не мало територіальної організації Римо-католицької церкви.
У 1320-х роках німецькі домініканці та францисканці мали по монастирю у Вільні і Новогрудку. Католицькі ченці були при дворах великих князів Вітеня та Гедиміна. У 1360-х роках католицтво прийняв син великого князя Кейстута Товтивіл.
Католицизм почав активно поширюватися у ВКЛ завдяки великому князю Литовському Ягайлу. У 1386 році, згідно з угодою, укладеною з Польщею, він охрестився за католицьким обрядом і прийняв ім'я Владислава, ставши таким чином королем Польщі. Окрім того, у католицтві були передусім охрещені язичники зі знаті Жемайтії та Аукштайтії (зараз Литовська Республіка) і для католиків почали надаватися привілеї. З часом більша частина знаті (шляхти) прийняла католицтво, тоді як більшість простого населення лишилось православним.
Згодом було засновано 7 парафій (у тому числі у Вільні, [be-tarask], Гайні та Креві). У 1387 році було засновано Віленську дієцезію, яку наступного року затвердив Папа. Територія єпископства охоплювала балтійські та велику частину білоруських земель окрім південно-східних з Брестом та Пінськом, які входили до складу Володимирської дієцезії з центром у Володимирі-Волинському. У першій чверті XV століття Віленське та Жемайтійське єпископства (утворене 1417 року) були підпорядковані гнезненському архієпископу у Польщі, а Володимирське єпископство у 1425 році об'єдналося з Луцьким. З 1613 року на східних землях існувало Смоленське єпископство (канонічне у 1636—1798 рр.). До 1430 року виникло ще 20 парафій: у 1772 році у Віленській дієцезії їх було 429, а філіальних костелів та публічних каплиць — 192. Головним патроном Віленського єпископства проголосили святого княжича Казимира.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkyTHlWRU1DVTVNeVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxPVUVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWtKZkpVUXdKVUUwSlVRd0pVSXdKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpFSlVReEpUaENKVVF3SlVJNVh6QXhMbXB3Wnk4eU1qQndlQzBsUkRBbE9UTWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqUWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pUbEJKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDWHlWRU1DVkJOQ1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFpVkVNQ1ZDT1Y4d01TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Наприкінці XV—XVI ст. Католицька церква на території Білорусі переживала кризу і частково втратила свої позиції у період Реформації. Для подолання кризи було проведено церковну реформу, яка зародилась у чернечому товаристві, була підтримана Ватиканом і санкціонована Тридентським собором. Найбільше уваги приділялося питанням підвищення рівня освіченості священиків та дисципліни. У парафіях ксьондзи мали вести метричні книги, організовувати паломництва, створювати католицькі братства, шпиталі, початкові школи та бібліотеки. У 1596 році було укладено Берестейську унію. Після цієї події, а також після розширення привілеїв для католиків та появі у Речі Посполитій єзуїтів, кількість навернутих до католицтва збільшилась. Єзуїти організовували школи, які давали якісну освіту для дітей усіх конфесій. У Великому князівстві Литовському єзуїти також вдавалися до місіонерської діяльності (переважно серед магнатів і шляхти), організовували публічні виступи, диспути та різні театральні вистави..
На білоруських землях головну роль у поширенні католицтва відігравали чернечі ордени. Орденських священиків було більше, аніж дієцезійних; також вони представляли усі групи чернечих організацій. У 1772 році на території Білорусі діяли монастирі 27 орденів (19 чоловічих і 8 жіночих), а найбільше ченців було у жебрацьких орденах (августинці, цистерціанці, домініканці, кармеліти, францисканці). У XVI—XVIII ст. з'явилися нові ордени: боніфратри, єзуїти, маріани, місіонери, піари, тринітарії тощо. Більшість монастирів знаходилася у містах. Також діяло близько 150 уніатських базиліанських монастирів та близько 160 католицьких. Визначним осередком чернечого життя було Вільно, яке у 1772 році посідало перше місце у Речі Посполитій за кількістю орденських священиків (774 особи) і третє — за кількістю монастирів (22). Наприкінці XVIII ст. близько 80 % населення Білорусі були уніатами і близько 15 % — католиками.
Діяльність Римо-католицької церкви на території Білорусі поширювала вплив традицій західної Європи і залишила помітний слід у історії та культурі країни: сприяла розвитку навчальних установ та книгодрукування, формуванню наукових кадрів. У галузі мистецтва вона принесла культуру бароко, розвивала традицію шкільних театрів, григоріанських співів, вокально-інструментальної музики. З ченців походили й такі науковці та діячі культури, як Францішек Богомолець, , [be-tarask], Альберт Коялович, , [be-tarask], [be-tarask], Мартин Почобут-Одляницький, Мацей Сарбевський, Єронім Стройновський, , Станіслав Боніфацій Юндзіл та інші.
Російська імперія
Після першого поділу Речі Посполитої у 1772 році до Російської імперії відійшла територія, на якій проживало близько 100 тисяч римо-католиків. 22 листопада 1773 року російська імператриця Катерина ІІ без узгодження з Римом створила Білоруську дієцезію з центром у Могильові, поставивши на її чолі єпископа Станіслава Богуша-Сестренцевича. Цій дієцезії підкорялися усі парафії Російської імперії. У результаті довгострокових перемовин зі Святим Престолом замість Білоруської дієцезії 17 січня 1783 року була створена Могильовська архідієцезія, затверджена буллою Папи Пія VI від 15 квітня 1783 року.
Станом на 1791 рік на території Великого князівства Литовського (без східних районів, включених до складу Російської імперії) католики латинського обряду становили 38 % населення, а греко-католики (католики грецького обряду) — ще 39 %. Найбільше римо-католицьких парафій знаходилось у повітах (за новим адміністративним поділом): Ошмянському (62), Гродненському (49), Брестському (40), Новогрудському (29), Лідському (24) та Мінському (20), а найменше — у Мозирському (2), Річицькому (2) та Пінському (3).
Після третього поділу Речі Посполитої у 1795—1798 рр. замість скасованої Віленської діяла з центром у Вільні. У 1798 році Віленську дієцезію було відновлено; до її юрисдикції входили західні білоруські землі. У 1795—1798 рр. здійснювалася спроба створення Пінської дієцезії, згодом скасованої папським нунцієм [ru] як неканонічно утвореної; 1798 року було створено [be-tarask] . Загалом станом на 1798 рік у Російській імперії було 6 римо-католицьких дієцезій, три з яких — Віленська, Могильовська та Мінська — охоплювали територію Білорусі. Уряд Російської імперії не визнав розпуску ордену єзуїтів у 1773 році, тому колегіуми в Полоцьку, Могильові, Мстиславлі та Орші продовжували працювати.
26 лютого 1797 року для керування Римо-католицькою церквою створено департамент із католицьких справ при Юстиц-колегії Ліфляндських, Естляндських та Фінляндських справ, які 26 січня 1798 року були виділені окремо. У 1801 році замість департаменту засновано римо-католицьку духовну колегію — найвищу римо-католицьку установу Російської імперії, якій були підпорядковані усі начальники, установи та священицтво. Проти повноважень колегії виступали єпископи та Ватикан, зазначаючи, що така установа зменшує права єпископів та суперечить вченню церкви. У 1847 році у конкордаті між Росією та папством були затверджені межі та кількість дієцезій, а права римо-католицької колегії обмежувалися до установи-посередника між урядом і єпископами та керівника майнових справ.
Значна частина католицького духовенства підтримала Польське повстання 1830—1831 рр.: за підрахунками О. В. Карпович, у повстанні брали участь 136 представників католицького духовенства з Вітебської, Гродненської, Мінської та двох повітів (Браславського та Ошмянського) Віленської губерній. Переважна більшість з них (132 особи) були з Мінської, Гродненської та білоруських повітів Віленської губерній, у той час як із Вітебської губернії лише 4 представники католицького духовенства долучилися до повстання, а з Могильовської губернії взагалі жодного. Деякі католицькі ченці навіть узяли до рук зброю, інші служили капеланами у партизан; ксьондзи формували озброєні військові загони. Активність католицького духовенства різко контрастувала з пасивністю православного — всього в Білорусі у повстанні брали участь 162 священика, лише один з яких був православним.
Участь католицького священицтва в антиросійських повстаннях призвела до репресій проти Католицької церкви. У період 1830—1870 рр. були зачинені майже всі католицькі монастирі та навчальні заклади через звинувачення ченців та священиків у нелояльності. Монастирі, які залишилися, було виведено з підпорядкування провінціалів і передано під безпосереднє керівництво місцевим єпископам (жіночі) чи представникам білого священицтва, яких затверджував міністр внутрішніх справ за представленням єпископів (чоловічі, з 1842 р.). У 1839 році унію було ліквідовано і почалося примусове переведення населення до православ'я. Усіх католиків було оголошено «поляками», а православних — «росіянами». Чисельність католицького населення латинського обряду дещо збільшилася (до 20 %) за рахунок переходу до нього греко-католиків.
У 1866 році російський уряд перестав виконувати умови конкордату: права колегії було знову розширено (хоча її колишнє положення не відновилося). У 1869 році було ліквідовано Мінську дієцезію: її територію було приєднано до Віленської, а у 1883 році — до Могильовської. Була скасована і Кам'янецька дієцезія. Білоруські губернії увійшли до складу двох дієцезій — Віленської (Віленська і Гродненська губернії) та Могильовської, до якої, окрім Вітебської, Могильовської, Мінської та Смоленської, увійшли всі великоросійські губернії (за винятком Саратовської, Самарської і Астраханської), Велике Князівство Фінляндське та Остзейський край (за винятком Курляндської губернії).
Римська курія не погодилась з таким поділом, вважаючи його незаконним. У 1875 році папство визнало римо-католицьку духовну колегію, але лише як установу, яка завідує адміністративно-господарчими справами. Вона складалася з двох членів (під керівництвом могильовського архієпископа) та 12 засідателів. У 1883 році Папа Римський уклав нову угоду з російським урядом та доручив управління костелами колишньої Мінської дієцезії могильовському архієпископу.
Духовну освіту наприкінці XVIII — першій пол. XIX ст. римо-католицьке духовенство Білорусі отримувало у Римі, , Полоцькій єзуїтській академії та семінаріях у Вільні, Білостоці, Могильові та Мінську. У другій пол. ХІХ ст. у Російській імперії діяв один вищий навчальний заклад — Римо-католицька духовна академія у Санкт-Петербурзі — та середні навчальні заклади — по одній семінарії у кожній дієцезії. Могильовська архідієцезіальна семінарія також знаходилася у Санкт-Петербурзі; у 1881 році серед її вихованців були 48 поляків, 26 литовців, 10 білорусів та один німець. У 1872 році в Мінську ксьондз Ф. Сенчиковський заснував училище для костельних органістів. Традиційна діяльність католицького духовенства — виховання громадської молоді — поступово витіснялася після скасування у ХІХ ст. єзуїтських установ, шкіл та колегіумів піарів і домініканців. 10 грудня 1892 року згідно з указом імператора всі училища, які досі лишалися при костелах, були передані міністерству народної освіти на загальних підставах. Видавнича діяльність церкви обмежувалася виданням вказівок для оголошення у костелах та т. зв. латинською мовою (з 1860-х рр. уряд вживав певних заходів, щоб зробити їх російськомовними).
Протягом 1864—1897 років кількість католиків у п'яти губерніях з переважно білоруським населенням виросла з 1333,7 до 1947,6 тисяч, тобто на 46 % (кількість православних за цей же час виросла на 104,4 %). У Віленській губернії кількість католиків зросла з 607,5 до 935,8, у Вітебській — з 230,2 до 357,3, у Гродненській — з 273,1 до 386,5, у Мінській — з 179,9 до 217,9, а у Могильовській — з 43 до 50,1 тисяч осіб. Більш швидкий ріст кількості православного населення частково пояснюється активізацією переходів із католицизму до православ'я після повстання 1863-64 років: православні отримували додаткові права та економічні привілеї. Також відомі випадки примусової зміни конфесії. Низка костелів після повстання було закрито та передано православному духовенству: наприклад, у Гродненському деканаті в 1864 році нараховувалося 25 костелів та каплиць, два роки потому їх лишилося 11, у Слонімському деканаті — 33 і 5, а в Лідському — 20 і 13 відповідно. Вісьмох місцевих ксьондзів, які брали участь у повстанні, було страчено, а ще кілька десятків заслали до Сибіру. Одним із способів здійснення політики русифікації стали спроби заміни в костелах допоміжної польської мови російською. Указ про віротерпимість від 17 квітня 1905 року, який дозволив православним переходити до інших конфесій, зміцнив позиції католицтва у Білорусі: лише за 1905-06 роки з православ'я офіційно перейшли до католицтва 46 503 мешканці Віленської, Вітебської, Мінської, Гродненської та Могильовської губерній.
Також в умовах відносної лібералізації міжконфесійних стосунків поступово почав розвиватися білоруський національний рух, який також підтримувала частина католицького духовенства. Багато діячів білоруського національного відродження на початку ХХ століття були католиками.
Міжвоєнний період
БРСР
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTg0THpoakwwSnBjMnQxY0ZwNVoyMTFiblJNWVhwcGJuTnJhUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Станом на 1917 рік на території сучасної Білорусі налічувалось 456 костелів та 162 каплиці.
Після Жовтневої революції 1917 року радянський уряд ухвалив низку законодавчих актів щодо скасування будь-яких національно-релігійних обмежень і привілеїв, а також щодо позбавлення церкви земельної власності, державних дотацій, прав контролювати шкільну освіту та сімейне життя. В умовах невтручання держави до внутрішньоцерковних справ у листопаді 1917 року було відновлено . Але держава новим законодавством фактично виключила релігію та церкву (у тому числі Католицьку) зі сфери громадсько-політичного життя та почала масштабну атеїстичну пропаганду. У свою чергу Католицька церква ворожо зустріла нову владу та незадоволено сприйняла її соціальні перетворення. В умовах поділу Білорусі між Польщею і БРСР та зміцнення антирелігійної політики останньої діяльність Могильовської архідієцезії і Мінської дієцезії була майже повністю паралізована.
Після закінчення радянсько-польської війни у БРСР почалась організована кампанія по боротьбі з релігією, від якої постраждали і католики. У 1921 році єпископ [ru] був змушений виїхати до Західної Білорусі, де у 1925 році очолив новостворену Пінську дієцезію. 23 червня 1922 року, незважаючи на протести вірян та ноту міністерства закордонних справ Польщі, було відкрито мощі святого Андрія Боболі, які два роки потому були передані до Ватикану. У 1922 році у зв'язку з голодом на Поволжі проводилася конфіскація костельного майна, зокрема, на потреби індустріалізації конфіскувалися дзвони. У Мінську згодом було організовано демонстративний судовий процес над католицьким духовенством, яке опиралося цій експропріації. Також проводилися судові процеси над представниками католицького священицтва, яких звинувачували у контрреволюційній діяльності та шпіонажі на користь Польщі. Відтак у Мінську відбувся суд на групою ксьондзів (Я. Василевський, [be-tarask] та М. Томашевський), які були засуджені до різних строків ув'язнення. У 1923 році в Москві пройшов процес над 14 священиками, двоє з яких були засуджені до розстрілу — ксьондз [be-tarask] та архієпископ [be-tarask] (останнього було помилувано та вислано з СРСР). Велику роль в атеїстичній роботі відіграла Спілка войовничих безбожників, в осередку якої була антикатолицька польська секція. З 1929 року почалась нова хвиля переслідувань, в результаті якої станом на 20 грудня 1936 року закритими у БРСР числилися 95 костелів, а діючими — 18.
Станом на 1939 рік у БРСР було зачинено майже всі католицькі костели, а у десяти формально діючих костелах не було жодного священика. Більшість католицьких священиків було страчено.
Західна Білорусь
У Західній Білорусі, яка опинилась у складі Польщі, Католицька церква навпаки знаходилася у більш сприятливих умовах та займала привілейоване положення: в ході кампанії ревіндикації костели, передані православним наприкінці ХІХ століття, були повернені католикам, а держава сприяла переходу громадян до католицизму. Конституції 1921 та 1935 років визнавали рівність релігій та право на вільне віросповідання, проте польський уряд розглядав Католицьку церкву як опору для проведення своєї політики на «східних кресах». Церква не була відділеною від школи, і тому мала великий вплив на освіту. Костели та монастирі також відкривали школи, піклувалися про дитячі будинки, виховували дітей та молодь у дусі католицтва та відданості польській державі. Майже уся територія Західної Білорусі входила до Віленської митрополії, яка складалася з Віленської архідієцезії і Пінської та .
У середині 1920-х років у Дрогичині та Пінську відкрилися духовні семінарії та відроджувалися монастирі. Активно будувалися нові костели: відтак станом на 1914 рік у Новогрудському повіті було 9 костелів, а на 1939 рік — 37. Нерухоме майно Католицької церкви у Білостоцькому, Віленському, Новогрудському та Поліському воєводствах складало 14 565 га орної землі (без земель, які належали віленському архієпископу та пінському єпископу). Костелам також належали промислові підприємства — невеликі фабрики, заводи, лісопильні, млини тощо. Під впливом церкви знаходився ряд масових організацій, створених з метою укріплення католицтва, виховання у дусі неприйняття більшовизму і комуністичних ідей та змагання з революційним рухом: «Акція католицька», «Зухи», Католицькі союзи жіночої та чоловічої молоді, «Стрільці», «Товариство католицької молоді», «Харцери» та інші. Прихильники білоруського національного руху серед католицького духовенства об'єднувалися у Білоруську Християнську Демократію, діячів та лідерів якої польський уряд однак переслідував. Деякі ксьондзи за власною ініціативою почали регулярно читати проповіді білоруською мовою замість традиційної польської, також почався переклад Біблії білоруською. Цілеспрямована державна підтримка католицизму призвела до збільшення частки католиків на західнобілоруських землях (з 42,7 % у 1921 році до 48 % у 1931 році).
Католицька церква мала свій масовий друк. Для Західної Білорусі здебільшого призначалися видання «Nowo życie», «Słowo», «Gazeta kartuzka». Францисканці під керівництвом Максимілана Кольбе видавали у Гродно часопис «Rycerz Niepokalanej» та газету «Mały dziennik». Після входу Західної Білорусі до складу БРСР радянське законодавство щодо культів поширилось і на нові території. Вплив Католицької церкви різко скоротився, а ксьондзи та ченці також зазнавали репресій.
Друга Світова війна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkyTDB0aGMzcDVjbUZmTWpRd0xtcHdaeTh4T0RCd2VDMUxZWE42ZVhKaFh6STBNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekk1TDBGdWRHOXVhVjlNWlhONlkzcGxkMmxqZWlVeVExOU5TVU5mSlRJNE1qUXdKVEk1TG1wd1p5OHhPREJ3ZUMxQmJuUnZibWxmVEdWemVtTjZaWGRwWTNvbE1rTmZUVWxEWHlVeU9ESTBNQ1V5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Під час Другої Світової війни німецький окупаційний уряд (особливо Вільгельм Кубе) проводив у Білорусі політику лавірування стосовно Католицької церкви. Спочатку окупанти дозволили відродити релігійне життя з метою використати антирадянські настрої вірян та католицьких священиків у своїй пропаганді; однак вони боялися пропольських настроїв. У 1942 році білоруські католики в листі до Кубе просили дозволу на проведення білорусизації Католицької церкви. Частина білоруських ксьондзів (наприклад, Вінцент Годлевський) спробувала співпрацювати з окупаційним урядом, але невдало. Багато ксьондзів брали участь в антифашистському русі, — особливо активним було польське священицтво в Армії Крайовій, яка навіть видавали для капеланів та офіцерів підпільний часопис «Sursum corda». За участь в антифашистському русі більше ніж 100 католицьких священиків (у тому числі [be-tarask], Антоній Лещевич та сестри-) було страчено. Станом на 1945 рік у Білорусі залишилося 325 костелів, а 90 були зруйновані під час війни.
БРСР
Після війни почалась нова хвиля скасування парафій та обмеження діяльності Католицької церкви. Священики масово виїжджали до Польщі, певну частину їх було репресовано. Станом на 1 грудня 1960 року у БРСР існувало 191 католицьке об'єднання зі 102 священиками, а на 1985 рік — 96 об'єднань з 52 священиками. Єпископи у дієцезіях не призначалися. Зв'язки Католицької церкви з Ватиканом було порушено (вони здійснювалися нелегально через єпископат Польщі). Кадри духовенства для Білорусі з 1975 року проходили підготовку у Ризькій католицькій духовній семінарії.
У зв'язку з перебудовою в СРСР і встановленням дипломатичних стосунків з Ватиканом поліпшилася ситуація і в Білорусі. 25 липня 1989 року папа Іван Павло ІІ рукопоклав у єпископи та призначив апостольським адміністратором Мінська та всієї Білорусі Тадеуша Кондрусевича. Таким чином була відроджена . У 1990 році в Гродно було створено католицьку семінарію. У 1991 році була утворена Мінсько-Могильовська архідієцезія (митрополія, у межах Мінської та Могильовської областей) з підпорядкуванням останньої Пінській дієцезії (у межах Брестської та Гомельської областей). 13 травня 1991 року замість Тадеуша Кондрусевича, призначеного апостольським адміністратором європейської частини Росії, Мінсько-Могильовським єпископом став Казимір Свіонтек. 13 квітня 1991 року у межах Гродненської області було створено Гродненську дієцезію, яку очолив Олександр Кашкевич. 27 липня 1991 року було проголошено незалежність Білорусі.
Сучасна Білорусь
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl6TDBGaWNtRjZMbXB3Wnk4eE9EQndlQzFCWW5KaGVpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
5 липня 1992 року створено митрополитальну комісію з перекладу літургійних текстів і релігійної літератури білоруською мовою, завдяки якій до видання було підготовлено основні літургійні тексти та низку інших матеріалів. 11 листопада 1992 року були налагоджені дипломатичні стосунки між Білоруссю та Ватиканом і створено Нунціатуру Святого Престолу в Республіці Білорусь. Першим нунцієм 18 травня 1994 року було призначено архієпископа [ru]. 26 листопада 1994 року Казимір Свіонтек був призначений кардиналом. 15 квітня 1996 року апостольським нунцієм для Білорусі призначено архієпископа Домініка Грушовського. За даними на 2016 рік апостольським нунцієм у Білорусі є Габор Пінтер.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE0TDB0aGVtbHRhWEpmVTNacGIyNTBaV3RmTURNdWFuQm5Mekl5TUhCNExVdGhlbWx0YVhKZlUzWnBiMjUwWld0Zk1ETXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUxTDFSaFpHVjFjM3BmUzI5dVpISjFjMmxsZDJsamVsOXBibDlDWVhKaGJtOTJhV05vYVY4eExtcHdaeTh5TWpCd2VDMVVZV1JsZFhONlgwdHZibVJ5ZFhOcFpYZHBZM3BmYVc1ZlFtRnlZVzV2ZG1samFHbGZNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
У 1998—1999 рр. Апостольською Столицею були названі допоміжні єпископи для Гродненської та Пінської дієцезій, а також для Мінсько-Могильовської архідієцезії (Антоній Дем'янко, Казимір Великоселець та [ru] відповідно). 25 грудня 1999 року було створено [ru] на чолі з Казиміром Свіонтеком (з червня 2006 року її очолює єпископ Олександр Кашкевич). 13 жовтня 1999 року у межах Вітебської області утворена Вітебська дієцезія, першим єпископом якої став Владислав Блін.
30 вересня 2000 року завершив свою роботу Синод Мінсько-Могильовської архідієцезії та Вітебської і Пінської дієцезій — перший Синод за усі післявоєнні роки, який тривав чотири роки. Синод випрацював Статути Римо-католицької церкви за всіма головними напрямами своєї діяльності. 22 листопада 2001 року апостольським нунцієм для Білорусі було акредитовано архієпископа Івана Юрковича, а 15 вересня 2004 року — [be]. 14 червня 2006 року кардинал Свіонтек був звільнений зі всіх своїх посад, окрім посади пінського єпископа; виконувачем обов'язків було призначено Антонія Дем'янка. 21 вересня 2007 року архієпископом-митрополитом Мінсько-Могильовським став Тадеуш Кондрусевич. З 18 по 22 червня 2008 року відбувся візит Державного секретаря Ватикану — кардинала Тарчізіо Бертоне. Архієпископа Тадеуша Кондрусевича 26 лютого 2009 року обрано намісником голови Консультативної міжконфесійної ради при Уповноваженому у справах релігій та національностей. У травні 2009 року відбувся перший в історії візит президента Білорусі до Ватикану, де він зустрівся з Папою Бенедиктом XVI.
Римо-католицька церква здійснює масштабну видавницьку діяльність. Наразі у Білорусі видаються наступні католицькі періодичні видання: часописи «Наша вера» (з 1995 року; Мінськ), «Дыялог» (з 1994 року, Барановичі), «Ave Maria» (з 1994 року, часопис Мінсько-Могильовської архідієцезії), «Ave Maria. Маленькі рыцар Беззаганнай» (Мінськ), «Misericordia» (Гродно) та газети «Слова Жыцця» (Гродно), «Odkupiciel» (Гродно), «Каталіцкія навіны» (з 1995 року, Мінськ-Могильов), «Голас Душы» (Мінськ), «Любите друг друга» (Мінськ). Також функціонує видавництво «Pro Christo», яке випускає релігійну літературу білоруською мовою. У 2011 році Тадеуш Кондрусевич виступив з ініціативою організації в Білорусі трансляцію міжнародного католицького Радіо Марія.
Богослужіння ведуться білоруською та польською мовами. Білоруське радіо щонеділі транслює меси білоруською мовою з архікафедрального костелу Пресвятої Діви Марії у Мінську, а республіканське телебачення показує святкові різдвяні та великодні богослужіння з костелів країни, у ряді випадків проводиться пряме включення фрагментів святкових богослужінь з Ватикану. Католицтво у Білорусі 1 квітня 2008 році брало участь у проведенні телемосту, присвяченого VI Європейському Дню студента, молоді з 14 країн світу та за участі Папи Римського Бенедикта XVI.
Окрім цього щороку проводяться масові паломництва, передусім до с. Будслав Мядельського району (щолипня). В Могильові організовано фестиваль духовної музики «Магутны Божа», а у Вітебській дієцезії з 2005 року проводиться міжнародний фестиваль католицького кіно «Магніфікат». 17 травня 2008 року у Вітебську також було проведено IV Міжнародну науково-практичну конференцію «Проблеми медичної етики у сучасному світі».
Ще церква активно займається благодійністю. У Гомелі створено притулок на 50 осіб, який обслуговується сестрами милосердя ордену Матері Терези. При Конференції католицьких єпископів Білорусі та в усіх дієцезіях діють філіали благодійної організації «Карітас», які надають значну допомогу дітям та бідним.
Католицька церква відіграє важливу роль у релігійному житті країни, являючись другою за кількістю вірян конфесією у Білорусі. Вона підтримує конструктивні відносини з Білоруською православною церквою та іншими конфесіями й релігійними напрямами. Визнання духовної, культурної та історичної ролі Католицької церкви у Білорусі зазначене у преамбулі прийнятого в жовтні 2003 року Закону Республіки Білорусь «Про свободу совісті та релігійні організації». У 2005 році премією Президента Республіки Білорусь «За духовне відродження» було відзначено діяльність священика парафії Святої Анни у с. [be-tarask] Глибоцького району ксьондза [be-tarask], а у 2007 році — діяльність єпископа Вітебської дієцезії Владислава Бліна.
Католики візантійського обряду об'єднані у Білоруську греко-католицьку церкву.
Статистика
За даними на 2009 рік у Білорусі нараховується (за даними самої Католицької церкви) 1 402 605 вірян-католиків (15 % населення країни), які об'єднані у 619 парафій та 4 дієцезії:
- Вітебська дієцезія (137 парафій, 151 тис. вірян)
- Гродненська дієцезія (189 парафій, 630 тис. вірян)
- Мінсько-Могильовська архідієцезія (222 парафії, 610 тис. вірян)
- Пінська дієцезія (71 парафія, 50 тис. вірян)
Традиційно католики переважають серед мешканців Гродненської області, але і в інших частинах країни є доволі розвинута мережа католицьких парафій. Почесний статус малої базиліки присвоєно трьом храмам: костелу Вознесіння Святої Діви Марії (Будслав), собору Святого Франциска Ксаверія (Гродно) та костелу Небовзяття Пресвятої Діви Марії (Пінськ).
За даними на липень 2010 року, представленими апаратом Уповноваженого у справах релігій та національностей Республіки Білорусь, 58,9 % населення вважають себе віруючими. З них 12 % відносять себе до Римо-католицької церкви (тобто 7 % всього населення країни). Згідно з тими ж даними, лише половина католиків регулярно відвідує богослужіння.
За даними довідки про етноконфесійну ситуацію в РБ за 2013 рік в країні діють 479 католицьких храмів; ще 31 храм знаходиться у стадії будівництва.
В останні 20 років кількість парафій Римо-католицької церкви збільшилась у чотири рази; станом на 1 грудня 2009 року у Республіці Білорусь налічувалося 467 парафій (в тому числі у 2008 році зареєстровано 10 парафій, а у 2007 — 17). У країні діють 9 римо-католицьких місій та 9 чернечих спілок (у тому числі одна чернеча спілка, зареєстрована 2009 року). У 2008 році було завершено спорудження двох нових костелів. Рівень забезпеченості римо-католицьких парафій культовими спорудами складає більше ніж 96 % і є найвищим серед усіх конфесій країни. За період з 1988 по 2008 рік держава передала церкві близько 300 об'єктів для релігійних цілей.
У Гродно та Пінську діють дві вищих духовних семінарії (з 1990 та 2001 року відповідно) котрі за час своєї діяльності підготували більше 200 священиків. з 2009 року у Барановичах діє катехетична колегія для мирян. В серпні 2013 року було відкрито Мінську теологічну колегію святого Йоана Хрестителя. Також громадяни Республіки Білорусь направляються для навчання до духовних навчальних закладів інших країн. Студенти духовних семінарій мають відстрочку від призову на військову службу. Згідно з Указом Президента Республіки Білорусь у 2008 році відстрочку надано 56 студентам і священикам, а у 2009 році — 44.
Окрім цього Католицька церква визнана традиційною релігією та звільнена від сплати податків, але в той же час вона не має фінансової підтримки держави. Через нестачу кадрів у країні працює немало представників духовенства з Польщі та інших країн. Так, згідно з довідкою про етноконфесійну ситуацію в Республіці Білорусь у 2013 в країні служать 449 священиків, з них 135 — іноземні громадяни. Відомо про деяких ксьондзів, депортованих з країни за порушення візового режиму та строків перебування в РБ.
Назва конфесії | Берестейська область | Вітебська область | Гомельська область | Гродненська область | Могильовська область | Мінська область | Мінськ | Всього по країні |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Римо-католицька церква | 55 | 92 | 17 | 170 | 23 | 94 | 19 | 470 |
Білоруська греко-католицька церква | 3 | 3 | 1 | 2 | 1 | 1 | 3 | 14 |
Всього | 58 | 95 | 18 | 172 | 24 | 95 | 22 | 484 |
Див. також
Примітки
- Статистика за країною // Catholic-Hierarchy.org.
- Захар Шчарбакоў (31 березня 2013). . БелаПАН. Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 2016-04-1.
- Архів оригіналу за 9 лютого 2014. Процитовано 2 квітня 2018.
- Алесь Жлутка. Пункціры вялікага шляху [ 23 травня 2019 у Wayback Machine.] (біл.)
- Андрэй Катлярчук (21 квітня 2016). . http://catholic.by/. Архів оригіналу за 12 травня 2016. Процитовано 21 квітня 2016.
- . http://catholic.by/. 21 квітня 2016. Архів оригіналу за 18 квітня 2018. Процитовано 21 квітня 2016.
- Іванова Л. Рэлігійнае і культурнае жыццё // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 3.: Беларусь у часы Рэчы Паспалітай (XVII—XVIII стст.). — Мн.: Экоперспектива, 2004. — С. 45-46.
- Марозава С. Рэлігійнае становішча // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 3.: Беларусь у часы Рэчы Паспалітай (XVII—XVIII стст.). — Мн.: Экоперспектива, 2004. — С. 302—304.
- Марозава С. Рэлігійнае становішча // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 3.: Беларусь у часы Рэчы Паспалітай (XVII—XVIII стст.). — Мн.: Экоперспектива, 2004. — С. 308—309.
- Карпович О. В. Участие христианского духовенства Беларуси в освободительном движении 30-х годов XIX века // Вестник Полоцкого государственного университета. Серия A: Гуманитарные науки. — 2011. — № 9. — С. 65
- Карпович О. В. Участие христианского духовенства Беларуси в освободительном движении 30-х годов XIX века // Вестник Полоцкого государственного университета. Серия A: Гуманитарные науки. — 2011. — № 9. — С. 64 — 65
- Літургічною мовою до середини ХХ століття лишалася латина.
- Яноўская В. Канфесіянальная палітыка ўлад // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 4.: Беларусь у складзе Расійскай імперыі (канец XVIII — пачатак XX ст.). — Мн.: Современная школа; Экоперспектива, 2007. — С. 179—183.
- Восович С. М. Основные тенденции и этапы развития культурно-просветительской деятельности Русской православной церкви в Беларуси в 1861—1914 годах // Вестник Полоцкого государственного университета. Серия A: Гуманитарные науки. — 2011. — № 9. — С. 73
- Навіцкі У. Барацьба з рэлігіяй // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 5.: Беларусь у 1917—1945 гг. — Мн.: Экаперспектыва, 2006. — С. 250—255.
- Калинина А. Христианские конфессии Советской Белоруссии в 1929—1939 годах: активные и пассивные формы сопротивления // Государство, религия, Церковь в России и за рубежом. — 2012. — № 3-4. — С. 187
- Вабішчэвіч А. Заходняя Беларусь пад уладай Польшчы. Духоўнае жыццё ва ўмовах паланізацыі // Гісторыя Беларусі: у 6 тт. Т. 5.: Беларусь у 1917—1945 гг. — Мн.: Экаперспектыва, 2006. — С. 438—441.
- Апостольська Нунціатура в Республіці Білорусь [ 6 квітня 2018 у Wayback Machine.](рос.)
- Склад Конференції Католицьких Єпископів Білорусі [ 2 серпня 2012 у Wayback Machine.](рос.)
- Архиепископ Тадеуш Кондрусевич намерен создать в Беларуси католическое радио [ 6 квітня 2018 у Wayback Machine.], (01.06.2011)(рос.)
- . Архів оригіналу за 9 лютого 2014. Процитовано 2 квітня 2018.
- . Архів оригіналу за 18 квітня 2018. Процитовано 6 квітня 2018.
- Державний департамент США. Доповідь про свободу релігії 2010 (створений 17 листопада 2010 року). [ 13 січня 2012 у Wayback Machine.](англ.)
- . Архів оригіналу за 23 вересня 2015. Процитовано 6 квітня 2018.
- Shelton P. Belarus, the Catholic Church in // New Catholic Encyclopedia. Vol. 2. — P. 211—214.
- . Архів оригіналу за 6 квітня 2018. Процитовано 6 квітня 2018.
- . Архів оригіналу за 6 квітня 2018. Процитовано 6 квітня 2018.
- Количество религиозных общин в Республике Беларусь (по состоянию на 1 января 2010 г.) [ 13 липня 2011 у Wayback Machine.](рос.)
Джерела
- Abraham W. Powstanie organizacji Kościoła łacinskiego na Rusi. Lwów, 1904. T. 1.
- Stankiewič A. Rodnaja mowa u światyniach. Wilnia, 1929.
- Długosz I. Dzieje diecezji Smoleńskiej. Lwów, 1937.
- Гарошка Л. Зара хрысціянства на Беларусі // Божым шляхам. 76 — 81 (1957), 21 — 38.
- Чубатий М. Історія християнства на Русі-Україні. Рим — Ню-Йорк, 1965. Т. 1.
- Гребенников Р. В., Таратунский Ф. С. Католицизм в Западной Белоруссии // Католицизм в СССР и современность: материалы научной конференции. Вильнюс, 1971.
- Мараш Я. Н. Ватикан и католическая церковь в Белоруссии (1569—1795). Минск, 1971.
- Ochmański J. Biskupstwo Wileńskie w średniowieczu. Poznań, 1972.
- Мараш Я. Н. Очерки экспансии католической церкви в Белоруссии XVIII в. Минск, 1974.
- Рапов О. М., Ткаченко Н. Г. Документы о взаимоотношениях папской курии с великим киевским князем Изяславом Ярославичем и польским князем Болеславом II Смелым в 1075 г. // Вестник Московского университета. История. 1975. № 5.
- Kumor B. Ustrój i organizacja Kościoła polskiego w okresie niewoli narodowej (1772—1918). Kraków, 1980.
- Мараш Я. Н. Политика Ватикана и католической церкви в Западной Белоруссии (1918—1939). Минск, 1983.
- Куроедов В. А. Религия и церковь в советском обществе. 2 издание. Москва, 1984.
- Докторов В. Г. Католицизм сегодня: некоторые вопросы идеологии. Минск, 1984.
- 600 lat (Archi)diecezji Wileńskiej // Studia Teologiczne. 1987—1988. # 5—6.
- Брайчевский М. Ю. Утверждение христианства на Руси. Киев, 1989.
- Dzwonkowski R., Pałyga I. Za wschodnią granicą. 1917—1993: O Polakach i kościele w dawnym ZSSR. Warszawa, 1993.
- Жлутка А. Лацінская літаратура як феномен беларускай культуры // Спадчына. 1993, № 2.
- Глябовіч А. Касцёл у няволі // Спадчына. 1994. № 1—2.
- Hlebowicz A. Kościoł odrodzony: Katolicyzm w państwie sowieckim, 1944—1992. Gdańsk, 1994.
- Жлутка А. Заходняе хрысціянства на Беларусі // Наша вера. 1997. № 1; 1998. № 1; 1999. № 2—3.
- Канфесіі на Беларусі (канец XVIII-ХХ ст.). Мінск, 1998.
- Dzwonkowski R. Losy duchowieństwa katolickiego w ZSSR, 1917—1939: Martyrologium. Lublin, 1998.
- Kościoł w Rosji i na Białorusi w relacjach duszpasterzy (1892—1926). Kraków, 1999.
- Кулагін А. М. Каталіцкія храмы на Беларусі: Энцыклапедычны даведнік. Мінск, 2001.
- Маслюкоў Т. В. Пытанні храналогіі касцёла на Ніжняй Бярэзіне [ 15 листопада 2012 у Wayback Machine.] // Шацілкаўскія чытанні: матэрыялы II навукова-практычнай канферэнцыі (да 450-годдзя Шацілак) у Светлагорску, 16 красавіка 2010 г. — Светлагорск, 2011, с. 38—50.
- Shipman, Andrew. Ruthenians [ 18 жовтня 2018 у Wayback Machine.] // The Catholic Encyclopedia. Vol. 13. New York: Robert Appleton Company, 1912.
- Lins, Joseph. Lithuania [ 21 жовтня 2018 у Wayback Machine.] // The Catholic Encyclopedia. Vol. 9. New York: Robert Appleton Company, 1910.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Католицька церква в Білорусі
- Статистика за країною [ 18 грудня 2016 у Wayback Machine.] // Catholic-Hierarchy.org.
- Римо-католицька церква у Білорусі [ 24 червня 2009 у Wayback Machine.]
- Апостольська нунціатура у Білорусі [ 30 вересня 2018 у Wayback Machine.]
- [недоступне посилання]
- [недоступне посилання]
- Римо-католицька церква у Білорусі [ 24 червня 2009 у Wayback Machine.] (рос.) (біл.) (англ.) (пол.) (нім.)
- Алесь Жлутка. Пункціры вялікага шляху [ 23 травня 2019 у Wayback Machine.] (біл.)
- http://svetlahorsk.belarda.org/index.php?id=0183 [ 15 листопада 2012 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Kato licka ce rkva v Biloru si druga hristiyanska konfesiya Bilorusi Skladova vsesvitnoyi Katolickoyi cerkvi yaku ocholyuye na Zemli rimskij papa Keruyetsya konferenciyeyu yepiskopiv Stanom na 2004 rik u krayini narahovuvalosya blizko 1 030 000 katolikiv 9 99 vid usogo naselennya Isnuvalo 4 diocezij yaki ob yednuvali 402 cerkovnih parafij Kilkist svyashenikiv 371 z nih predstavniki sekulyarnogo duhovenstva 214 chleni chernechih organizacij 157 postijnih diyakoniv 0 monahiv 207 monahin 354 Katolicka cerkva v Biloru siArhikafedralnij kostel Presvyatoyi Divi MariyiTipdKlasifikaciyaKatolicka cerkvaTeologiyaKatolicke bogoslov yaStrukturaDiyeceziyi 4Parafiyi402Uchasniki1 030 000 osib 2004 9 99 Svyasheniki371 2004 Katolicka cerkva v Bilorusi u Vikishovishi Stanom na 31 kvitnya 2013 roku v krayini nalichuvalosya 4 diyeceziyi do yakih vhodila 621 parafiya ta bilshe 450 katolickih hramiv U parafiyah pracyuvalo 407 svyashennikiv z yakih 168 41 inozemni gromadyani u tomu chisli 161 z Polshi Takozh diyali dvi vishi duhovni seminariyi u Grodno i Pinsku Berestejska oblast ta katehitichna kolegiya u Baranovichah Berestejska obl Okrim cogo isnuvala odna rimo katolicka mitropoliya Katolicke duhovenstvo u krayini predstavlene 6 yepiskopami ta 450 svyashenikami Zagalna kilkist katolikiv rimskogo obryadu 1 4 mln a vizantijskogo bilya 3 tis osib sho skladaye 15 naselennya krayini Najbilshe viryan prozhivaye na zahodi krayini peredusim u Grodnenskij oblasti de voni stanovlyat bilshe 60 miscevogo naselennya hocha katolicki obshini isnuyut po vsij teritoriyi Bilorusi IstoriyaRannye Serednovichchya Poyavu hristiyanstva u cih miscyah doslidniki pov yazuyut z varyagami kotri nalagodili torgovij shlyah iz varyagiv u greki Imovirno naprikinci IH stolittya z yavivsya she odin shlyah zavdyaki yakomu hristiyanstvo distalosya biloruskih zemel z Velikoyi Moraviyi U 992 roci hristiyanstvo bulo vvedeno na teritoriyi Bilorusi u svoyij pochatkovij formi she do oficijnogo podilu na pravoslav ya ta katolictvo Zahidnohristiyanski nastroyi takozh pronikali syudi zavdyaki misioneram torgovim ta ekonomichnim zv yazkam z zahidnoyevropejskimi krayinami Pochatok poshirennya hristiyanstva latinskogo zrazka inodi vidnosyat do mezhi X XI stolit Zgidno z doslidzhennyami biloruskogo istorika Andriya Kotlyarchuka hreshennya biloruskih zemel vidbulosya u 986 roci misionerom Torvaldom Mandrivnikom urodzhencem Islandiyi ta povnovazhnim predstavnikom Vizantiyi do ruskih knyaziv u krayinah Shidnoyi Baltiki U 986 roci vin pribuv do Polocka razom z pomichnikom Stevnirom Targelsonom i zasnuvav hram ta monastir sv Joana Hrestitelya nedaleko vid miscya pid goroyu pid nazvoyu Drofn Zokrema u Sazi pro hreshennya d skand Kristni saga yaka opisuye podiyi priblizno 1000 roku rozpovidayetsya pro podorozh Torvalda yakij svogo chasu prinis hristiyanstvo do Islandiyi v Yerusalim ta Konstantinopol Na zvorotnomu shlyahu Torvald opinivsya u Polockih zemlyah de nezabarom pomer ta buv pohovanij pri hrami sv Joana Hrestitelya V inshij skandinavskij sazi takozh rozpovidayetsya pro te sho Torvald zasnuvav pri hrami monastir de j pomer U 1005 roci miscevij knyaz Svyatopolk zasnuvav u Turovi hram za latinskim obryadom Smert svyatogo Bruno Kverfurtskogo Na zahodi Bilorusi hristiyanstvo propoviduvav Bruno Kverfurtskij vbitij u 1009 roci yazichnikami na mezhi Litvi i Rusi Ale vodnochas z cim priblizno u 1010 13 rokah do Turova pribula misiya kolobzhegskogo yepiskopa Rajnberna zaproshenogo knyazem Svyatopolkom yakij buv odruzhenij z dochkoyu polskogo korolya Boleslava I Diplomatichnoyi pidtrimki u Papi Grigoriya VII shukav vignanij u 1068 roci velikij knyaz kiyivskij i knyaz turivskij Izyaslav Yaroslavich a zgodom jogo sin Yaropolk 17 kvitnya 1075 roku otrimav vid Grigoriya VII bullu na velike knyazhinnya u Kiyevi podiyi 1075 roku zobrazheni u miniatyurah Trirskogo psaltirya Rozbrat mizh Rimskoyu ta Konstantinopolskoyu cerkvami u XI XII st istotno ne vplinuv na situaciyu na biloruskih zemlyah Zokrema koli ksondz Mejnard yakij pribuv z Bremenskoyi diyeceziyi u 1186 roci poprosiv dozvolu na propoviduvannya hristiyanstva sered liviv u polockogo knyazya Volodimira ostannij ne lishe dozvoliv ce a j obdaruvav Mejnarda koshtovnimi podarunkami Zasnovana na pochatku XIII st Rizka diyeceziya zdijsnyuvala velikij vpliv na religijni stosunki u regioni U 1240 60 h rokah abo navit ranishe u polockih volodinnyah vzhe isnuvali dvi diyeceziyi pidporyadkovani z 1255 roku mitropolichij kafedri u Rizi Ruske yepiskopstvo u Polocku ta Selonske u zalezhnij vid Polocku Selonskij zemli Velike Knyazivstvo Litovske U 1250 h rokah vidbulosya pershe priznachennya rimo katolickogo yepiskopa na biloruskih zemlyah pislya togo yak velikij knyaz Litovskij Mindovg prijnyav hreshennya za katolickim obryadom ta korolivsku koronu Razom z nim hrestilisya jogo druzhina Morta ta 600 piddanih Novostvorenomu korolivstvu nadavavsya privilej na pidporyadkuvannya yepiskopstva bezposeredno Papi Mezhi yepiskopstva vidpovidali derzhavnim kordonam Velikogo Knyazivstva Litovskogo a yepiskopami priznachili be tarask ta Hristiyana Pri Mindovgu bulo stvoreno inshi yepiskopski kafedri ta zbudovano dekilka kosteliv takozh vstupili v silu zakoni dominikanciv i franciskanciv Ale na pochatku 1260 h rokiv diyeceziya pripinila svoye isnuvannya a yepiskop Hristiyan vid yihav do Nimechchini Do 1387 roku VKL ne malo teritorialnoyi organizaciyi Rimo katolickoyi cerkvi U 1320 h rokah nimecki dominikanci ta franciskanci mali po monastiryu u Vilni i Novogrudku Katolicki chenci buli pri dvorah velikih knyaziv Vitenya ta Gedimina U 1360 h rokah katolictvo prijnyav sin velikogo knyazya Kejstuta Tovtivil Katolicizm pochav aktivno poshiryuvatisya u VKL zavdyaki velikomu knyazyu Litovskomu Yagajlu U 1386 roci zgidno z ugodoyu ukladenoyu z Polsheyu vin ohrestivsya za katolickim obryadom i prijnyav im ya Vladislava stavshi takim chinom korolem Polshi Okrim togo u katolictvi buli peredusim ohresheni yazichniki zi znati Zhemajtiyi ta Aukshtajtiyi zaraz Litovska Respublika i dlya katolikiv pochali nadavatisya privileyi Z chasom bilsha chastina znati shlyahti prijnyala katolictvo todi yak bilshist prostogo naselennya lishilos pravoslavnim Zgodom bulo zasnovano 7 parafij u tomu chisli u Vilni be tarask Gajni ta Krevi U 1387 roci bulo zasnovano Vilensku diyeceziyu yaku nastupnogo roku zatverdiv Papa Teritoriya yepiskopstva ohoplyuvala baltijski ta veliku chastinu biloruskih zemel okrim pivdenno shidnih z Brestom ta Pinskom yaki vhodili do skladu Volodimirskoyi diyeceziyi z centrom u Volodimiri Volinskomu U pershij chverti XV stolittya Vilenske ta Zhemajtijske yepiskopstva utvorene 1417 roku buli pidporyadkovani gneznenskomu arhiyepiskopu u Polshi a Volodimirske yepiskopstvo u 1425 roci ob yednalosya z Luckim Z 1613 roku na shidnih zemlyah isnuvalo Smolenske yepiskopstvo kanonichne u 1636 1798 rr Do 1430 roku viniklo she 20 parafij u 1772 roci u Vilenskij diyeceziyi yih bulo 429 a filialnih kosteliv ta publichnih kaplic 192 Golovnim patronom Vilenskogo yepiskopstva progolosili svyatogo knyazhicha Kazimira Kostel Sv Franciska Ksaveriya kafedra grodnenskogo yepiskopa Naprikinci XV XVI st Katolicka cerkva na teritoriyi Bilorusi perezhivala krizu i chastkovo vtratila svoyi poziciyi u period Reformaciyi Dlya podolannya krizi bulo provedeno cerkovnu reformu yaka zarodilas u chernechomu tovaristvi bula pidtrimana Vatikanom i sankcionovana Tridentskim soborom Najbilshe uvagi pridilyalosya pitannyam pidvishennya rivnya osvichenosti svyashenikiv ta disciplini U parafiyah ksondzi mali vesti metrichni knigi organizovuvati palomnictva stvoryuvati katolicki bratstva shpitali pochatkovi shkoli ta biblioteki U 1596 roci bulo ukladeno Berestejsku uniyu Pislya ciyeyi podiyi a takozh pislya rozshirennya privileyiv dlya katolikiv ta poyavi u Rechi Pospolitij yezuyitiv kilkist navernutih do katolictva zbilshilas Yezuyiti organizovuvali shkoli yaki davali yakisnu osvitu dlya ditej usih konfesij U Velikomu knyazivstvi Litovskomu yezuyiti takozh vdavalisya do misionerskoyi diyalnosti perevazhno sered magnativ i shlyahti organizovuvali publichni vistupi disputi ta rizni teatralni vistavi Na biloruskih zemlyah golovnu rol u poshirenni katolictva vidigravali chernechi ordeni Ordenskih svyashenikiv bulo bilshe anizh diyecezijnih takozh voni predstavlyali usi grupi chernechih organizacij U 1772 roci na teritoriyi Bilorusi diyali monastiri 27 ordeniv 19 cholovichih i 8 zhinochih a najbilshe chenciv bulo u zhebrackih ordenah avgustinci cistercianci dominikanci karmeliti franciskanci U XVI XVIII st z yavilisya novi ordeni bonifratri yezuyiti mariani misioneri piari trinitariyi tosho Bilshist monastiriv znahodilasya u mistah Takozh diyalo blizko 150 uniatskih bazilianskih monastiriv ta blizko 160 katolickih Viznachnim oseredkom chernechogo zhittya bulo Vilno yake u 1772 roci posidalo pershe misce u Rechi Pospolitij za kilkistyu ordenskih svyashenikiv 774 osobi i tretye za kilkistyu monastiriv 22 Naprikinci XVIII st blizko 80 naselennya Bilorusi buli uniatami i blizko 15 katolikami Diyalnist Rimo katolickoyi cerkvi na teritoriyi Bilorusi poshiryuvala vpliv tradicij zahidnoyi Yevropi i zalishila pomitnij slid u istoriyi ta kulturi krayini spriyala rozvitku navchalnih ustanov ta knigodrukuvannya formuvannyu naukovih kadriv U galuzi mistectva vona prinesla kulturu baroko rozvivala tradiciyu shkilnih teatriv grigorianskih spiviv vokalno instrumentalnoyi muziki Z chenciv pohodili j taki naukovci ta diyachi kulturi yak Francishek Bogomolec be tarask Albert Koyalovich be tarask be tarask Martin Pochobut Odlyanickij Macej Sarbevskij Yeronim Strojnovskij Stanislav Bonifacij Yundzil ta inshi Rosijska imperiya Pislya pershogo podilu Rechi Pospolitoyi u 1772 roci do Rosijskoyi imperiyi vidijshla teritoriya na yakij prozhivalo blizko 100 tisyach rimo katolikiv 22 listopada 1773 roku rosijska imperatricya Katerina II bez uzgodzhennya z Rimom stvorila Bilorusku diyeceziyu z centrom u Mogilovi postavivshi na yiyi choli yepiskopa Stanislava Bogusha Sestrencevicha Cij diyeceziyi pidkoryalisya usi parafiyi Rosijskoyi imperiyi U rezultati dovgostrokovih peremovin zi Svyatim Prestolom zamist Biloruskoyi diyeceziyi 17 sichnya 1783 roku bula stvorena Mogilovska arhidiyeceziya zatverdzhena bulloyu Papi Piya VI vid 15 kvitnya 1783 roku Stanom na 1791 rik na teritoriyi Velikogo knyazivstva Litovskogo bez shidnih rajoniv vklyuchenih do skladu Rosijskoyi imperiyi katoliki latinskogo obryadu stanovili 38 naselennya a greko katoliki katoliki greckogo obryadu she 39 Najbilshe rimo katolickih parafij znahodilos u povitah za novim administrativnim podilom Oshmyanskomu 62 Grodnenskomu 49 Brestskomu 40 Novogrudskomu 29 Lidskomu 24 ta Minskomu 20 a najmenshe u Mozirskomu 2 Richickomu 2 ta Pinskomu 3 Pislya tretogo podilu Rechi Pospolitoyi u 1795 1798 rr zamist skasovanoyi Vilenskoyi diyala z centrom u Vilni U 1798 roci Vilensku diyeceziyu bulo vidnovleno do yiyi yurisdikciyi vhodili zahidni biloruski zemli U 1795 1798 rr zdijsnyuvalasya sproba stvorennya Pinskoyi diyeceziyi zgodom skasovanoyi papskim nunciyem ru yak nekanonichno utvorenoyi 1798 roku bulo stvoreno be tarask Zagalom stanom na 1798 rik u Rosijskij imperiyi bulo 6 rimo katolickih diyecezij tri z yakih Vilenska Mogilovska ta Minska ohoplyuvali teritoriyu Bilorusi Uryad Rosijskoyi imperiyi ne viznav rozpusku ordenu yezuyitiv u 1773 roci tomu kolegiumi v Polocku Mogilovi Mstislavli ta Orshi prodovzhuvali pracyuvati 26 lyutogo 1797 roku dlya keruvannya Rimo katolickoyu cerkvoyu stvoreno departament iz katolickih sprav pri Yustic kolegiyi Liflyandskih Estlyandskih ta Finlyandskih sprav yaki 26 sichnya 1798 roku buli vidileni okremo U 1801 roci zamist departamentu zasnovano rimo katolicku duhovnu kolegiyu najvishu rimo katolicku ustanovu Rosijskoyi imperiyi yakij buli pidporyadkovani usi nachalniki ustanovi ta svyashenictvo Proti povnovazhen kolegiyi vistupali yepiskopi ta Vatikan zaznachayuchi sho taka ustanova zmenshuye prava yepiskopiv ta superechit vchennyu cerkvi U 1847 roci u konkordati mizh Rosiyeyu ta papstvom buli zatverdzheni mezhi ta kilkist diyecezij a prava rimo katolickoyi kolegiyi obmezhuvalisya do ustanovi poserednika mizh uryadom i yepiskopami ta kerivnika majnovih sprav Suchasnij stan kostelu Svyatih apostoliv Petra i Pavla u Bobrujsku pereroblenogo rosijskoyu vladoyu na cejhgauz Znachna chastina katolickogo duhovenstva pidtrimala Polske povstannya 1830 1831 rr za pidrahunkami O V Karpovich u povstanni brali uchast 136 predstavnikiv katolickogo duhovenstva z Vitebskoyi Grodnenskoyi Minskoyi ta dvoh povitiv Braslavskogo ta Oshmyanskogo Vilenskoyi gubernij Perevazhna bilshist z nih 132 osobi buli z Minskoyi Grodnenskoyi ta biloruskih povitiv Vilenskoyi gubernij u toj chas yak iz Vitebskoyi guberniyi lishe 4 predstavniki katolickogo duhovenstva doluchilisya do povstannya a z Mogilovskoyi guberniyi vzagali zhodnogo Deyaki katolicki chenci navit uzyali do ruk zbroyu inshi sluzhili kapelanami u partizan ksondzi formuvali ozbroyeni vijskovi zagoni Aktivnist katolickogo duhovenstva rizko kontrastuvala z pasivnistyu pravoslavnogo vsogo v Bilorusi u povstanni brali uchast 162 svyashenika lishe odin z yakih buv pravoslavnim Uchast katolickogo svyashenictva v antirosijskih povstannyah prizvela do represij proti Katolickoyi cerkvi U period 1830 1870 rr buli zachineni majzhe vsi katolicki monastiri ta navchalni zakladi cherez zvinuvachennya chenciv ta svyashenikiv u neloyalnosti Monastiri yaki zalishilisya bulo vivedeno z pidporyadkuvannya provincialiv i peredano pid bezposerednye kerivnictvo miscevim yepiskopam zhinochi chi predstavnikam bilogo svyashenictva yakih zatverdzhuvav ministr vnutrishnih sprav za predstavlennyam yepiskopiv cholovichi z 1842 r U 1839 roci uniyu bulo likvidovano i pochalosya primusove perevedennya naselennya do pravoslav ya Usih katolikiv bulo ogolosheno polyakami a pravoslavnih rosiyanami Chiselnist katolickogo naselennya latinskogo obryadu desho zbilshilasya do 20 za rahunok perehodu do nogo greko katolikiv U 1866 roci rosijskij uryad perestav vikonuvati umovi konkordatu prava kolegiyi bulo znovu rozshireno hocha yiyi kolishnye polozhennya ne vidnovilosya U 1869 roci bulo likvidovano Minsku diyeceziyu yiyi teritoriyu bulo priyednano do Vilenskoyi a u 1883 roci do Mogilovskoyi Bula skasovana i Kam yanecka diyeceziya Biloruski guberniyi uvijshli do skladu dvoh diyecezij Vilenskoyi Vilenska i Grodnenska guberniyi ta Mogilovskoyi do yakoyi okrim Vitebskoyi Mogilovskoyi Minskoyi ta Smolenskoyi uvijshli vsi velikorosijski guberniyi za vinyatkom Saratovskoyi Samarskoyi i Astrahanskoyi Velike Knyazivstvo Finlyandske ta Ostzejskij kraj za vinyatkom Kurlyandskoyi guberniyi Rimska kuriya ne pogodilas z takim podilom vvazhayuchi jogo nezakonnim U 1875 roci papstvo viznalo rimo katolicku duhovnu kolegiyu ale lishe yak ustanovu yaka zaviduye administrativno gospodarchimi spravami Vona skladalasya z dvoh chleniv pid kerivnictvom mogilovskogo arhiyepiskopa ta 12 zasidateliv U 1883 roci Papa Rimskij uklav novu ugodu z rosijskim uryadom ta doruchiv upravlinnya kostelami kolishnoyi Minskoyi diyeceziyi mogilovskomu arhiyepiskopu Duhovnu osvitu naprikinci XVIII pershij pol XIX st rimo katolicke duhovenstvo Bilorusi otrimuvalo u Rimi Polockij yezuyitskij akademiyi ta seminariyah u Vilni Bilostoci Mogilovi ta Minsku U drugij pol HIH st u Rosijskij imperiyi diyav odin vishij navchalnij zaklad Rimo katolicka duhovna akademiya u Sankt Peterburzi ta seredni navchalni zakladi po odnij seminariyi u kozhnij diyeceziyi Mogilovska arhidiyecezialna seminariya takozh znahodilasya u Sankt Peterburzi u 1881 roci sered yiyi vihovanciv buli 48 polyakiv 26 litovciv 10 bilorusiv ta odin nimec U 1872 roci v Minsku ksondz F Senchikovskij zasnuvav uchilishe dlya kostelnih organistiv Tradicijna diyalnist katolickogo duhovenstva vihovannya gromadskoyi molodi postupovo vitisnyalasya pislya skasuvannya u HIH st yezuyitskih ustanov shkil ta kolegiumiv piariv i dominikanciv 10 grudnya 1892 roku zgidno z ukazom imperatora vsi uchilisha yaki dosi lishalisya pri kostelah buli peredani ministerstvu narodnoyi osviti na zagalnih pidstavah Vidavnicha diyalnist cerkvi obmezhuvalasya vidannyam vkazivok dlya ogoloshennya u kostelah ta t zv latinskoyu movoyu z 1860 h rr uryad vzhivav pevnih zahodiv shob zrobiti yih rosijskomovnimi Protyagom 1864 1897 rokiv kilkist katolikiv u p yati guberniyah z perevazhno biloruskim naselennyam virosla z 1333 7 do 1947 6 tisyach tobto na 46 kilkist pravoslavnih za cej zhe chas virosla na 104 4 U Vilenskij guberniyi kilkist katolikiv zrosla z 607 5 do 935 8 u Vitebskij z 230 2 do 357 3 u Grodnenskij z 273 1 do 386 5 u Minskij z 179 9 do 217 9 a u Mogilovskij z 43 do 50 1 tisyach osib Bilsh shvidkij rist kilkosti pravoslavnogo naselennya chastkovo poyasnyuyetsya aktivizaciyeyu perehodiv iz katolicizmu do pravoslav ya pislya povstannya 1863 64 rokiv pravoslavni otrimuvali dodatkovi prava ta ekonomichni privileyi Takozh vidomi vipadki primusovoyi zmini konfesiyi Nizka kosteliv pislya povstannya bulo zakrito ta peredano pravoslavnomu duhovenstvu napriklad u Grodnenskomu dekanati v 1864 roci narahovuvalosya 25 kosteliv ta kaplic dva roki potomu yih lishilosya 11 u Slonimskomu dekanati 33 i 5 a v Lidskomu 20 i 13 vidpovidno Vismoh miscevih ksondziv yaki brali uchast u povstanni bulo stracheno a she kilka desyatkiv zaslali do Sibiru Odnim iz sposobiv zdijsnennya politiki rusifikaciyi stali sprobi zamini v kostelah dopomizhnoyi polskoyi movi rosijskoyu Ukaz pro viroterpimist vid 17 kvitnya 1905 roku yakij dozvoliv pravoslavnim perehoditi do inshih konfesij zmicniv poziciyi katolictva u Bilorusi lishe za 1905 06 roki z pravoslav ya oficijno perejshli do katolictva 46 503 meshkanci Vilenskoyi Vitebskoyi Minskoyi Grodnenskoyi ta Mogilovskoyi gubernij Takozh v umovah vidnosnoyi liberalizaciyi mizhkonfesijnih stosunkiv postupovo pochav rozvivatisya biloruskij nacionalnij ruh yakij takozh pidtrimuvala chastina katolickogo duhovenstva Bagato diyachiv biloruskogo nacionalnogo vidrodzhennya na pochatku HH stolittya buli katolikami Mizhvoyennij period BRSR Zigmund Lozinskij Stanom na 1917 rik na teritoriyi suchasnoyi Bilorusi nalichuvalos 456 kosteliv ta 162 kaplici Pislya Zhovtnevoyi revolyuciyi 1917 roku radyanskij uryad uhvaliv nizku zakonodavchih aktiv shodo skasuvannya bud yakih nacionalno religijnih obmezhen i privileyiv a takozh shodo pozbavlennya cerkvi zemelnoyi vlasnosti derzhavnih dotacij prav kontrolyuvati shkilnu osvitu ta simejne zhittya V umovah nevtruchannya derzhavi do vnutrishnocerkovnih sprav u listopadi 1917 roku bulo vidnovleno Ale derzhava novim zakonodavstvom faktichno viklyuchila religiyu ta cerkvu u tomu chisli Katolicku zi sferi gromadsko politichnogo zhittya ta pochala masshtabnu ateyistichnu propagandu U svoyu chergu Katolicka cerkva vorozho zustrila novu vladu ta nezadovoleno sprijnyala yiyi socialni peretvorennya V umovah podilu Bilorusi mizh Polsheyu i BRSR ta zmicnennya antireligijnoyi politiki ostannoyi diyalnist Mogilovskoyi arhidiyeceziyi i Minskoyi diyeceziyi bula majzhe povnistyu paralizovana Pislya zakinchennya radyansko polskoyi vijni u BRSR pochalas organizovana kampaniya po borotbi z religiyeyu vid yakoyi postrazhdali i katoliki U 1921 roci yepiskop ru buv zmushenij viyihati do Zahidnoyi Bilorusi de u 1925 roci ocholiv novostvorenu Pinsku diyeceziyu 23 chervnya 1922 roku nezvazhayuchi na protesti viryan ta notu ministerstva zakordonnih sprav Polshi bulo vidkrito moshi svyatogo Andriya Boboli yaki dva roki potomu buli peredani do Vatikanu U 1922 roci u zv yazku z golodom na Povolzhi provodilasya konfiskaciya kostelnogo majna zokrema na potrebi industrializaciyi konfiskuvalisya dzvoni U Minsku zgodom bulo organizovano demonstrativnij sudovij proces nad katolickim duhovenstvom yake opiralosya cij ekspropriaciyi Takozh provodilisya sudovi procesi nad predstavnikami katolickogo svyashenictva yakih zvinuvachuvali u kontrrevolyucijnij diyalnosti ta shpionazhi na korist Polshi Vidtak u Minsku vidbuvsya sud na grupoyu ksondziv Ya Vasilevskij be tarask ta M Tomashevskij yaki buli zasudzheni do riznih strokiv uv yaznennya U 1923 roci v Moskvi projshov proces nad 14 svyashenikami dvoye z yakih buli zasudzheni do rozstrilu ksondz be tarask ta arhiyepiskop be tarask ostannogo bulo pomiluvano ta vislano z SRSR Veliku rol v ateyistichnij roboti vidigrala Spilka vojovnichih bezbozhnikiv v oseredku yakoyi bula antikatolicka polska sekciya Z 1929 roku pochalas nova hvilya peresliduvan v rezultati yakoyi stanom na 20 grudnya 1936 roku zakritimi u BRSR chislilisya 95 kosteliv a diyuchimi 18 Stanom na 1939 rik u BRSR bulo zachineno majzhe vsi katolicki kosteli a u desyati formalno diyuchih kostelah ne bulo zhodnogo svyashenika Bilshist katolickih svyashenikiv bulo stracheno Zahidna Bilorus Dokladnishe Katolicka cerkva u Polshi U Zahidnij Bilorusi yaka opinilas u skladi Polshi Katolicka cerkva navpaki znahodilasya u bilsh spriyatlivih umovah ta zajmala privilejovane polozhennya v hodi kampaniyi revindikaciyi kosteli peredani pravoslavnim naprikinci HIH stolittya buli poverneni katolikam a derzhava spriyala perehodu gromadyan do katolicizmu Konstituciyi 1921 ta 1935 rokiv viznavali rivnist religij ta pravo na vilne virospovidannya prote polskij uryad rozglyadav Katolicku cerkvu yak oporu dlya provedennya svoyeyi politiki na shidnih kresah Cerkva ne bula viddilenoyu vid shkoli i tomu mala velikij vpliv na osvitu Kosteli ta monastiri takozh vidkrivali shkoli pikluvalisya pro dityachi budinki vihovuvali ditej ta molod u dusi katolictva ta viddanosti polskij derzhavi Majzhe usya teritoriya Zahidnoyi Bilorusi vhodila do Vilenskoyi mitropoliyi yaka skladalasya z Vilenskoyi arhidiyeceziyi i Pinskoyi ta U seredini 1920 h rokiv u Drogichini ta Pinsku vidkrilisya duhovni seminariyi ta vidrodzhuvalisya monastiri Aktivno buduvalisya novi kosteli vidtak stanom na 1914 rik u Novogrudskomu poviti bulo 9 kosteliv a na 1939 rik 37 Neruhome majno Katolickoyi cerkvi u Bilostockomu Vilenskomu Novogrudskomu ta Poliskomu voyevodstvah skladalo 14 565 ga ornoyi zemli bez zemel yaki nalezhali vilenskomu arhiyepiskopu ta pinskomu yepiskopu Kostelam takozh nalezhali promislovi pidpriyemstva neveliki fabriki zavodi lisopilni mlini tosho Pid vplivom cerkvi znahodivsya ryad masovih organizacij stvorenih z metoyu ukriplennya katolictva vihovannya u dusi neprijnyattya bilshovizmu i komunistichnih idej ta zmagannya z revolyucijnim ruhom Akciya katolicka Zuhi Katolicki soyuzi zhinochoyi ta cholovichoyi molodi Strilci Tovaristvo katolickoyi molodi Harceri ta inshi Prihilniki biloruskogo nacionalnogo ruhu sered katolickogo duhovenstva ob yednuvalisya u Bilorusku Hristiyansku Demokratiyu diyachiv ta lideriv yakoyi polskij uryad odnak peresliduvav Deyaki ksondzi za vlasnoyu iniciativoyu pochali regulyarno chitati propovidi biloruskoyu movoyu zamist tradicijnoyi polskoyi takozh pochavsya pereklad Bibliyi biloruskoyu Cilespryamovana derzhavna pidtrimka katolicizmu prizvela do zbilshennya chastki katolikiv na zahidnobiloruskih zemlyah z 42 7 u 1921 roci do 48 u 1931 roci Katolicka cerkva mala svij masovij druk Dlya Zahidnoyi Bilorusi zdebilshogo priznachalisya vidannya Nowo zycie Slowo Gazeta kartuzka Franciskanci pid kerivnictvom Maksimilana Kolbe vidavali u Grodno chasopis Rycerz Niepokalanej ta gazetu Maly dziennik Pislya vhodu Zahidnoyi Bilorusi do skladu BRSR radyanske zakonodavstvo shodo kultiv poshirilos i na novi teritoriyi Vpliv Katolickoyi cerkvi rizko skorotivsya a ksondzi ta chenci takozh zaznavali represij Druga Svitova vijna Blazhennij Yurij Kashira Blazhennij Antonij Leshevich Pid chas Drugoyi Svitovoyi vijni nimeckij okupacijnij uryad osoblivo Vilgelm Kube provodiv u Bilorusi politiku laviruvannya stosovno Katolickoyi cerkvi Spochatku okupanti dozvolili vidroditi religijne zhittya z metoyu vikoristati antiradyanski nastroyi viryan ta katolickih svyashenikiv u svoyij propagandi odnak voni boyalisya propolskih nastroyiv U 1942 roci biloruski katoliki v listi do Kube prosili dozvolu na provedennya bilorusizaciyi Katolickoyi cerkvi Chastina biloruskih ksondziv napriklad Vincent Godlevskij sprobuvala spivpracyuvati z okupacijnim uryadom ale nevdalo Bagato ksondziv brali uchast v antifashistskomu rusi osoblivo aktivnim bulo polske svyashenictvo v Armiyi Krajovij yaka navit vidavali dlya kapelaniv ta oficeriv pidpilnij chasopis Sursum corda Za uchast v antifashistskomu rusi bilshe nizh 100 katolickih svyashenikiv u tomu chisli be tarask Antonij Leshevich ta sestri bulo stracheno Stanom na 1945 rik u Bilorusi zalishilosya 325 kosteliv a 90 buli zrujnovani pid chas vijni BRSR Pislya vijni pochalas nova hvilya skasuvannya parafij ta obmezhennya diyalnosti Katolickoyi cerkvi Svyasheniki masovo viyizhdzhali do Polshi pevnu chastinu yih bulo represovano Stanom na 1 grudnya 1960 roku u BRSR isnuvalo 191 katolicke ob yednannya zi 102 svyashenikami a na 1985 rik 96 ob yednan z 52 svyashenikami Yepiskopi u diyeceziyah ne priznachalisya Zv yazki Katolickoyi cerkvi z Vatikanom bulo porusheno voni zdijsnyuvalisya nelegalno cherez yepiskopat Polshi Kadri duhovenstva dlya Bilorusi z 1975 roku prohodili pidgotovku u Rizkij katolickij duhovnij seminariyi U zv yazku z perebudovoyu v SRSR i vstanovlennyam diplomatichnih stosunkiv z Vatikanom polipshilasya situaciya i v Bilorusi 25 lipnya 1989 roku papa Ivan Pavlo II rukopoklav u yepiskopi ta priznachiv apostolskim administratorom Minska ta vsiyeyi Bilorusi Tadeusha Kondrusevicha Takim chinom bula vidrodzhena U 1990 roci v Grodno bulo stvoreno katolicku seminariyu U 1991 roci bula utvorena Minsko Mogilovska arhidiyeceziya mitropoliya u mezhah Minskoyi ta Mogilovskoyi oblastej z pidporyadkuvannyam ostannoyi Pinskij diyeceziyi u mezhah Brestskoyi ta Gomelskoyi oblastej 13 travnya 1991 roku zamist Tadeusha Kondrusevicha priznachenogo apostolskim administratorom yevropejskoyi chastini Rosiyi Minsko Mogilovskim yepiskopom stav Kazimir Sviontek 13 kvitnya 1991 roku u mezhah Grodnenskoyi oblasti bulo stvoreno Grodnensku diyeceziyu yaku ocholiv Oleksandr Kashkevich 27 lipnya 1991 roku bulo progolosheno nezalezhnist Bilorusi Suchasna Bilorus Budslavska ikona Bozhoyi Materi odna z golovnih svyatin Bilorusi 5 lipnya 1992 roku stvoreno mitropolitalnu komisiyu z perekladu liturgijnih tekstiv i religijnoyi literaturi biloruskoyu movoyu zavdyaki yakij do vidannya bulo pidgotovleno osnovni liturgijni teksti ta nizku inshih materialiv 11 listopada 1992 roku buli nalagodzheni diplomatichni stosunki mizh Bilorussyu ta Vatikanom i stvoreno Nunciaturu Svyatogo Prestolu v Respublici Bilorus Pershim nunciyem 18 travnya 1994 roku bulo priznacheno arhiyepiskopa ru 26 listopada 1994 roku Kazimir Sviontek buv priznachenij kardinalom 15 kvitnya 1996 roku apostolskim nunciyem dlya Bilorusi priznacheno arhiyepiskopa Dominika Grushovskogo Za danimi na 2016 rik apostolskim nunciyem u Bilorusi ye Gabor Pinter Kazimir Sviontek Tadeush Kondrusevich U 1998 1999 rr Apostolskoyu Stoliceyu buli nazvani dopomizhni yepiskopi dlya Grodnenskoyi ta Pinskoyi diyecezij a takozh dlya Minsko Mogilovskoyi arhidiyeceziyi Antonij Dem yanko Kazimir Velikoselec ta ru vidpovidno 25 grudnya 1999 roku bulo stvoreno ru na choli z Kazimirom Sviontekom z chervnya 2006 roku yiyi ocholyuye yepiskop Oleksandr Kashkevich 13 zhovtnya 1999 roku u mezhah Vitebskoyi oblasti utvorena Vitebska diyeceziya pershim yepiskopom yakoyi stav Vladislav Blin 30 veresnya 2000 roku zavershiv svoyu robotu Sinod Minsko Mogilovskoyi arhidiyeceziyi ta Vitebskoyi i Pinskoyi diyecezij pershij Sinod za usi pislyavoyenni roki yakij trivav chotiri roki Sinod vipracyuvav Statuti Rimo katolickoyi cerkvi za vsima golovnimi napryamami svoyeyi diyalnosti 22 listopada 2001 roku apostolskim nunciyem dlya Bilorusi bulo akreditovano arhiyepiskopa Ivana Yurkovicha a 15 veresnya 2004 roku be 14 chervnya 2006 roku kardinal Sviontek buv zvilnenij zi vsih svoyih posad okrim posadi pinskogo yepiskopa vikonuvachem obov yazkiv bulo priznacheno Antoniya Dem yanka 21 veresnya 2007 roku arhiyepiskopom mitropolitom Minsko Mogilovskim stav Tadeush Kondrusevich Z 18 po 22 chervnya 2008 roku vidbuvsya vizit Derzhavnogo sekretarya Vatikanu kardinala Tarchizio Bertone Arhiyepiskopa Tadeusha Kondrusevicha 26 lyutogo 2009 roku obrano namisnikom golovi Konsultativnoyi mizhkonfesijnoyi radi pri Upovnovazhenomu u spravah religij ta nacionalnostej U travni 2009 roku vidbuvsya pershij v istoriyi vizit prezidenta Bilorusi do Vatikanu de vin zustrivsya z Papoyu Benediktom XVI Pid chas svyata Presvyatoyi Divi Mariyi Budslavskoyi 2008 rik Rimo katolicka cerkva zdijsnyuye masshtabnu vidavnicku diyalnist Narazi u Bilorusi vidayutsya nastupni katolicki periodichni vidannya chasopisi Nasha vera z 1995 roku Minsk Dyyalog z 1994 roku Baranovichi Ave Maria z 1994 roku chasopis Minsko Mogilovskoyi arhidiyeceziyi Ave Maria Malenki rycar Bezzagannaj Minsk Misericordia Grodno ta gazeti Slova Zhyccya Grodno Odkupiciel Grodno Katalickiya naviny z 1995 roku Minsk Mogilov Golas Dushy Minsk Lyubite drug druga Minsk Takozh funkcionuye vidavnictvo Pro Christo yake vipuskaye religijnu literaturu biloruskoyu movoyu U 2011 roci Tadeush Kondrusevich vistupiv z iniciativoyu organizaciyi v Bilorusi translyaciyu mizhnarodnogo katolickogo Radio Mariya Bogosluzhinnya vedutsya biloruskoyu ta polskoyu movami Biloruske radio shonedili translyuye mesi biloruskoyu movoyu z arhikafedralnogo kostelu Presvyatoyi Divi Mariyi u Minsku a respublikanske telebachennya pokazuye svyatkovi rizdvyani ta velikodni bogosluzhinnya z kosteliv krayini u ryadi vipadkiv provoditsya pryame vklyuchennya fragmentiv svyatkovih bogosluzhin z Vatikanu Katolictvo u Bilorusi 1 kvitnya 2008 roci bralo uchast u provedenni telemostu prisvyachenogo VI Yevropejskomu Dnyu studenta molodi z 14 krayin svitu ta za uchasti Papi Rimskogo Benedikta XVI Okrim cogo shoroku provodyatsya masovi palomnictva peredusim do s Budslav Myadelskogo rajonu sholipnya V Mogilovi organizovano festival duhovnoyi muziki Magutny Bozha a u Vitebskij diyeceziyi z 2005 roku provoditsya mizhnarodnij festival katolickogo kino Magnifikat 17 travnya 2008 roku u Vitebsku takozh bulo provedeno IV Mizhnarodnu naukovo praktichnu konferenciyu Problemi medichnoyi etiki u suchasnomu sviti She cerkva aktivno zajmayetsya blagodijnistyu U Gomeli stvoreno pritulok na 50 osib yakij obslugovuyetsya sestrami miloserdya ordenu Materi Terezi Pri Konferenciyi katolickih yepiskopiv Bilorusi ta v usih diyeceziyah diyut filiali blagodijnoyi organizaciyi Karitas yaki nadayut znachnu dopomogu dityam ta bidnim Katolicka cerkva vidigraye vazhlivu rol u religijnomu zhitti krayini yavlyayuchis drugoyu za kilkistyu viryan konfesiyeyu u Bilorusi Vona pidtrimuye konstruktivni vidnosini z Biloruskoyu pravoslavnoyu cerkvoyu ta inshimi konfesiyami j religijnimi napryamami Viznannya duhovnoyi kulturnoyi ta istorichnoyi roli Katolickoyi cerkvi u Bilorusi zaznachene u preambuli prijnyatogo v zhovtni 2003 roku Zakonu Respubliki Bilorus Pro svobodu sovisti ta religijni organizaciyi U 2005 roci premiyeyu Prezidenta Respubliki Bilorus Za duhovne vidrodzhennya bulo vidznacheno diyalnist svyashenika parafiyi Svyatoyi Anni u s be tarask Glibockogo rajonu ksondza be tarask a u 2007 roci diyalnist yepiskopa Vitebskoyi diyeceziyi Vladislava Blina Katoliki vizantijskogo obryadu ob yednani u Bilorusku greko katolicku cerkvu StatistikaZa danimi na 2009 rik u Bilorusi narahovuyetsya za danimi samoyi Katolickoyi cerkvi 1 402 605 viryan katolikiv 15 naselennya krayini yaki ob yednani u 619 parafij ta 4 diyeceziyi Vitebska diyeceziya 137 parafij 151 tis viryan Grodnenska diyeceziya 189 parafij 630 tis viryan Minsko Mogilovska arhidiyeceziya 222 parafiyi 610 tis viryan Pinska diyeceziya 71 parafiya 50 tis viryan Tradicijno katoliki perevazhayut sered meshkanciv Grodnenskoyi oblasti ale i v inshih chastinah krayini ye dovoli rozvinuta merezha katolickih parafij Pochesnij status maloyi baziliki prisvoyeno trom hramam kostelu Voznesinnya Svyatoyi Divi Mariyi Budslav soboru Svyatogo Franciska Ksaveriya Grodno ta kostelu Nebovzyattya Presvyatoyi Divi Mariyi Pinsk Za danimi na lipen 2010 roku predstavlenimi aparatom Upovnovazhenogo u spravah religij ta nacionalnostej Respubliki Bilorus 58 9 naselennya vvazhayut sebe viruyuchimi Z nih 12 vidnosyat sebe do Rimo katolickoyi cerkvi tobto 7 vsogo naselennya krayini Zgidno z timi zh danimi lishe polovina katolikiv regulyarno vidviduye bogosluzhinnya Za danimi dovidki pro etnokonfesijnu situaciyu v RB za 2013 rik v krayini diyut 479 katolickih hramiv she 31 hram znahoditsya u stadiyi budivnictva V ostanni 20 rokiv kilkist parafij Rimo katolickoyi cerkvi zbilshilas u chotiri razi stanom na 1 grudnya 2009 roku u Respublici Bilorus nalichuvalosya 467 parafij v tomu chisli u 2008 roci zareyestrovano 10 parafij a u 2007 17 U krayini diyut 9 rimo katolickih misij ta 9 chernechih spilok u tomu chisli odna chernecha spilka zareyestrovana 2009 roku U 2008 roci bulo zaversheno sporudzhennya dvoh novih kosteliv Riven zabezpechenosti rimo katolickih parafij kultovimi sporudami skladaye bilshe nizh 96 i ye najvishim sered usih konfesij krayini Za period z 1988 po 2008 rik derzhava peredala cerkvi blizko 300 ob yektiv dlya religijnih cilej U Grodno ta Pinsku diyut dvi vishih duhovnih seminariyi z 1990 ta 2001 roku vidpovidno kotri za chas svoyeyi diyalnosti pidgotuvali bilshe 200 svyashenikiv z 2009 roku u Baranovichah diye katehetichna kolegiya dlya miryan V serpni 2013 roku bulo vidkrito Minsku teologichnu kolegiyu svyatogo Joana Hrestitelya Takozh gromadyani Respubliki Bilorus napravlyayutsya dlya navchannya do duhovnih navchalnih zakladiv inshih krayin Studenti duhovnih seminarij mayut vidstrochku vid prizovu na vijskovu sluzhbu Zgidno z Ukazom Prezidenta Respubliki Bilorus u 2008 roci vidstrochku nadano 56 studentam i svyashenikam a u 2009 roci 44 Okrim cogo Katolicka cerkva viznana tradicijnoyu religiyeyu ta zvilnena vid splati podatkiv ale v toj zhe chas vona ne maye finansovoyi pidtrimki derzhavi Cherez nestachu kadriv u krayini pracyuye nemalo predstavnikiv duhovenstva z Polshi ta inshih krayin Tak zgidno z dovidkoyu pro etnokonfesijnu situaciyu v Respublici Bilorus u 2013 v krayini sluzhat 449 svyashenikiv z nih 135 inozemni gromadyani Vidomo pro deyakih ksondziv deportovanih z krayini za porushennya vizovogo rezhimu ta strokiv perebuvannya v RB Kilkist oficijno zareyestrovanih katolickih religijnih obshin u Bilorusi stanom na 1 sichnya 2010 roku Nazva konfesiyi Berestejska oblast Vitebska oblast Gomelska oblast Grodnenska oblast Mogilovska oblast Minska oblast Minsk Vsogo po krayini Rimo katolicka cerkva 55 92 17 170 23 94 19 470 Biloruska greko katolicka cerkva 3 3 1 2 1 1 3 14 Vsogo 58 95 18 172 24 95 22 484Div takozhKonfesijna istoriya Bilorusi Religiya v Bilorusi Biloruska greko katolicka cerkvaPrimitkiStatistika za krayinoyu Catholic Hierarchy org Zahar Shcharbakoy 31 bereznya 2013 BelaPAN Arhiv originalu za 5 bereznya 2016 Procitovano 2016 04 1 Arhiv originalu za 9 lyutogo 2014 Procitovano 2 kvitnya 2018 Ales Zhlutka Punkciry vyalikaga shlyahu 23 travnya 2019 u Wayback Machine bil Andrej Katlyarchuk 21 kvitnya 2016 http catholic by Arhiv originalu za 12 travnya 2016 Procitovano 21 kvitnya 2016 http catholic by 21 kvitnya 2016 Arhiv originalu za 18 kvitnya 2018 Procitovano 21 kvitnya 2016 Ivanova L Religijnae i kulturnae zhyccyo Gistoryya Belarusi u 6 tt T 3 Belarus u chasy Rechy Paspalitaj XVII XVIII stst Mn Ekoperspektiva 2004 S 45 46 Marozava S Religijnae stanovishcha Gistoryya Belarusi u 6 tt T 3 Belarus u chasy Rechy Paspalitaj XVII XVIII stst Mn Ekoperspektiva 2004 S 302 304 Marozava S Religijnae stanovishcha Gistoryya Belarusi u 6 tt T 3 Belarus u chasy Rechy Paspalitaj XVII XVIII stst Mn Ekoperspektiva 2004 S 308 309 Karpovich O V Uchastie hristianskogo duhovenstva Belarusi v osvoboditelnom dvizhenii 30 h godov XIX veka Vestnik Polockogo gosudarstvennogo universiteta Seriya A Gumanitarnye nauki 2011 9 S 65 Karpovich O V Uchastie hristianskogo duhovenstva Belarusi v osvoboditelnom dvizhenii 30 h godov XIX veka Vestnik Polockogo gosudarstvennogo universiteta Seriya A Gumanitarnye nauki 2011 9 S 64 65 Liturgichnoyu movoyu do seredini HH stolittya lishalasya latina Yanoyskaya V Kanfesiyanalnaya palityka ylad Gistoryya Belarusi u 6 tt T 4 Belarus u skladze Rasijskaj imperyi kanec XVIII pachatak XX st Mn Sovremennaya shkola Ekoperspektiva 2007 S 179 183 Vosovich S M Osnovnye tendencii i etapy razvitiya kulturno prosvetitelskoj deyatelnosti Russkoj pravoslavnoj cerkvi v Belarusi v 1861 1914 godah Vestnik Polockogo gosudarstvennogo universiteta Seriya A Gumanitarnye nauki 2011 9 S 73 Navicki U Baracba z religiyaj Gistoryya Belarusi u 6 tt T 5 Belarus u 1917 1945 gg Mn Ekaperspektyva 2006 S 250 255 Kalinina A Hristianskie konfessii Sovetskoj Belorussii v 1929 1939 godah aktivnye i passivnye formy soprotivleniya Gosudarstvo religiya Cerkov v Rossii i za rubezhom 2012 3 4 S 187 Vabishchevich A Zahodnyaya Belarus pad uladaj Polshchy Duhoynae zhyccyo va ymovah palanizacyi Gistoryya Belarusi u 6 tt T 5 Belarus u 1917 1945 gg Mn Ekaperspektyva 2006 S 438 441 Apostolska Nunciatura v Respublici Bilorus 6 kvitnya 2018 u Wayback Machine ros Sklad Konferenciyi Katolickih Yepiskopiv Bilorusi 2 serpnya 2012 u Wayback Machine ros Arhiepiskop Tadeush Kondrusevich nameren sozdat v Belarusi katolicheskoe radio 6 kvitnya 2018 u Wayback Machine 01 06 2011 ros Arhiv originalu za 9 lyutogo 2014 Procitovano 2 kvitnya 2018 Arhiv originalu za 18 kvitnya 2018 Procitovano 6 kvitnya 2018 Derzhavnij departament SShA Dopovid pro svobodu religiyi 2010 stvorenij 17 listopada 2010 roku 13 sichnya 2012 u Wayback Machine angl Arhiv originalu za 23 veresnya 2015 Procitovano 6 kvitnya 2018 Shelton P Belarus the Catholic Church in New Catholic Encyclopedia Vol 2 P 211 214 Arhiv originalu za 6 kvitnya 2018 Procitovano 6 kvitnya 2018 Arhiv originalu za 6 kvitnya 2018 Procitovano 6 kvitnya 2018 Kolichestvo religioznyh obshin v Respublike Belarus po sostoyaniyu na 1 yanvarya 2010 g 13 lipnya 2011 u Wayback Machine ros DzherelaAbraham W Powstanie organizacji Kosciola lacinskiego na Rusi Lwow 1904 T 1 Stankiewic A Rodnaja mowa u swiatyniach Wilnia 1929 Dlugosz I Dzieje diecezji Smolenskiej Lwow 1937 Garoshka L Zara hrysciyanstva na Belarusi Bozhym shlyaham 76 81 1957 21 38 Chubatij M Istoriya hristiyanstva na Rusi Ukrayini Rim Nyu Jork 1965 T 1 Grebennikov R V Taratunskij F S Katolicizm v Zapadnoj Belorussii Katolicizm v SSSR i sovremennost materialy nauchnoj konferencii Vilnyus 1971 Marash Ya N Vatikan i katolicheskaya cerkov v Belorussii 1569 1795 Minsk 1971 Ochmanski J Biskupstwo Wilenskie w sredniowieczu Poznan 1972 Marash Ya N Ocherki ekspansii katolicheskoj cerkvi v Belorussii XVIII v Minsk 1974 Rapov O M Tkachenko N G Dokumenty o vzaimootnosheniyah papskoj kurii s velikim kievskim knyazem Izyaslavom Yaroslavichem i polskim knyazem Boleslavom II Smelym v 1075 g Vestnik Moskovskogo universiteta Istoriya 1975 5 Kumor B Ustroj i organizacja Kosciola polskiego w okresie niewoli narodowej 1772 1918 Krakow 1980 Marash Ya N Politika Vatikana i katolicheskoj cerkvi v Zapadnoj Belorussii 1918 1939 Minsk 1983 Kuroedov V A Religiya i cerkov v sovetskom obshestve 2 izdanie Moskva 1984 Doktorov V G Katolicizm segodnya nekotorye voprosy ideologii Minsk 1984 600 lat Archi diecezji Wilenskiej Studia Teologiczne 1987 1988 5 6 Brajchevskij M Yu Utverzhdenie hristianstva na Rusi Kiev 1989 Dzwonkowski R Palyga I Za wschodnia granica 1917 1993 O Polakach i kosciele w dawnym ZSSR Warszawa 1993 Zhlutka A Lacinskaya litaratura yak fenomen belaruskaj kultury Spadchyna 1993 2 Glyabovich A Kascyol u nyavoli Spadchyna 1994 1 2 Hlebowicz A Kosciol odrodzony Katolicyzm w panstwie sowieckim 1944 1992 Gdansk 1994 Zhlutka A Zahodnyae hrysciyanstva na Belarusi Nasha vera 1997 1 1998 1 1999 2 3 Kanfesii na Belarusi kanec XVIII HH st Minsk 1998 Dzwonkowski R Losy duchowienstwa katolickiego w ZSSR 1917 1939 Martyrologium Lublin 1998 Kosciol w Rosji i na Bialorusi w relacjach duszpasterzy 1892 1926 Krakow 1999 Kulagin A M Katalickiya hramy na Belarusi Encyklapedychny davednik Minsk 2001 Maslyukoy T V Pytanni hranalogii kascyola na Nizhnyaj Byarezine 15 listopada 2012 u Wayback Machine Shacilkayskiya chytanni materyyaly II navukova praktychnaj kanferencyi da 450 goddzya Shacilak u Svetlagorsku 16 krasavika 2010 g Svetlagorsk 2011 s 38 50 Shipman Andrew Ruthenians 18 zhovtnya 2018 u Wayback Machine The Catholic Encyclopedia Vol 13 New York Robert Appleton Company 1912 Lins Joseph Lithuania 21 zhovtnya 2018 u Wayback Machine The Catholic Encyclopedia Vol 9 New York Robert Appleton Company 1910 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Katolicka cerkva v Bilorusi Statistika za krayinoyu 18 grudnya 2016 u Wayback Machine Catholic Hierarchy org Rimo katolicka cerkva u Bilorusi 24 chervnya 2009 u Wayback Machine Apostolska nunciatura u Bilorusi 30 veresnya 2018 u Wayback Machine nedostupne posilannya nedostupne posilannya Rimo katolicka cerkva u Bilorusi 24 chervnya 2009 u Wayback Machine ros bil angl pol nim Ales Zhlutka Punkciry vyalikaga shlyahu 23 travnya 2019 u Wayback Machine bil http svetlahorsk belarda org index php id 0183 15 listopada 2012 u Wayback Machine