Байка́л — озеро в Східному Сибіру, найглибша прісна водойма на Землі. Озеро розташоване на території Росії, лежить на висоті 456 м над рівнем моря; найглибша його ділянка знаходиться поблизу острова Ольхон і становить 1642 м. Найбільша глибина занурення становила 1620 м. Середня глибина його також дуже велика — 744,4 м. Площа — 31 722 км²; вода дуже прозора (до 40 м). Це найстаріше озеро на планеті, як до наших днів, — воно утворилось 25 млн років тому.
Байкал бур. Байгал далай бур. Байгал нуур рос. озеро Байкал монг. Байгал нуур монг. ᠪᠠᠶᠢᠭᠠᠯᠢ ᠳᠠᠯᠠᠢ монг. Байгал далай | ||||
---|---|---|---|---|
| ||||
53°18′10″ пн. ш. 108°00′16″ сх. д. / 53.30277778002777467° пн. ш. 108.00472222002778722° сх. д.Координати: 53°18′10″ пн. ш. 108°00′16″ сх. д. / 53.30277778002777467° пн. ш. 108.00472222002778722° сх. д. | ||||
Розташування | ||||
Країна | ![]() | |||
Регіон | Бурятія Іркутська область | |||
Геологічні дані | ||||
Тип | континентальне тектонічне озеро | |||
Розміри | ||||
Площа поверхні | 31 722 км² | |||
Висота | 456—457 м | |||
Глибина середня | 744,4 м | |||
Глибина макс. | 1642 м[2] | |||
Розмір | 636 x 79 км | |||
Довжина | 636 км | |||
Ширина | 79 км | |||
Берегова лінія | 2100 км | |||
Об'єм | 23 615,39 км³[2] | |||
Вода | ||||
Солоність | 0,120 г/л | |||
Прозорість | 40 м | |||
Басейн | ||||
↑ Водний басейн | басейн Єнісею | |||
Власний басейн (категорія) | d | |||
Вливаються | Селенга, Баргузин, Верхня Ангара, d, Безіменна[d], Давша[d], Кіка[d], Кічера[d], d, d, Сарма[d], Слюдянка[d], d, Сніжна[d], d, d, Турка[d], d, d, d, d і d | |||
Витікають | Ангара | |||
Площа басейну | 560 000 км² | |||
Країни басейну | Росія | |||
Інше | ||||
Статус спадщини | світова спадщина ЮНЕСКО | |||
Міста та поселення | Іркутськ | |||
Острови | 22 (найбільший Ольхон) | |||
Geonames | 2026982 | |||
Код ДВР Росії | 16010100111116200000013 | |||
![]() Карта Байкалу | ||||
![]() Байкал (Росія) | ||||
![]() Байкал (Бурятія) | ||||
| ||||
|
Історія Байкалу
Загальні відомості
Сучасні контури Байкалу визначились на початку антропогену. Вздовж берегів Байкалу розташовані гірські хребти: Байкальський, Приморський — з заходу, Баргузинський, Улан-Бургаси — зі сходу і Хамар-Дабан — з півдня. У Байкал впадає понад 336 річок, найбільші — Селенга, Баргузин, Верхня Ангара. Витікає лише Ангара, права притока Єнісею. На Байкалі багато островів, найбільші — Ольхон та Ушкан'ї.
Байкал замерзає в кінці грудня — на початку січня, скресає в травні. Температура води на поверхні Байкалу в серпні біля берегів до +20 °C, на середині Байкалу від +9 до +12 °C, в глибинних шарах — протягом року від +3,2 до +3,6 °C. На Байкалі спостерігають часті вітри: з півночі — «ангарку», з південного-заходу — «култук», зі сходу — «баргузин», з північного заходу — ураганний вітер «сарма».
Флора і фауна озера дуже різноманітна, також є багато ендеміків (3/4 видів ендемічних). Частина акваторії озера під охороною (північно-східна частина озера — у складі Баргузинського і Байкальського заповідників).
Антропологічна і культурна історія Байкалу (літопис)
- 110 до н. е. — у китайських письмових джерелах озеро Байкал вперше згадується під ім'ям «Бейхай».
- VI—VIII століття — відзначається розквіт куриканської культури на узбережжі озера.
- Х—XII століття — монголомовні племена витісняють курикан на північ Байкалу.
- XI—XIV століття — на території Прибайкалля складається нове плем'я хори, та ще й проживають племена тюркського та тунгуського походження.
- XVII—XVIII століття — на берегах озера формується бурятська народність.
- 1643 р. — до озера виходить перший російський загін козаків на чолі з Курбатов Івановим. За озером закріплюється назва Байкал.
- 1655 р. — через Байкал в заслання проїжджає протопоп Авакум, який згодом дав одне з перших виразних літературних описів цього озера.
- 1667 р. — перше приблизне схематичне зображення Байкалу в «Кресленні Землі Сибірської» складається за розпорядженням Тобольського воєводи П. Годунова.
- 1701 р. — перша правильна схема-карта озера, представлена в «креслярські книзі Сибіру» складається тобольським козаком С. У. Ремезовим.
- 1729 р. — — перший вчений на Байкалі, надісланий для вивчення Сибіру за особистим розпорядженням Петра I, робить перші описи озера.
- 1844 р. — організоване Байкальське . На Байкал виведені перші пароплави «Імператор Микола I» і «Спадкоємець Цесаревич».
- 1862 р. — під час землетрусу (за десятибальною шкалою Ріхтера) в північній частині дельти Селенги пішла під воду ділянка суші площею понад 200 км² з 5 улусами, в яких проживало близько 1300 осіб. У результаті утворилася нова затока — Провал.
- 1898 р. — прокладена залізниця до порту Байкал.
- 17 червня 1899 р. — спущено на воду криголам-пором «Байкал», другий у світі за розмірами.
- 25 липня 1900 р. — спущено на воду криголам «Ангара».
- 1900—1906 рр. — діє Байкальська залізнична поромна переправа.
- 1903—1904 рр. — між станціями Байкал і Танхой (близько 40 верст) по льоду озера були прокладено залізничну колію, по яким кінною тягою перевозили вагони та паровози.
- 1902—1905 рр. — будується ділянка .
- 1908 р. — видано на 31 аркуші атлас Байкалу.
- 1916 р. — утворено перший на Байкалі Баргузинський біосферний заповідник.
- 1918 р. — заснована постійна дослідна експедиція АН СРСР у селищі .
- 1925 р. — дослідна експедиція АН СРСР перенесена в поселення Маритуй і перейменована в постійну науково-дослідну лімнологічну станцію АН СРСР.
- 1925—1929 рр. — Байкальська експедиція під керівництвом обстежила всі основні райони озера.
- 1950—1958 рр. — будується Іркутська ГЕС, викликала підйом рівня води Байкалу в середньому на 1 м.
- 1958 р. — на півдні Байкалу починається ударне комсомольське будівництво майбутнього міста Байкальська і Байкальського целюлозо-паперового комбінату.
- 1959 р. — при вимірах з льоду тросовим лотом фіксується глибина озера 1620 м.
- 1961 р. — на базі Байкальський лімнологічної станції створено в селищі Ліствянка.
- 1962 р. — на заводі «Ленінська кузня» в місті Києві побудовано судно «Г. Ю. Верещагін», що стало найбільшим дослідним судном на Байкалі. Його водотоннажність 560 т, довжина 43,6 м, ширина палуби 7,8 м.
- 1963 р. — перші підводні кінозйомки про життя Байкальської флори і фауни зробила студія «Київнаукфільм».
- 1966 р. — введено в експлуатацію Байкальський целюлозо-паперовий комбінат.
- 1969—1975 рр. — на промисловий лов було введено заборону з метою відновлення його загальної біомаси.
- 1974 р. — ехолотні проміри зафіксували глибину озера 1637 м.
- 1986 р. — засновані Прибайкальський і Забайкальський національні парки, Байкало-Ленський заповідник.
- 1990 р. — на світовий кіноекран виходить фільм про Байкал — «Синє око Сибіру», знятий англійськими документалістами за участю ЮНЕСКО.
- 1991 р. — створено Байкальський інститут раціонального природокористування, нині ; у спеціальному глибоководному апараті «Пайсіс» здійснено занурення на максимальну глибину Байкалу — 1637 м.
- 1992 р. — створена постійна Урядова комісія по Байкалу, яка координує діяльність з підготовки та реалізації «Комплексної програми по забезпеченню охорони та раціонального використання природних ресурсів басейну озера Байкал»; проведено перше буріння на Байкалі недалеко від гирла Бугульдейки. Отримано перший керн донних покладів довжиною 120 м.
- 1993 р. — на базі музею Лімнологічного інституту створено Байкальський екологічний музей СВ РАН. Російською академією наук за матеріалами багаторічних досліджень видано науково-довідковий атлас «Байкал».
- Вересень 1994 р. — у місті Улан-Уде і на озері Байкал відбулася Міжнародна конференція «Байкал як модельна територія сталого розвитку». Урядом Російської Федерації затверджена комплексна програма з охорони озера Байкал та раціонального використання природних ресурсів його басейну.
- 9 грудня 1995 р. — відбувся I «Байкал-тур-95», проведення якого стало щорічним.
- 1996 р. — Байкал включений ЮНЕСКО в список територій Світової природної спадщини. В Улан-Уде проходить Міжнародний з центрально-азійському шаманізму і перша наукова конференція «Збереження біорізноманіття озера Байкал».
- 1998 р. — в Улан-Уде і на озері Байкал проходить Міжнародна конференція «Байкал як ділянка світової природної спадщини: підсумки та перспективи міжнародного співробітництва». Поблизу Ушкан'їв островів виконано найглибше буріння на Байкалі (600 м) з вмороженої в лід платформи. Вивчення донних відкладів підтвердило існування озера протягом останніх 15 млн років.
- Квітень 1999 р. — прийнятий
- 2000 р. Прийнятий закон «Про екологічне зонування Байкальський природної території та інформуванні населення про межі Байкальський природної території».
- 23—25 серпня 2001 р. — у рамках Байкальського економічного форуму проведена Міжнародна конференція «Байкал — світова спадщина».
- 2001 р. — на березі Байкалу створена Міжвідомча навчально-освітня станція «Істомін».
Географічний об'єкт — Байкал (топоніміка)
Загальні відомості
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5sTDBKaGFXdGhiQzFUTVRrNU9USTNOakEwTlRNeU15NXdibWN2TXpBd2NIZ3RRbUZwYTJGc0xWTXhPVGs1TWpjMk1EUTFNekl6TG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Байкал лежить у центрі Азії та Росії на кордоні Іркутської області та Бурятії. Озеро простягнулося з півночі на південний захід на 636 км у вигляді гігантського півмісяця. Ширина Байкалу коливається від 25 до 80 км.
Площа водної поверхні становить 31 722 км² (без урахування островів), що приблизно дорівнює площі таких країн, як Бельгія, Нідерланди або Данія. За площею водного дзеркала Байкал займає восьме місце серед найбільших озер світу. Довжина берегової лінії — 2100 км.
Максимальна глибина озера, визначена в результаті виконання спільного бельгійсько-іспанської-російського проекту створення нової батиметричної картки Байкалу, коли була визначена глибина в 1 312 788 точках акваторії озера, становить 1642 м [1] в точці з координатами 53° 14′ 59″ с. ш. 108° 05′ 11″ в. д. / 53,249722° с. ш. 108,086389° в. д. (G), що робить його найглибшим озером планети. Якщо врахувати, що водна гладінь озера є на висоті 455,5 м над рівнем моря, то нижня точка улоговини лежить на 1186,5 м нижче рівня світового океану, що робить чашу Байкалу також найглибшою материковою западиною. Середня глибина озера також дуже велика — 744,4 м. Вона перевищує максимальні глибини багатьох дуже глибоких озер. Саме це, у кінцевому рахунку, визначає такі гігантські запаси води в Байкалі — 23 615,390 км³ (близько 19 % світових запасів прісної води — у всіх прісних озерах світу міститься 123 тис. км³ води). За обсягом запасів води Байкал займає друге місце у світі серед озер, поступаючись лише Каспійському морю, але в Каспії вода солона. В Байкалі води більше, ніж у всіх разом узятих п'яти Великих озерах і в 23 рази більше, ніж, наприклад, в Ладозькому озері.
В Байкал впадає 336 річок і струмків, але це число враховує лише постійні притоки. Найбільші з них — Селенга, Верхня Ангара, Баргузин, Турка, , Сарма. З озера витікає одна річка — Ангара. На Байкалі 27 островів, найбільший з них — Ольхон (730 км²); найбільший півострів — .
Озеро лежить у своєрідній улоговині, з усіх боків оточеній гірськими хребтами і сопками. При цьому західне узбережжя — скелясте і обривисте, рельєф східного узбережжя пологіший (місцями гори відступають від берега на десятки кілометрів). Обмежене хребтами Яблоновим і Баргузин на сході і Байкальським хребтом на заході, озеро розташоване загалом на висоті 455 метрів, на східному березі є заповідник та .
Походження топоніму «Байкал»
Походження назви озера точно не встановлено. Нижче наведені найпоширеніші версії походження топоніму «Байкал»:
- Бай-Куль (тюрк.) — багате озеро
- Байгаал-Далай (монг.) — багатий вогонь
- Бей-Хай (кит.) — Північне море
Перші російські землепрохідці Сибіру вживали евенкійську назву «Ламу» (море). З другої половини XVII століття росіяни переходять на назву, прийняту в бурятів, — «Байгаал» (вимовляється як «Бейгхел»). При цьому вони лінгвістично пристосували його до своєї мови, замінивши характерне для бурять «ґ» на звичніше для російської мови «к», у результаті чого остаточно склалася сучасна назва.
Походження озера
Походження Байкалу досі викликає наукові суперечки. Вік озера вчені традиційно визначають у 25—35 млн років. Цей факт також робить Байкал унікальним природним об'єктом, тому що більшість озер, особливо льодовикового походження, живуть у середньому 10—15 тис. років, а потім заповнюються мулистими осадовими породами і заболочуються.
Проте існує також версія про молодість Байкалу, висунена доктором геолого-мінералогічних наук Олександром Татариновим в 2009 році, яка отримала непрямі підтвердження під час другого етапу експедиції «Світів» на Байкалі. Зокрема, діяльність грязьових вулканів на дні Байкалу дозволяє вченим припускати, що сучасна берегова лінія озера має всього лише 8 тисяч років, а глибоководна частина озера — 150 тисяч років.
Поза сумнівом лише те, що озеро розташоване в рифтовій западині і за будовою схоже, наприклад, з басейном Мертвого моря. Одні дослідники пояснюють утворення Байкалу його розташуванням у зоні трансформного розлому, інші припускають наявність під Байкалом мантійного плюму, треті пояснюють утворенням западини пасивним рифтінгом в результаті колізії Євразії й Індостану. Як би там не було, перетворення Байкалу триває досі — в околицях озера постійно відбуваються землетруси. Є припущення про те, що просідання западини пов'язано з утворенням вакуумних вогнищ внаслідок виливання базальтів на поверхню (четвертинний період).
Геологія
Озеро Байкал є наслідком тектонічних процесів та розломів на межі Сибірської платформи одного боку і з іншого гір Центральної Азії. Ці процеси були доволі активними в третинному періоді, що робить озеро Байкал найстарішим з наявних у світі (двадцять п'ять мільйонів років). Ці ж процеси відбувалися і протягом четвертинного періоду й до наших днів (понад 30 потужних землетрусів зареєстровані у XX столітті). Тектонічні рухи призвели до утворення дна озера, на якому накопичено великий шар осадів. Формування дна відбувається і досі.
Величина розломів визначає три основних часові рівні, по яких проходили розломи:
- на півночі це западина і глибокі області розлому на глибині 890 метрів нижче рівня води, розташовані між мисами Елохін і Покойнікі.
- на півдні — глибокі області розлому на глибині 1432 м нижче рівня води, в районі, розташованому між річками Перейомна та Мішиха.
- центральний розлом є найглибшим, розташований в районі на схід від острова Ольхон між Іжмей і Хара-Кузгун, сягаючи глибини 1637 метрів.
Сейсмоактивність
Район Байкалу (так звана Байкальська рифтова зона) належить до території з високою сейсмічністю: тут регулярно відбуваються землетруси, сила більшої частини яких становить один-два бали за шкалою інтенсивності МСК-64. Однак трапляються й сильні, так в 1862 році за десятибального Кударинського землетрусу в північній частині дельти річки Селенги пішла під воду ділянка суші площею 200 км² з шістьма улусами, в яких проживало 1 300 чоловік, і утворилася затока Провал. Сильні землетруси відмічені також в 1903 році — в Байкальську, в 1950 році — в Мондинську, в 1957 році — в Муйську, 1959 році — в Середньобайкальську. Епіцентр Середньобайкальського землетрусу знаходився на дні Байкалу в районі селища Суха (південно-східне узбережжя). Сила його сягала 9 балів. В Улан-Уде і Іркутську сила головного поштовху досягла 5—6 балів, спостерігалися тріщини і незначні руйнування в будинках і будівлях.
Клімат
Водна маса Байкалу впливає на клімат прибережної території. Зима тут буває м'якшою, а літо — прохолодніше. Прихід весни на Байкалі затримується на 10—15 днів у порівнянні з прилеглими районами, а осінь часто буває досить тривала, що й пояснює, наскільки озеро впливає на особливості континентального клімату, який характерний для всього регіону Сибіру. Середня температура взимку −15 °C, і −26 °C в січні, а 13 °C, тоді як 19 °C в липні.
Район Байкалу відрізняється великою сумарною тривалістю сонячного сяйва. Особливості клімату обумовлені Байкальськими вітрами, які мають власні назви — баргузин, сарма, верховик, култук.
Баргузин — могутній Байкальський вітер, згаданий у пісні «славне море — священний Байкал», дує головним чином у центральній частині озера з Баргузинської долини поперек і вздовж Байкалу. Цей вітер дує рівно, з поступово наростаючою міццю, але його тривалість помітно поступається Верховику. Зазвичай передує стійкій сонячній погоді.
Сарма — різновид гірського жорсткого вітру, найсильніший та найстрашніший з вітрів на Байкалі. Вітер виривається з долини річки Сарма, яка впадає в . Швидкість його перевищує 40 метрів за секунду. Посилення вітру до максимуму спостерігається протягом першої години. Улітку вітер може раптово початися і закінчитися, восени сарма іноді дує цілу добу. Причиною виникнення ураганного вітру Сарма є особливість постійного звужування долини річки Сарми до самого її гирла, що на виході утворює свого роду аеродинамічну трубу серед стрімких скель.
Верховик — північний Байкальський вітер, наступає з долини річки Верхня Ангара вздовж озера з півночі на південь. Повторюваність цього вітру часом досягає 30 %. Перші тривалі верховики бувають на Байкалі в середині серпня. Нерідко такий вітер утримується безупинно протягом 10 днів. При верховику стоїть сонячна погода, він дує спокійно, без різких поривів, у берега заворушень майже немає, але у відкритій частині озера вода швидко темніє і покривається білою піною.
Култук — Байкальський вітер, наступає від південного краю Байкалу вздовж озера. Култук несе з собою жорстокі шторми і дощову погоду. Цей вітер не буває таким тривалим, як верховик. Частіше і сильніше култук дме восени. Характерна особливість култука — поява туману на гольцях .
Гідрологія (фізіографія)
Загальні положення
Байкал є найбільшим резервуаром рідкої прісної води на Землі з однією п'ятою частиною усіх запасів прісної води. Озеро має об'єм води близько 23 000 км³, що більше, ніж у Балтійському морі. Площа водозбору озера та його приток становить близько 1,5 млн км², ця площа більш ніж у чотири рази перевищує площу Німеччини. Кількість опадів коливається від 200 до 500 мм на рік, збільшуючись на півдні до 900 мм. Товщина льоду взимку коливається від 50 до 70 см, що дозволяє людям і транспортним засобам вільно по ньому пересуватися.
Водний баланс озера
Прибуткова частина водного балансу складається в основному з річкового стоку (82,3 %) і атмосферних опадів (13,2 %). На притоки, що впадають на західному узбережжі Байкалу припадає 40 %, а на східні — 60 % всього живлення. Роль інших джерел надходження води — незначна. Витратна частина представлена річковим стоком з озера (86,8 %), решта — 13,2 % — припадає на випаровування.
Річки Байкалу
Озеро Байкал живлять своєю водою 336 річок і численні струмки. І тільки Ангара єдина річка, що витікає з озера, і окрім цього є однією з великих річок Сибіру. Після геологічних досліджень було виявлено, що з озера було ще два витоки: перший, трохи далі на північ від Ангари, і був початком для сьогоднішньої річки Лена, але через природні катаклізми і формування гірського Байкальського хребта, цей потік тисячі років тому був перекритий. Другий потік був ще далі на південь від Ангари, але землетрус який відбувся 16 000 років тому, спричинив його закриття.
Головні :
Найбільша притока Байкалу — це річка Селенга. Вона постачає в озеро, впродовж року, майже половину загального річного обсягу води водозабору всього озера. Водозбірна площа її басейну близько 465 тис. км², довжина 1024 км. Верхня Ангара є другою після Селенги притокою озера Байкал за обсягами стоку. Її басейн займає площу 21 400 км², й охоплює схили хребтів Сікір, Мискх і Баргузин. Третя за величиною притока — Баргузин. Вона отримує воду із схилів хребтів, що оточують велику Баргузинську долину. Водозабір її має площу 21100 км².
Гідрохімічний режим
Всі притоки Байкалу за гідрохімічним режимом, поділяються на п'ять типів.
- — він характеризується різким зниженням солоності води під час весняного паводку, і під час теплого сезону, до нього належать такі річки, як Сарма, Утулік.
- — мінімум солоної води у весняний період, а потім збільшується протягом літньо-осінньої повені, знову знижується і знову зростає в осінньо-зимовий період — річки Селенга, Турка.
- — висока і стабільна солоність, за винятком періоду весняних повеней — річки Крестовка та Харґіно.
- — різке зниження мінералізації навесні, а потім з поступовим збільшенням протягом літньо-осіннього періоду — річки Голоустна (талий сніг, і більш ніж наполовину), Туя, Томпуда, Баргузин.
- — значне зменшення мінералізації, безперебійне з початку весни до вересня, а потім поступово збільшується до весни — характерно малим притокам та струмкам.
Хоча і є кілька гідрохімічних елементів у Байкалі, які надходять у великих кількостях, а видалення їх з озера витоком річки Ангари не може відбуватися у всьому об'ємі. Тому частина їх осідає на дні озера або забруднює узбережжя чи верхні водні шари озера. Малі притоки можуть змінити свій гідрохімічний тип, в залежності від водного режиму та технологічного впливу цивілізації чи наслідком .
Властивості води
Основні властивості байкальської води можна коротко описати так: в ній дуже мало розчинених і важких мінеральних речовин, мізерно мало органічних домішок, багато кисню. Завдяки постійній циркуляції та змішування вітру, течій, хімічний склад води в озері є відносно однорідним. Коли заповнювалося озеро (окрім поверхневих вод), воно солями ще не встигло було насититись. Байкальська вода слабкої мінералізації і відповідає найвищим якостям питної води, це м'яка вода .
У середньому в байкальський воді, частки і становлять 84 %, хлоридів і сульфатів — 7 %, а в лужних металів — 9 % від еквівалентного іона. Внаслідок гідрохімічних процесів в озері в самій воді на стадії метоморфізації відбуваються глибокі зміни в її хімічному складі, в результаті чого в озері вода відноситься до (PDF-3 — SA2 + — + SO42) гідрохімічних фракцій. Має слаболужну реакцію (pH 7,0—8,5), яка зменшується з глибиною. Крім того, в зимовий час відбувається перехід до (pH 7), а влітку лужної (pH 8,5). В поверхневих шарах озерних відкладів на глибині 5—20 см відбуваються окислювальні процеси (), глибоко регенеративні процеси (сульфат заліза, пірит). У Байкальській воді міститься близько 40 хімічних елементів (в дуже невеликих кількостях), більше за інших є — кальцій, вуглець, кисень, магній, натрій, калій, кремній, сірка, хлор, азот, залізо, фосфор, але є дефіцит йоду. Він володіє агресивністю і високим життєдайним особливостями для планктону та інших організмів, яких більшає з глибиною. Таким чином, усі тверді залишки тварин: звірів, риб, молюсків, швидко розкладаються, не залишаючи навіть слідів.
Температура поверхневих шарів води в Байкалі влітку — +8… +9 °C, а в окремих затоках — +15 °C. Температура глибинних шарів — близько 4 °C. Вода в озері настільки прозора, що окремі камені і різні предмети видно на глибині 40 м. У цей час байкальська вода буває синього кольору. Влітку ж і восени, коли в прогрітій сонцем воді розвивається маса мікроскопічних рослин і тварин, прозорість її знижується до 8—10 м і колір стає синьо-зеленим і зеленим. Чиста та прозора вода Байкалу містить так мало мінеральних солей (100 мг/л), що може використовуватися замість дистильованої.
Байкальський лід
До кінця зими товщина льоду на Байкалі досягає 1 м, а в затоках — 1,5—2 м. При сильному морозі тріщини, які мають місцеву назву «станові щілини», розривають лід на окремі поля. Довжина таких тріщин — 10—30 км, а ширина — 2—3 м, розриви відбуваються щорічно приблизно в одних і тих же районах озера. Супроводжуються вони гучним тріском, що нагадує громовицю або постріли з гармат. Людині, що стоїть на льоду, здається, що крижаний покрив лопається якраз під ногами і він зараз провалиться в безодню. Завдяки тріщинами під льодом риба на озері не гине від нестачі кисню. Байкальський лід, крім того, дуже прозорий, і через нього проникають сонячні промені, тому в воді бурхливо розвивається фітопланктон, що виділяє кисень. По берегах Байкалу можна спостерігати взимку крижані гроти й набризки.
Озеро Байкал щорічно замерзає. У перші 3—4 дні при температурі повітря нижче −20 °C лід наростає по 4—5 см на добу. Наприкінці жовтня замерзають мілководні затоки, 1—14 січня — глибоководні райони. У південній частині Байкал закритий 4—4,5 місяці, у північній частині — 6—6,5 місяців. По акваторії озера товщина льоду коливається від 70 до 113 см, при цьому виявлено закономірність: чим більше снігу, тим тонше лід. Тороси досягають 1,5—3 метрів висоти. Лід товщиною 50 см витримує вагу до 15 тонн, тому узимку по льоду Байкалу можна вільно пересуватися на автомобілях. Вздовж північно-західного узбережжя й у Малому морі утворюється вільний від снігу прозорий лід, крізь який на мілководді можна бачити дно. Злом льоду починається від Великого Кадильного мису 25—30 квітня, що обумовлено таненням льоду під впливом наближення потоків теплих вод підводних джерел. В останню чергу 9—14 червня звільняється від льоду північна частина озера.
Байкальський лід підносить вченим чимало загадок. Так, в 1930-х роках фахівці Байкальської лімнологічної станції виявили незвичайні форми льодового покриву, характерні тільки для Байкалу. Наприклад, «сопки» — конусоподібні крижані пагорби висотою до 6 метрів, порожні всередині. Зовнішнім виглядом вони нагадують крижані шатра, відкриті в протилежний від берега бік. Сопки можуть розташовуватися окремо одна від одної, а іноді утворюють мініатюрні «гірські хребти».
Глибинні шари та дно озера
Байкал — найглибше проточне озеро з унікальним біорежимом. Байкал має малу водообмінність. Повна зміна водного об'єму обчислюється сотнями років (точніше, 332 роки). Це говорить про великі консервативні властивості води озера. Виділяють глибинну і поверхневу області вод Байкалу. Глибинні області в процесах циркуляції води практично не задіяні, тобто можна стверджувати, що води глибинної області Байкалу не беруть участі в сезонних циркуляціях. Потужність глибинної області Байкалу становить близько 1400 м. У ній спостерігається панування незмінно стійкої прямої та зворотної температурної стратифікації з дуже малим загальним падінням температури (від 3,6 до 3,2 °C), що знову ж таки говорить про великий консерватизм глибинних вод. Але за останніми даними все ж таки спостерігається деяка залежність вод глибинної області — мають місце різні перенесення водних мас, які мають як постійний (сезонні коливання — наприклад, система Циклонічних течій Південного Байкалу) і тимчасовий (наприклад, вітрові та стічні течії і маси) характер. Також виявлено рух вод на різних глибинах. Ці дуже сповільнені циркуляції води охоплюють глибинні області аж до 1250 м.
Течії спостерігаються і під льодом. Природа всіх цих течій і явищ ще не вивчені до кінця і не з'ясовані. Верхня область. Її потужність становить 200—250 м. У річному циклі теплообміну та осінньо-весняних циркуляцій беруть участь переважно води верхньої області. Цим же шаром обмежена сезонна зміна прямої та зворотної , а також сезонні зміни хімічного складу та біологічних факторів. Тут же зосереджена основна біомаса Байкалу.
Динаміка і структура водної маси Байкалу визначається не тільки розмірами, але й формою улоговини, тектонічної у своїй основі. Найхарактернішою рисою Байкальської ванни слід вважати слабкий розвиток , з чим пов'язана велика середня глибина озера та різкі відкоси дна. Характерний також нерівний рельєф дна, який однак, ще далеко не повністю вивчений. До глибини 100—200 м переважають скелясті ґрунти, каміння, валуни, галька, піски (причому область пісків з глибиною розширюється). З мітки 1130 метрів і до найбільших глибин дно устелене мулом, у складі якого багато стулок діатомових водоростей.
Байкал — потужний регулятор стоку і гігантське природне водосховище. Тим не менше зміни співвідношень елементів балансу викликають коливання рівня озера. Середньорічні відхилення становлять у середньому за багаторічний період близько 82 см, багаторічні (за останні 60 років, коли стались вести спостереження) — мають амплітуду близько 194 см. У цьому плані останнім часом важливим стає вплив антропогенного фактору, як наприклад, будівництво і діяльність Іркутської ГЕС. Її будівництво викликало підвищення рівня на 1,2 м, що, звичайно, спричинило за собою гнітючі наслідки для всього Байкалу.
Контури западини Байкалу на карті проглядаються як кутастим, з безліччю прямолінійних ділянок — коротких, прямих розломів. Улоговини Байкалу заповнені пухкими або слабо сцементованими відкладеннями переважно четвертинного віку, накопичення яких відбувалися в умовах безперервного прогинання днищ западини (по одній з найбільш прийнятих теорій). По цій же теорії вважається, що Байкалу складається з двох самостійних западин, об'єднаних водним дзеркалом, тобто мається на увазі складна її будова. Південна западина Байкалу викладена средньоюрськими — нижньокрейдяними відкладеннями, а от мезозойська депресія (давніша) успадкувала Юрські і . Є також невелика кількість відкладень третинного (неогенового) віку. Четвертинні відкладення у всій Байкальській котловині представлені озерними, флювіогляціальними, льодовиковими, алювіальними, пролювіальними, еоловими утвореннями. Найбільша потужність відкладів спостерігається в дельті річки Селенга (близько 500 м), а разом з третинними відкладеннями більше як на 600 м.
Узбережжя та населення
Населення
П'ятдесят тисяч чоловік (не враховуючи Іркутська та Улан-Уде), живуть на берегах озера в важких умовах. Риба і картопля є основою їх щоденного раціону. Міграція населення, відбувалася спонтанно і поетапно (здебільшого після вимушених кроків центральної влади), найбільша сталася завдяки будівництву Байкало-Амурської магістралі, попередня була після побудови Транс-Сибірської залізниці.
Список міст на березі озера та в районі озера Байкал:
- Бабушкін (Клейнстад) — невелике місто на південно-східному узбережжі.
- Байкальськ — на крайньому південному березі озера.
- Байкальске (Нордвестюфер) — на північно-західному узбережжі, адміністративному центр в байкальських евенків в їх національному районі.
- — на острові Ольхон.
- Іркутськ — головний мегаполіс регіону, лежить на південно-західній частині узбережжя вздовж Ангари (60 км вниз).
- Ліствянка — розташована за 70 км на південний схід від Іркутська в місці, де Ангара витікає з озера Байкал.
- Нижньоангарськ (Норденде) — на північному кінці озера і є адміністративним центром Північнобайкальского району.
- Селенгинськ — на південно-східному узбережжі, в дельті річки Селенга (50 км вгору за течією).
- Сєверобайкальськ — на північно-західному березі, навпроти впадіння в озеро річки Верхня Ангара.
- Слюдянка — в південно-західній частині Байкалу.
- Усть-Баргузин — на східному березі Байкалу, в гирлі річки Баргузин.
Екологічні проблеми
Байкал та його узбережжя зазнають надмірного антропогенного впливу, що виливається у ряд екологічних проблем. Так, Байкальський ЦПК отруїв навколо себе воду, повітря і землю. У нинішніх умовах, коли на державному рівні захист природи принесений в жертву досить сумнівній економічній вигоді, екологічна ситуація ще більше ускладнюється, і російська «бандитська економіка» почала проявляти уже свій нездоровий інтерес до найзаповідніших територій Байкалу. Горять і вирубуються ліси в національних парках, забудовані береги колись перлини західного берега Байкалу бухти Піщане, спаплюжені турбазами берега Малого Моря, пробурені нафтові свердловини у дельті Селенги. Небачених розмірів досягло браконьєрство, береги Байкалу засмічені побутовими відходами.
Байкальський целюлозно-паперовий комбінат
Байкальський целюлозно-паперовий комбінат (БЦБК) побудований в 1966 році, на самій береговій лінії озера. Відбілювання паперу хлором та розвантаження відходів у Байкал — основні проблеми, які створювала ця промислова споруда для Байкалу та всього байкальського регіону. Десятиліття протестів жителів краю та екологів, але ніщо не впливало на владоможців та горе-промисловців. Тільки от саме світова економічна криза (та значна рецесія російської економіки) спричинили до закриття заводу у листопаді 2008 року. А в березні 2009 року власник заводу, російський олігарх Леонід Дерипаска оголосив, що паперової фабрики не відновлюватиме.
Нафтопровід
Крім того, в Байкалі виявлені значні природні нафтогазопрояви — на декількох ділянках акваторії невеликі плями нафти постійно спливають на поверхню й утворюють райдужні плівки. Державна компанії «Транснефть» планує побудувати магістральний трубопровід, який мав пройти в 800 метрах (2620 футів) від берегів озера в зоні значної сейсмічної активності. Екологічні активісти в Росії, «Грінпіс», виступали супроти побудови трубопроводу, та й місцеві жителі рішуче виступили проти цих планів, у зв'язку з можливістю аварійного розливу нафти, що може завдати істотної шкоди навколишньому середовищу. За словами президента «Транснєфті», були проведені численні зустрічі з простими громадянами в містах та селищах на передбаченому маршруті трубопроводу, особливо в Іркутську. Одначе, консенсусу не було тоді досягнуто. А лише коли весь пакет уставних документів перейшов від компанії «Юкос» (початковий ініціатор побудови нафтопроводу) до урядового сателіта «Траснєфть», почалися повторні консультації. Під тиском громадськості та через світову кон'юнктуру на ринку і часовий цейтнот з китайської сторони владним чинам довелося поступитися, і тоді президент Росії Володимир Путін розпорядився щоб компанія розглянула альтернативні маршрути цього трубопроводу.
У «Транснефті» відтоді вирішили перенести трубопровід від озера Байкал, на 40 км (25 милі) на північ, щоб уникнути різних екологічних ризиків, так що трубопровід не буде проходити через будь-які федеральні або республіканські природні заповідники. Основні виробничі процеси почалася по трубопроводу, через два дні після того, як президент Путін ухвалив рішення змінити маршрут від озера Байкал. Окрім нафтопроводу в проекті передбачено й побудову, пізніше, по цьому ж маршруту паралельно ще й газопроводу (також в сторону Китаю).
Відходи від атомних електростанцій
У 2006 році російський уряд оголосив про плани щодо створення першого у світі Міжнародного центру по збагаченню урану на ядерному об'єкті в Ангарську, 95 км (59 милях) від берегів озера. Однак критики та екологи стверджують, що це буде катастрофою для регіону, і наполегливо закликають уряд переглянути своє рішення. Адже після збагачення, лише 10 % урану — отриманих радіоактивних матеріалів буде експортуватися до міжнародних клієнтів, а решту 90 % й надалі зберігатимуться в районі озера Байкал. Адже в сховищах уранових відходів з атомних електростанцій містяться радіоактивні й токсичні метали, які, якщо неправильно зберігаються є потенційно небезпечними для людей, середовища і можуть забруднювати річки та озера, а через них й Байкал та населення, яке проживає в цьому регіоні.
Уряд Російської федерації не прислухався до думки екологів, та на сьогодні уже запущені перші технологічні процеси цього проєкту.
Статус озера та туристичні можливості
Статус озера
Байкальські заповідники
На берегах Байкалу створено 3 національних парки і 2 заповідника.
Прибайкальський національний парк утворений в 1986 році. Загальна площа парку становить 418 тис. га. За площею, що охороняється він входить до п'ятірки найбільших національних парків Росії. Територія парку охоплює західне узбережжя Байкалу від його південної частини до Малого моря, включаючи острів Ольхон. Довжина берегової лінії парку становить майже 380 кілометрів. Ширина охоронної берегової зони від 8 до 30 кілометрів. Більше 300 тис. га (70 % території парку) займають ліси, з них 22 тис. га — кедрові. На території Прибайкальского національного парку є понад 500 видів рослин і тварин, половина з яких ендеміки. В парку нараховується 75 видів тварин, деякі з них занесені в «Червону книгу», 76 видів рослин — рідкісних та таких, що знаходяться під охороною. За підрахунками в 1994 році на території парку чисельність склала 914 особин, сарни — 707, лося — 67, кабана — 87, бурого ведмедя — 140. На території парку 52 географічних об'єкта мають статус .
Забайкальський національний парк. Територія парку, організованого в 1986 році, охоплює Чівиркуйську затоку, півострів Святий Ніс, з найбільшим на Байкалі лежбищем нерпи. Площа парку — 270 тис. га. 40 % території парку має заповідний режим, тут заборонена будь-яка господарська й рекреаційна діяльність. По парку прокладено 5 , серед яких виділяється маршрут на гору Маркова, найвищу гірську вершину півострова Святий Ніс, звідки відкривається кругова панорама на Ушканьські острови, північну частину Чівиркуйської затоки і піщані пляжі . На території парку налічують 291 вид тварин. Птахи представлені 241 видом, серед них такі рідкісні, як сапсан, чорний журавель, беркут, чорний лелека, орлан-довгохвіст, орлан-білохвіст тощо.
Тункінський національний парк заснований 27 травня 1991 року в адміністративних межах . Територія парку займає Тункінську долину і прилеглі до неї гірські масиви Східного Саяна і хребта Хамар-Дабан. У Росії це перший досвід поєднання природоохоронної зони з границями цілого району. Площа парку 1.183.662 га (з них 150,836 га земель зайняті під сільськогосподарські угіддя). Територія парку добре освоєна. Більша частина Тункінської долини зайнята ланами, сіножатями і пасовищами. Населення району 29 000 осіб. По парку проходить автомобільна дорога в Монголію. У долині розташовані великі курорти: «Аршан», «Нілова пустинь», «Жемчуг». На території парку можна зустріти різноманітні види рідкісних і зникаючих рослин: півонія незвичайна, , жовтець саянський, обліпиха звичайна, родіола рожева, (лат. Mannagettaea hummelii) тощо.
Байкальський заповідник розташований на східному березі в південній частині Байкалу і охоплює територію в 165,7 тис. га. гірського масиву Хамар-Дабан. Межі заповідника проходять по річках Мішиха і Видрін. Організований у 1969 році, науковий профіль заповідника — вивчення природного гірського-тайгового комплексу хребту Хамар-Дабан на узбережжі озера Байкал. Хамар-Дабан являє собою систему гірських масивів зі згладженими вершинами. Гори круто обриваються до Байкалу і є природною перешкодою для повітряних потоків, що переносяться через Байкал, та супроводжуються інтенсивним виділенням опадів, яких тут випадає більше ніж на суміжних просторах Сибіру. Вологий клімат сприяє багатому різноманіттю гірської-тайгової рослинності. На території заповідника виявлено реліктові форми неогенового періоду ( (лат. Populus suaveolens), ), ендеміків (, тощо), а також рідкісні та які знаходяться на межі зникнення тварини та рослини. У заповіднику відомі 37 видів ссавців і 260 видів птахів.
Баргузинський біосферний заповідник заснований в 1916 році Баргузинський заповідник став першим в Росії . У його завдання входило збереження та вивчення соболя. Сьогодні це найстаріший заповідник Росії. Заповідник розташований на північно-східному узбережжі озера Байкал на центральній частині західних схилів Баргузинського хребта (найвища точка 2472 метри). Більше половини його території складають Гольця — скелясті вершини заввишки 1500—2400 м. Третину займають гірські-тайгові ліси, що ростуть на висоті від 600 до 1250 м. Лише трохи більше 16 % території заповідника припадає на Байкальське узбережжя. Площа заповідника — 374,4 тис. га. У заповіднику зустрічається близько 650 видів рослин. Багаторічна охорона Баргузинського заповідника сприятливо позначилися на чисельності тварин. У ведмедів вона досягає в сприятливі роки 250 особин, у вивірок від 5 000 до 10 000 звірів. У заповіднику відомі 39 видів ссавців, 243 — птахів, 4 — плазунів і 2 види земноводних. Для туристів дозволені два маршрути по заповіднику: з поселення Давша і з кордону в бухті Сосновка в верхів'я річки Шумиліха.
, організований в 1986 році, розташований на північно-західному узбережжі Байкалу. Його площа становить 659.919 га. Це найбільша природоохоронна зона на Байкалі (14-те місце в Росії). Територія заповідника охоплює 110 км берегової лінії від річки Хейрем до мису Елохін, важкопрохідної ділянки Байкальського хребта та верхів'я великої сибірської річки Лена з її притоками. Основна частина території заповідника представлена тайгою різних типів. На узбережжі Байкалу збереглися фрагменти стародавніх реліктових степів. Флора вищих рослин заповідника нараховує понад 800 видів, з них 36 видів — ендеміків для Сибіру, 9 видів включені в «Червону книгу». Широко представлені також мохи (230 видів), лишайники (248 видів) та гриби (близько 100 видів). У заповіднику мешкає 50 видів ссавців, близько 240 видів птахів, понад 30 видів риб. Славиться заповідник високою чисельністю ведмедя — недарма одне з лісництва названо «Берег бурих ведмедів». У заповіднику можна зустріти таких рідкісних і цікавих птахів, як орлан-білохвіст, чорний лелека, , огар, сірий журавель. На території заповідника багато привабливих для туристів місць: витік Лени (відстань від берега 12 км через перевал Сонцепадь), Ритий мис, священний для місцевих жителів, ділянку узбережжя з грандіозною ущелиною, залишки найдавніших на Землі вулканів на мисах Небіжчика (Сонячний) та Середній Кедровий. Відвідування природоохоронних зон платне. Адміністрації парків та заповідників щорічно самостійно стверджують тарифи за відвідування своїх територій. Річка Ангара, довжина якої становить 1779 км, — єдина річка, що витікає з Байкалу. Витік річки Ангара найширший і найбільший у світі. Ширина витоку 863 метра, максимальна глибина 4—6 м, мінімальна 0,5—0,7 м. Середньорічна витрата води 1940 м3/с. Швидкість течії 5—8 км/год. На середині витоку видно шаманський камінь, згадуваний в легендах і переказах. За однією з легенд, розгніваний Байкал кинув цей камінь навздогін своїй дочці Ангарі, яка втекла без його відома до коханого Єнісея. У давнину місцеві жителі Приангарря наділяли шаманський камінь чудодійною силою. За давніми віруваннями, це було місце проживання господаря Ангари, Ама Сагаан нойона. На Шаманському камені проходили особливо важливі шаманські обряди, тут давали обітниці й молилися, сюди на ніч привозили злочинця і залишали його одного над холодним, льодяним потоком. Якщо до ранку вода не забирала його, і він не гинув від страху і студеного дихання Байкалу, його милували.
Панорама
Див. також
- Озера Росії
- 2776 Байкал — астероїд, названий на честь озера.
Примітки
- Галазий, Г.И. (1989). . az-kozin.narod.ru (рос.). Архів оригіналу за 20 січня 2022. Процитовано 20 січня 2022.
- Морфометричні дані озера Байкал — 2002.
- Кравчук П. А. . — Луцьк : ПрАТ «Волинська обласна друкарня», 2011. — 336 с. — . , с. 241
- Рекордна відмітка була відкрита у 1983 році, нанесена на карту в 1992 році. (Кравчук П. А. . — Луцьк : ПрАТ «Волинська обласна друкарня», 2011. — 336 с. — . , с. 241.)
- Кравчук П. А. Рекорды природы. — Любешов : Эрудит, 1993. — 216 с. — . (рос.)
- A new bathymetric map of Lake Baikal. users.ugent.be (англ.). оригіналу за 15 червня 2022. Процитовано 7 липня 2022. INTAS Project 99-1669. Ghent University, Ghent, Belgium; Consolidated Research Group on Marine Geosciences (CRG-MG), University of Barcelona, Spain; Limnological Institute of the Siberian Branch of the Russian Academy of Sciences, Irkutsk, Russian Federation; State Science Research Navigation-Hydrographic Institute of the Ministry of Defense, St. Petersburg, Russian Federation. Morphometric data.
- . lake.baikal.ru. Научно-образовательный центр «Байкал». Архів оригіналу за 13 квітня 2019. Процитовано 20 січня 2022.
- Беркин Н. С., Макаров А. А., Русинек О. Т. Байкаловедение. — Иркутск: Ирк. гос. ун-т, 2009. — 291 с.
- Кравчук П. А. Географический калейдоскоп. — К.: Рад. школа, 1988. — 143 с.: ил.
- . Архів оригіналу за 20 січня 2017.
- Lutz D. Schmadel. Dictionary of Minor Planet Names. — 5-th Edition. — Berlin, Heidelberg : Springer-Verlag, 2003. — 992 (XVI) с. — .
Джерела
- Eduard Y. Osipov ., Oleg M. Khlystov. Glaciers and meltwater flux to Lake Baikal during the Last Glacial Maximum // Palaeogeography, Palaeoclimatology, Palaeoecology 294 (2010) 4-15. [ 12 жовтня 2017 у Wayback Machine.]
Фото, відео
- . www.airpano (рос) . AirPano. Архів оригіналу за 28 вересня 2021.
- Lake Baikal на сайті Vimeo
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Bajkal Bajka l ozero v Shidnomu Sibiru najglibsha prisna vodojma na Zemli Ozero roztashovane na teritoriyi Rosiyi lezhit na visoti 456 m nad rivnem morya najglibsha jogo dilyanka znahoditsya poblizu ostrova Olhon i stanovit 1642 m Najbilsha glibina zanurennya stanovila 1620 m Serednya glibina jogo takozh duzhe velika 744 4 m Plosha 31 722 km voda duzhe prozora do 40 m Ce najstarishe ozero na planeti yak do nashih dniv vono utvorilos 25 mln rokiv tomu Bajkal bur Bajgal dalaj bur Bajgal nuur ros ozero Bajkal mong Bajgal nuur mong ᠪᠠᠶᠢᠭᠠᠯᠢ ᠳᠠᠯᠠᠢ mong Bajgal dalajSkelya Shamanka na ostrovi Olhon Skelya Shamanka na ostrovi Olhon 53 18 10 pn sh 108 00 16 sh d 53 30277778002777467 pn sh 108 00472222002778722 sh d 53 30277778002777467 108 00472222002778722 Koordinati 53 18 10 pn sh 108 00 16 sh d 53 30277778002777467 pn sh 108 00472222002778722 sh d 53 30277778002777467 108 00472222002778722RoztashuvannyaKrayina RosiyaRegion Buryatiya Irkutska oblastGeologichni daniTip kontinentalne tektonichne ozeroRozmiriPlosha poverhni 31 722 km Visota 456 457 mGlibina serednya 744 4 mGlibina maks 1642 m 2 Rozmir 636 x 79 kmDovzhina 636 kmShirina 79 kmBeregova liniya 2100 kmOb yem 23 615 39 km 2 VodaSolonist 0 120 g lProzorist 40 mBasejn Vodnij basejn basejn YeniseyuVlasnij basejn kategoriya dVlivayutsya Selenga Barguzin Verhnya Angara d Bezimenna d Davsha d Kika d Kichera d d d Sarma d Slyudyanka d d Snizhna d d d Turka d d d d d i dVitikayut AngaraPlosha basejnu 560 000 km Krayini basejnu RosiyaInsheStatus spadshini svitova spadshina YuNESKOMista ta poselennya IrkutskOstrovi 22 najbilshij Olhon Geonames 2026982Kod DVR Rosiyi 16010100111116200000013Karta BajkaluBajkal Rosiya Bajkal Buryatiya Bajkal u VikishovishiIstoriya BajkaluZagalni vidomosti Suchasni konturi Bajkalu viznachilis na pochatku antropogenu Vzdovzh beregiv Bajkalu roztashovani girski hrebti Bajkalskij Primorskij z zahodu Barguzinskij Ulan Burgasi zi shodu i Hamar Daban z pivdnya U Bajkal vpadaye ponad 336 richok najbilshi Selenga Barguzin Verhnya Angara Vitikaye lishe Angara prava pritoka Yeniseyu Na Bajkali bagato ostroviv najbilshi Olhon ta Ushkan yi Bajkal zamerzaye v kinci grudnya na pochatku sichnya skresaye v travni Temperatura vodi na poverhni Bajkalu v serpni bilya beregiv do 20 C na seredini Bajkalu vid 9 do 12 C v glibinnih sharah protyagom roku vid 3 2 do 3 6 C Na Bajkali sposterigayut chasti vitri z pivnochi angarku z pivdennogo zahodu kultuk zi shodu barguzin z pivnichnogo zahodu uragannij viter sarma Flora i fauna ozera duzhe riznomanitna takozh ye bagato endemikiv 3 4 vidiv endemichnih Chastina akvatoriyi ozera pid ohoronoyu pivnichno shidna chastina ozera u skladi Barguzinskogo i Bajkalskogo zapovidnikiv Antropologichna i kulturna istoriya Bajkalu litopis 110 do n e u kitajskih pismovih dzherelah ozero Bajkal vpershe zgaduyetsya pid im yam Bejhaj VI VIII stolittya vidznachayetsya rozkvit kurikanskoyi kulturi na uzberezhzhi ozera H XII stolittya mongolomovni plemena vitisnyayut kurikan na pivnich Bajkalu XI XIV stolittya na teritoriyi Pribajkallya skladayetsya nove plem ya hori ta she j prozhivayut plemena tyurkskogo ta tunguskogo pohodzhennya XVII XVIII stolittya na beregah ozera formuyetsya buryatska narodnist 1643 r do ozera vihodit pershij rosijskij zagin kozakiv na choli z Kurbatov Ivanovim Za ozerom zakriplyuyetsya nazva Bajkal 1655 r cherez Bajkal v zaslannya proyizhdzhaye protopop Avakum yakij zgodom dav odne z pershih viraznih literaturnih opisiv cogo ozera 1667 r pershe priblizne shematichne zobrazhennya Bajkalu v Kreslenni Zemli Sibirskoyi skladayetsya za rozporyadzhennyam Tobolskogo voyevodi P Godunova 1701 r persha pravilna shema karta ozera predstavlena v kreslyarski knizi Sibiru skladayetsya tobolskim kozakom S U Remezovim 1729 r pershij vchenij na Bajkali nadislanij dlya vivchennya Sibiru za osobistim rozporyadzhennyam Petra I robit pershi opisi ozera 1844 r organizovane Bajkalske Na Bajkal vivedeni pershi paroplavi Imperator Mikola I i Spadkoyemec Cesarevich 1862 r pid chas zemletrusu za desyatibalnoyu shkaloyu Rihtera v pivnichnij chastini delti Selengi pishla pid vodu dilyanka sushi plosheyu ponad 200 km z 5 ulusami v yakih prozhivalo blizko 1300 osib U rezultati utvorilasya nova zatoka Proval 1898 r prokladena zaliznicya do portu Bajkal 17 chervnya 1899 r spusheno na vodu krigolam porom Bajkal drugij u sviti za rozmirami 25 lipnya 1900 r spusheno na vodu krigolam Angara 1900 1906 rr diye Bajkalska zaliznichna poromna pereprava 1903 1904 rr mizh stanciyami Bajkal i Tanhoj blizko 40 verst po lodu ozera buli prokladeno zaliznichnu koliyu po yakim kinnoyu tyagoyu perevozili vagoni ta parovozi 1902 1905 rr buduyetsya dilyanka 1908 r vidano na 31 arkushi atlas Bajkalu 1916 r utvoreno pershij na Bajkali Barguzinskij biosfernij zapovidnik 1918 r zasnovana postijna doslidna ekspediciya AN SRSR u selishi 1925 r doslidna ekspediciya AN SRSR perenesena v poselennya Marituj i perejmenovana v postijnu naukovo doslidnu limnologichnu stanciyu AN SRSR 1925 1929 rr Bajkalska ekspediciya pid kerivnictvom obstezhila vsi osnovni rajoni ozera 1950 1958 rr buduyetsya Irkutska GES viklikala pidjom rivnya vodi Bajkalu v serednomu na 1 m 1958 r na pivdni Bajkalu pochinayetsya udarne komsomolske budivnictvo majbutnogo mista Bajkalska i Bajkalskogo celyulozo paperovogo kombinatu 1959 r pri vimirah z lodu trosovim lotom fiksuyetsya glibina ozera 1620 m 1961 r na bazi Bajkalskij limnologichnoyi stanciyi stvoreno v selishi Listvyanka 1962 r na zavodi Leninska kuznya v misti Kiyevi pobudovano sudno G Yu Vereshagin sho stalo najbilshim doslidnim sudnom na Bajkali Jogo vodotonnazhnist 560 t dovzhina 43 6 m shirina palubi 7 8 m 1963 r pershi pidvodni kinozjomki pro zhittya Bajkalskoyi flori i fauni zrobila studiya Kiyivnaukfilm 1966 r vvedeno v ekspluataciyu Bajkalskij celyulozo paperovij kombinat 1969 1975 rr na promislovij lov bulo vvedeno zaboronu z metoyu vidnovlennya jogo zagalnoyi biomasi 1974 r eholotni promiri zafiksuvali glibinu ozera 1637 m 1986 r zasnovani Pribajkalskij i Zabajkalskij nacionalni parki Bajkalo Lenskij zapovidnik 1990 r na svitovij kinoekran vihodit film pro Bajkal Sinye oko Sibiru znyatij anglijskimi dokumentalistami za uchastyu YuNESKO 1991 r stvoreno Bajkalskij institut racionalnogo prirodokoristuvannya nini u specialnomu glibokovodnomu aparati Pajsis zdijsneno zanurennya na maksimalnu glibinu Bajkalu 1637 m 1992 r stvorena postijna Uryadova komisiya po Bajkalu yaka koordinuye diyalnist z pidgotovki ta realizaciyi Kompleksnoyi programi po zabezpechennyu ohoroni ta racionalnogo vikoristannya prirodnih resursiv basejnu ozera Bajkal provedeno pershe burinnya na Bajkali nedaleko vid girla Buguldejki Otrimano pershij kern donnih pokladiv dovzhinoyu 120 m 1993 r na bazi muzeyu Limnologichnogo institutu stvoreno Bajkalskij ekologichnij muzej SV RAN Rosijskoyu akademiyeyu nauk za materialami bagatorichnih doslidzhen vidano naukovo dovidkovij atlas Bajkal Veresen 1994 r u misti Ulan Ude i na ozeri Bajkal vidbulasya Mizhnarodna konferenciya Bajkal yak modelna teritoriya stalogo rozvitku Uryadom Rosijskoyi Federaciyi zatverdzhena kompleksna programa z ohoroni ozera Bajkal ta racionalnogo vikoristannya prirodnih resursiv jogo basejnu 9 grudnya 1995 r vidbuvsya I Bajkal tur 95 provedennya yakogo stalo shorichnim 1996 r Bajkal vklyuchenij YuNESKO v spisok teritorij Svitovoyi prirodnoyi spadshini V Ulan Ude prohodit Mizhnarodnij z centralno azijskomu shamanizmu i persha naukova konferenciya Zberezhennya bioriznomanittya ozera Bajkal 1998 r v Ulan Ude i na ozeri Bajkal prohodit Mizhnarodna konferenciya Bajkal yak dilyanka svitovoyi prirodnoyi spadshini pidsumki ta perspektivi mizhnarodnogo spivrobitnictva Poblizu Ushkan yiv ostroviv vikonano najglibshe burinnya na Bajkali 600 m z vmorozhenoyi v lid platformi Vivchennya donnih vidkladiv pidtverdilo isnuvannya ozera protyagom ostannih 15 mln rokiv Kviten 1999 r prijnyatij 2000 r Prijnyatij zakon Pro ekologichne zonuvannya Bajkalskij prirodnoyi teritoriyi ta informuvanni naselennya pro mezhi Bajkalskij prirodnoyi teritoriyi 23 25 serpnya 2001 r u ramkah Bajkalskogo ekonomichnogo forumu provedena Mizhnarodna konferenciya Bajkal svitova spadshina 2001 r na berezi Bajkalu stvorena Mizhvidomcha navchalno osvitnya stanciya Istomin Geografichnij ob yekt Bajkal toponimika Dokladnishe Spisok geografichnih ob yektiv ozera Bajkal Zagalni vidomosti Ozero Bajkal z kosmosu SeaWiFS Bajkal lezhit u centri Aziyi ta Rosiyi na kordoni Irkutskoyi oblasti ta Buryatiyi Ozero prostyagnulosya z pivnochi na pivdennij zahid na 636 km u viglyadi gigantskogo pivmisyacya Shirina Bajkalu kolivayetsya vid 25 do 80 km Plosha vodnoyi poverhni stanovit 31 722 km bez urahuvannya ostroviv sho priblizno dorivnyuye ploshi takih krayin yak Belgiya Niderlandi abo Daniya Za plosheyu vodnogo dzerkala Bajkal zajmaye vosme misce sered najbilshih ozer svitu Dovzhina beregovoyi liniyi 2100 km Maksimalna glibina ozera viznachena v rezultati vikonannya spilnogo belgijsko ispanskoyi rosijskogo proektu stvorennya novoyi batimetrichnoyi kartki Bajkalu koli bula viznachena glibina v 1 312 788 tochkah akvatoriyi ozera stanovit 1642 m 1 v tochci z koordinatami 53 14 59 s sh 108 05 11 v d 53 249722 s sh 108 086389 v d G sho robit jogo najglibshim ozerom planeti Yaksho vrahuvati sho vodna gladin ozera ye na visoti 455 5 m nad rivnem morya to nizhnya tochka ulogovini lezhit na 1186 5 m nizhche rivnya svitovogo okeanu sho robit chashu Bajkalu takozh najglibshoyu materikovoyu zapadinoyu Serednya glibina ozera takozh duzhe velika 744 4 m Vona perevishuye maksimalni glibini bagatoh duzhe glibokih ozer Same ce u kincevomu rahunku viznachaye taki gigantski zapasi vodi v Bajkali 23 615 390 km blizko 19 svitovih zapasiv prisnoyi vodi u vsih prisnih ozerah svitu mistitsya 123 tis km vodi Za obsyagom zapasiv vodi Bajkal zajmaye druge misce u sviti sered ozer postupayuchis lishe Kaspijskomu moryu ale v Kaspiyi voda solona V Bajkali vodi bilshe nizh u vsih razom uzyatih p yati Velikih ozerah i v 23 razi bilshe nizh napriklad v Ladozkomu ozeri V Bajkal vpadaye 336 richok i strumkiv ale ce chislo vrahovuye lishe postijni pritoki Najbilshi z nih Selenga Verhnya Angara Barguzin Turka Sarma Z ozera vitikaye odna richka Angara Na Bajkali 27 ostroviv najbilshij z nih Olhon 730 km najbilshij pivostriv Ozero lezhit u svoyeridnij ulogovini z usih bokiv otochenij girskimi hrebtami i sopkami Pri comu zahidne uzberezhzhya skelyaste i obriviste relyef shidnogo uzberezhzhya pologishij miscyami gori vidstupayut vid berega na desyatki kilometriv Obmezhene hrebtami Yablonovim i Barguzin na shodi i Bajkalskim hrebtom na zahodi ozero roztashovane zagalom na visoti 455 metriv na shidnomu berezi ye zapovidnik ta Pohodzhennya toponimu Bajkal Pohodzhennya nazvi ozera tochno ne vstanovleno Nizhche navedeni najposhirenishi versiyi pohodzhennya toponimu Bajkal Baj Kul tyurk bagate ozero Bajgaal Dalaj mong bagatij vogon Bej Haj kit Pivnichne more Pershi rosijski zemleprohidci Sibiru vzhivali evenkijsku nazvu Lamu more Z drugoyi polovini XVII stolittya rosiyani perehodyat na nazvu prijnyatu v buryativ Bajgaal vimovlyayetsya yak Bejghel Pri comu voni lingvistichno pristosuvali jogo do svoyeyi movi zaminivshi harakterne dlya buryat g na zvichnishe dlya rosijskoyi movi k u rezultati chogo ostatochno sklalasya suchasna nazva Pohodzhennya ozera Pohodzhennya Bajkalu dosi viklikaye naukovi superechki Vik ozera vcheni tradicijno viznachayut u 25 35 mln rokiv Cej fakt takozh robit Bajkal unikalnim prirodnim ob yektom tomu sho bilshist ozer osoblivo lodovikovogo pohodzhennya zhivut u serednomu 10 15 tis rokiv a potim zapovnyuyutsya mulistimi osadovimi porodami i zabolochuyutsya Prote isnuye takozh versiya pro molodist Bajkalu visunena doktorom geologo mineralogichnih nauk Oleksandrom Tatarinovim v 2009 roci yaka otrimala nepryami pidtverdzhennya pid chas drugogo etapu ekspediciyi Svitiv na Bajkali Zokrema diyalnist gryazovih vulkaniv na dni Bajkalu dozvolyaye vchenim pripuskati sho suchasna beregova liniya ozera maye vsogo lishe 8 tisyach rokiv a glibokovodna chastina ozera 150 tisyach rokiv Poza sumnivom lishe te sho ozero roztashovane v riftovij zapadini i za budovoyu shozhe napriklad z basejnom Mertvogo morya Odni doslidniki poyasnyuyut utvorennya Bajkalu jogo roztashuvannyam u zoni transformnogo rozlomu inshi pripuskayut nayavnist pid Bajkalom mantijnogo plyumu treti poyasnyuyut utvorennyam zapadini pasivnim riftingom v rezultati koliziyi Yevraziyi j Indostanu Yak bi tam ne bulo peretvorennya Bajkalu trivaye dosi v okolicyah ozera postijno vidbuvayutsya zemletrusi Ye pripushennya pro te sho prosidannya zapadini pov yazano z utvorennyam vakuumnih vognish vnaslidok vilivannya bazaltiv na poverhnyu chetvertinnij period Geologiya Ozero Bajkal ye naslidkom tektonichnih procesiv ta rozlomiv na mezhi Sibirskoyi platformi odnogo boku i z inshogo gir Centralnoyi Aziyi Ci procesi buli dovoli aktivnimi v tretinnomu periodi sho robit ozero Bajkal najstarishim z nayavnih u sviti dvadcyat p yat miljoniv rokiv Ci zh procesi vidbuvalisya i protyagom chetvertinnogo periodu j do nashih dniv ponad 30 potuzhnih zemletrusiv zareyestrovani u XX stolitti Tektonichni ruhi prizveli do utvorennya dna ozera na yakomu nakopicheno velikij shar osadiv Formuvannya dna vidbuvayetsya i dosi Velichina rozlomiv viznachaye tri osnovnih chasovi rivni po yakih prohodili rozlomi na pivnochi ce zapadina i gliboki oblasti rozlomu na glibini 890 metriv nizhche rivnya vodi roztashovani mizh misami Elohin i Pokojniki na pivdni gliboki oblasti rozlomu na glibini 1432 m nizhche rivnya vodi v rajoni roztashovanomu mizh richkami Perejomna ta Mishiha centralnij rozlom ye najglibshim roztashovanij v rajoni na shid vid ostrova Olhon mizh Izhmej i Hara Kuzgun syagayuchi glibini 1637 metriv Sejsmoaktivnist Rajon Bajkalu tak zvana Bajkalska riftova zona nalezhit do teritoriyi z visokoyu sejsmichnistyu tut regulyarno vidbuvayutsya zemletrusi sila bilshoyi chastini yakih stanovit odin dva bali za shkaloyu intensivnosti MSK 64 Odnak traplyayutsya j silni tak v 1862 roci za desyatibalnogo Kudarinskogo zemletrusu v pivnichnij chastini delti richki Selengi pishla pid vodu dilyanka sushi plosheyu 200 km z shistma ulusami v yakih prozhivalo 1 300 cholovik i utvorilasya zatoka Proval Silni zemletrusi vidmicheni takozh v 1903 roci v Bajkalsku v 1950 roci v Mondinsku v 1957 roci v Mujsku 1959 roci v Serednobajkalsku Epicentr Serednobajkalskogo zemletrusu znahodivsya na dni Bajkalu v rajoni selisha Suha pivdenno shidne uzberezhzhya Sila jogo syagala 9 baliv V Ulan Ude i Irkutsku sila golovnogo poshtovhu dosyagla 5 6 baliv sposterigalisya trishini i neznachni rujnuvannya v budinkah i budivlyah Klimat Vodna masa Bajkalu vplivaye na klimat priberezhnoyi teritoriyi Zima tut buvaye m yakshoyu a lito proholodnishe Prihid vesni na Bajkali zatrimuyetsya na 10 15 dniv u porivnyanni z prileglimi rajonami a osin chasto buvaye dosit trivala sho j poyasnyuye naskilki ozero vplivaye na osoblivosti kontinentalnogo klimatu yakij harakternij dlya vsogo regionu Sibiru Serednya temperatura vzimku 15 C i 26 C v sichni a 13 C todi yak 19 C v lipni Rajon Bajkalu vidriznyayetsya velikoyu sumarnoyu trivalistyu sonyachnogo syajva Osoblivosti klimatu obumovleni Bajkalskimi vitrami yaki mayut vlasni nazvi barguzin sarma verhovik kultuk Barguzin mogutnij Bajkalskij viter zgadanij u pisni slavne more svyashennij Bajkal duye golovnim chinom u centralnij chastini ozera z Barguzinskoyi dolini poperek i vzdovzh Bajkalu Cej viter duye rivno z postupovo narostayuchoyu miccyu ale jogo trivalist pomitno postupayetsya Verhoviku Zazvichaj pereduye stijkij sonyachnij pogodi Sarma riznovid girskogo zhorstkogo vitru najsilnishij ta najstrashnishij z vitriv na Bajkali Viter virivayetsya z dolini richki Sarma yaka vpadaye v Shvidkist jogo perevishuye 40 metriv za sekundu Posilennya vitru do maksimumu sposterigayetsya protyagom pershoyi godini Ulitku viter mozhe raptovo pochatisya i zakinchitisya voseni sarma inodi duye cilu dobu Prichinoyu viniknennya uragannogo vitru Sarma ye osoblivist postijnogo zvuzhuvannya dolini richki Sarmi do samogo yiyi girla sho na vihodi utvoryuye svogo rodu aerodinamichnu trubu sered strimkih skel Verhovik pivnichnij Bajkalskij viter nastupaye z dolini richki Verhnya Angara vzdovzh ozera z pivnochi na pivden Povtoryuvanist cogo vitru chasom dosyagaye 30 Pershi trivali verhoviki buvayut na Bajkali v seredini serpnya Neridko takij viter utrimuyetsya bezupinno protyagom 10 dniv Pri verhoviku stoyit sonyachna pogoda vin duye spokijno bez rizkih poriviv u berega zavorushen majzhe nemaye ale u vidkritij chastini ozera voda shvidko temniye i pokrivayetsya biloyu pinoyu Kultuk Bajkalskij viter nastupaye vid pivdennogo krayu Bajkalu vzdovzh ozera Kultuk nese z soboyu zhorstoki shtormi i doshovu pogodu Cej viter ne buvaye takim trivalim yak verhovik Chastishe i silnishe kultuk dme voseni Harakterna osoblivist kultuka poyava tumanu na golcyah Gidrologiya fiziografiya Zagalni polozhennya Bajkal ye najbilshim rezervuarom ridkoyi prisnoyi vodi na Zemli z odniyeyu p yatoyu chastinoyu usih zapasiv prisnoyi vodi Ozero maye ob yem vodi blizko 23 000 km sho bilshe nizh u Baltijskomu mori Plosha vodozboru ozera ta jogo pritok stanovit blizko 1 5 mln km cya plosha bilsh nizh u chotiri razi perevishuye ploshu Nimechchini Kilkist opadiv kolivayetsya vid 200 do 500 mm na rik zbilshuyuchis na pivdni do 900 mm Tovshina lodu vzimku kolivayetsya vid 50 do 70 sm sho dozvolyaye lyudyam i transportnim zasobam vilno po nomu peresuvatisya Vodnij balans ozera Pributkova chastina vodnogo balansu skladayetsya v osnovnomu z richkovogo stoku 82 3 i atmosfernih opadiv 13 2 Na pritoki sho vpadayut na zahidnomu uzberezhzhi Bajkalu pripadaye 40 a na shidni 60 vsogo zhivlennya Rol inshih dzherel nadhodzhennya vodi neznachna Vitratna chastina predstavlena richkovim stokom z ozera 86 8 reshta 13 2 pripadaye na viparovuvannya Richki Bajkalu Ozero Bajkal zhivlyat svoyeyu vodoyu 336 richok i chislenni strumki I tilki Angara yedina richka sho vitikaye z ozera i okrim cogo ye odniyeyu z velikih richok Sibiru Pislya geologichnih doslidzhen bulo viyavleno sho z ozera bulo she dva vitoki pershij trohi dali na pivnich vid Angari i buv pochatkom dlya sogodnishnoyi richki Lena ale cherez prirodni kataklizmi i formuvannya girskogo Bajkalskogo hrebta cej potik tisyachi rokiv tomu buv perekritij Drugij potik buv she dali na pivden vid Angari ale zemletrus yakij vidbuvsya 16 000 rokiv tomu sprichiniv jogo zakrittya Golovni Verhnya Angara Barguzin Kika Selenga Najbilsha pritoka Bajkalu ce richka Selenga Vona postachaye v ozero vprodovzh roku majzhe polovinu zagalnogo richnogo obsyagu vodi vodozaboru vsogo ozera Vodozbirna plosha yiyi basejnu blizko 465 tis km dovzhina 1024 km Verhnya Angara ye drugoyu pislya Selengi pritokoyu ozera Bajkal za obsyagami stoku Yiyi basejn zajmaye ploshu 21 400 km j ohoplyuye shili hrebtiv Sikir Miskh i Barguzin Tretya za velichinoyu pritoka Barguzin Vona otrimuye vodu iz shiliv hrebtiv sho otochuyut veliku Barguzinsku dolinu Vodozabir yiyi maye ploshu 21100 km Gidrohimichnij rezhim Vsi pritoki Bajkalu za gidrohimichnim rezhimom podilyayutsya na p yat tipiv vin harakterizuyetsya rizkim znizhennyam solonosti vodi pid chas vesnyanogo pavodku i pid chas teplogo sezonu do nogo nalezhat taki richki yak Sarma Utulik minimum solonoyi vodi u vesnyanij period a potim zbilshuyetsya protyagom litno osinnoyi poveni znovu znizhuyetsya i znovu zrostaye v osinno zimovij period richki Selenga Turka visoka i stabilna solonist za vinyatkom periodu vesnyanih povenej richki Krestovka ta Hargino rizke znizhennya mineralizaciyi navesni a potim z postupovim zbilshennyam protyagom litno osinnogo periodu richki Goloustna talij snig i bilsh nizh napolovinu Tuya Tompuda Barguzin znachne zmenshennya mineralizaciyi bezperebijne z pochatku vesni do veresnya a potim postupovo zbilshuyetsya do vesni harakterno malim pritokam ta strumkam Hocha i ye kilka gidrohimichnih elementiv u Bajkali yaki nadhodyat u velikih kilkostyah a vidalennya yih z ozera vitokom richki Angari ne mozhe vidbuvatisya u vsomu ob yemi Tomu chastina yih osidaye na dni ozera abo zabrudnyuye uzberezhzhya chi verhni vodni shari ozera Mali pritoki mozhut zminiti svij gidrohimichnij tip v zalezhnosti vid vodnogo rezhimu ta tehnologichnogo vplivu civilizaciyi chi naslidkom Vlastivosti vodi Osnovni vlastivosti bajkalskoyi vodi mozhna korotko opisati tak v nij duzhe malo rozchinenih i vazhkih mineralnih rechovin mizerno malo organichnih domishok bagato kisnyu Zavdyaki postijnij cirkulyaciyi ta zmishuvannya vitru techij himichnij sklad vodi v ozeri ye vidnosno odnoridnim Koli zapovnyuvalosya ozero okrim poverhnevih vod vono solyami she ne vstiglo bulo nasititis Bajkalska voda slabkoyi mineralizaciyi i vidpovidaye najvishim yakostyam pitnoyi vodi ce m yaka voda U serednomu v bajkalskij vodi chastki i stanovlyat 84 hloridiv i sulfativ 7 a v luzhnih metaliv 9 vid ekvivalentnogo iona Vnaslidok gidrohimichnih procesiv v ozeri v samij vodi na stadiyi metomorfizaciyi vidbuvayutsya gliboki zmini v yiyi himichnomu skladi v rezultati chogo v ozeri voda vidnositsya do PDF 3 SA2 SO42 gidrohimichnih frakcij Maye slaboluzhnu reakciyu pH 7 0 8 5 yaka zmenshuyetsya z glibinoyu Krim togo v zimovij chas vidbuvayetsya perehid do pH 7 a vlitku luzhnoyi pH 8 5 V poverhnevih sharah ozernih vidkladiv na glibini 5 20 sm vidbuvayutsya okislyuvalni procesi gliboko regenerativni procesi sulfat zaliza pirit U Bajkalskij vodi mistitsya blizko 40 himichnih elementiv v duzhe nevelikih kilkostyah bilshe za inshih ye kalcij vuglec kisen magnij natrij kalij kremnij sirka hlor azot zalizo fosfor ale ye deficit jodu Vin volodiye agresivnistyu i visokim zhittyedajnim osoblivostyami dlya planktonu ta inshih organizmiv yakih bilshaye z glibinoyu Takim chinom usi tverdi zalishki tvarin zviriv rib molyuskiv shvidko rozkladayutsya ne zalishayuchi navit slidiv Temperatura poverhnevih shariv vodi v Bajkali vlitku 8 9 C a v okremih zatokah 15 C Temperatura glibinnih shariv blizko 4 C Voda v ozeri nastilki prozora sho okremi kameni i rizni predmeti vidno na glibini 40 m U cej chas bajkalska voda buvaye sinogo koloru Vlitku zh i voseni koli v progritij soncem vodi rozvivayetsya masa mikroskopichnih roslin i tvarin prozorist yiyi znizhuyetsya do 8 10 m i kolir staye sino zelenim i zelenim Chista ta prozora voda Bajkalu mistit tak malo mineralnih solej 100 mg l sho mozhe vikoristovuvatisya zamist distilovanoyi Bajkalskij lid Do kincya zimi tovshina lodu na Bajkali dosyagaye 1 m a v zatokah 1 5 2 m Pri silnomu morozi trishini yaki mayut miscevu nazvu stanovi shilini rozrivayut lid na okremi polya Dovzhina takih trishin 10 30 km a shirina 2 3 m rozrivi vidbuvayutsya shorichno priblizno v odnih i tih zhe rajonah ozera Suprovodzhuyutsya voni guchnim triskom sho nagaduye gromovicyu abo postrili z garmat Lyudini sho stoyit na lodu zdayetsya sho krizhanij pokriv lopayetsya yakraz pid nogami i vin zaraz provalitsya v bezodnyu Zavdyaki trishinami pid lodom riba na ozeri ne gine vid nestachi kisnyu Bajkalskij lid krim togo duzhe prozorij i cherez nogo pronikayut sonyachni promeni tomu v vodi burhlivo rozvivayetsya fitoplankton sho vidilyaye kisen Po beregah Bajkalu mozhna sposterigati vzimku krizhani groti j nabrizki Ozero Bajkal shorichno zamerzaye U pershi 3 4 dni pri temperaturi povitrya nizhche 20 C lid narostaye po 4 5 sm na dobu Naprikinci zhovtnya zamerzayut milkovodni zatoki 1 14 sichnya glibokovodni rajoni U pivdennij chastini Bajkal zakritij 4 4 5 misyaci u pivnichnij chastini 6 6 5 misyaciv Po akvatoriyi ozera tovshina lodu kolivayetsya vid 70 do 113 sm pri comu viyavleno zakonomirnist chim bilshe snigu tim tonshe lid Torosi dosyagayut 1 5 3 metriv visoti Lid tovshinoyu 50 sm vitrimuye vagu do 15 tonn tomu uzimku po lodu Bajkalu mozhna vilno peresuvatisya na avtomobilyah Vzdovzh pivnichno zahidnogo uzberezhzhya j u Malomu mori utvoryuyetsya vilnij vid snigu prozorij lid kriz yakij na milkovoddi mozhna bachiti dno Zlom lodu pochinayetsya vid Velikogo Kadilnogo misu 25 30 kvitnya sho obumovleno tanennyam lodu pid vplivom nablizhennya potokiv teplih vod pidvodnih dzherel V ostannyu chergu 9 14 chervnya zvilnyayetsya vid lodu pivnichna chastina ozera Bajkalskij lid pidnosit vchenim chimalo zagadok Tak v 1930 h rokah fahivci Bajkalskoyi limnologichnoyi stanciyi viyavili nezvichajni formi lodovogo pokrivu harakterni tilki dlya Bajkalu Napriklad sopki konusopodibni krizhani pagorbi visotoyu do 6 metriv porozhni vseredini Zovnishnim viglyadom voni nagaduyut krizhani shatra vidkriti v protilezhnij vid berega bik Sopki mozhut roztashovuvatisya okremo odna vid odnoyi a inodi utvoryuyut miniatyurni girski hrebti Glibinni shari ta dno ozera Bajkal najglibshe protochne ozero z unikalnim biorezhimom Bajkal maye malu vodoobminnist Povna zmina vodnogo ob yemu obchislyuyetsya sotnyami rokiv tochnishe 332 roki Ce govorit pro veliki konservativni vlastivosti vodi ozera Vidilyayut glibinnu i poverhnevu oblasti vod Bajkalu Glibinni oblasti v procesah cirkulyaciyi vodi praktichno ne zadiyani tobto mozhna stverdzhuvati sho vodi glibinnoyi oblasti Bajkalu ne berut uchasti v sezonnih cirkulyaciyah Potuzhnist glibinnoyi oblasti Bajkalu stanovit blizko 1400 m U nij sposterigayetsya panuvannya nezminno stijkoyi pryamoyi ta zvorotnoyi temperaturnoyi stratifikaciyi z duzhe malim zagalnim padinnyam temperaturi vid 3 6 do 3 2 C sho znovu zh taki govorit pro velikij konservatizm glibinnih vod Ale za ostannimi danimi vse zh taki sposterigayetsya deyaka zalezhnist vod glibinnoyi oblasti mayut misce rizni perenesennya vodnih mas yaki mayut yak postijnij sezonni kolivannya napriklad sistema Ciklonichnih techij Pivdennogo Bajkalu i timchasovij napriklad vitrovi ta stichni techiyi i masi harakter Takozh viyavleno ruh vod na riznih glibinah Ci duzhe spovilneni cirkulyaciyi vodi ohoplyuyut glibinni oblasti azh do 1250 m Techiyi sposterigayutsya i pid lodom Priroda vsih cih techij i yavish she ne vivcheni do kincya i ne z yasovani Verhnya oblast Yiyi potuzhnist stanovit 200 250 m U richnomu cikli teploobminu ta osinno vesnyanih cirkulyacij berut uchast perevazhno vodi verhnoyi oblasti Cim zhe sharom obmezhena sezonna zmina pryamoyi ta zvorotnoyi a takozh sezonni zmini himichnogo skladu ta biologichnih faktoriv Tut zhe zoseredzhena osnovna biomasa Bajkalu Dinamika i struktura vodnoyi masi Bajkalu viznachayetsya ne tilki rozmirami ale j formoyu ulogovini tektonichnoyi u svoyij osnovi Najharakternishoyu risoyu Bajkalskoyi vanni slid vvazhati slabkij rozvitok z chim pov yazana velika serednya glibina ozera ta rizki vidkosi dna Harakternij takozh nerivnij relyef dna yakij odnak she daleko ne povnistyu vivchenij Do glibini 100 200 m perevazhayut skelyasti grunti kaminnya valuni galka piski prichomu oblast piskiv z glibinoyu rozshiryuyetsya Z mitki 1130 metriv i do najbilshih glibin dno ustelene mulom u skladi yakogo bagato stulok diatomovih vodorostej Bajkal potuzhnij regulyator stoku i gigantske prirodne vodoshovishe Tim ne menshe zmini spivvidnoshen elementiv balansu viklikayut kolivannya rivnya ozera Serednorichni vidhilennya stanovlyat u serednomu za bagatorichnij period blizko 82 sm bagatorichni za ostanni 60 rokiv koli stalis vesti sposterezhennya mayut amplitudu blizko 194 sm U comu plani ostannim chasom vazhlivim staye vpliv antropogennogo faktoru yak napriklad budivnictvo i diyalnist Irkutskoyi GES Yiyi budivnictvo viklikalo pidvishennya rivnya na 1 2 m sho zvichajno sprichinilo za soboyu gnityuchi naslidki dlya vsogo Bajkalu Konturi zapadini Bajkalu na karti proglyadayutsya yak kutastim z bezlichchyu pryamolinijnih dilyanok korotkih pryamih rozlomiv Ulogovini Bajkalu zapovneni puhkimi abo slabo scementovanimi vidkladennyami perevazhno chetvertinnogo viku nakopichennya yakih vidbuvalisya v umovah bezperervnogo proginannya dnish zapadini po odnij z najbilsh prijnyatih teorij Po cij zhe teoriyi vvazhayetsya sho Bajkalu skladayetsya z dvoh samostijnih zapadin ob yednanih vodnim dzerkalom tobto mayetsya na uvazi skladna yiyi budova Pivdenna zapadina Bajkalu vikladena srednoyurskimi nizhnokrejdyanimi vidkladennyami a ot mezozojska depresiya davnisha uspadkuvala Yurski i Ye takozh nevelika kilkist vidkladen tretinnogo neogenovogo viku Chetvertinni vidkladennya u vsij Bajkalskij kotlovini predstavleni ozernimi flyuvioglyacialnimi lodovikovimi alyuvialnimi prolyuvialnimi eolovimi utvorennyami Najbilsha potuzhnist vidkladiv sposterigayetsya v delti richki Selenga blizko 500 m a razom z tretinnimi vidkladennyami bilshe yak na 600 m Uzberezhzhya ta naselennyaNaselennya P yatdesyat tisyach cholovik ne vrahovuyuchi Irkutska ta Ulan Ude zhivut na beregah ozera v vazhkih umovah Riba i kartoplya ye osnovoyu yih shodennogo racionu Migraciya naselennya vidbuvalasya spontanno i poetapno zdebilshogo pislya vimushenih krokiv centralnoyi vladi najbilsha stalasya zavdyaki budivnictvu Bajkalo Amurskoyi magistrali poperednya bula pislya pobudovi Trans Sibirskoyi zaliznici Spisok mist na berezi ozera ta v rajoni ozera Bajkal Babushkin Klejnstad nevelike misto na pivdenno shidnomu uzberezhzhi Bajkalsk na krajnomu pivdennomu berezi ozera Bajkalske Nordvestyufer na pivnichno zahidnomu uzberezhzhi administrativnomu centr v bajkalskih evenkiv v yih nacionalnomu rajoni na ostrovi Olhon Irkutsk golovnij megapolis regionu lezhit na pivdenno zahidnij chastini uzberezhzhya vzdovzh Angari 60 km vniz Listvyanka roztashovana za 70 km na pivdennij shid vid Irkutska v misci de Angara vitikaye z ozera Bajkal Nizhnoangarsk Nordende na pivnichnomu kinci ozera i ye administrativnim centrom Pivnichnobajkalskogo rajonu Selenginsk na pivdenno shidnomu uzberezhzhi v delti richki Selenga 50 km vgoru za techiyeyu Syeverobajkalsk na pivnichno zahidnomu berezi navproti vpadinnya v ozero richki Verhnya Angara Slyudyanka v pivdenno zahidnij chastini Bajkalu Ust Barguzin na shidnomu berezi Bajkalu v girli richki Barguzin Ekologichni problemiBajkal ta jogo uzberezhzhya zaznayut nadmirnogo antropogennogo vplivu sho vilivayetsya u ryad ekologichnih problem Tak Bajkalskij CPK otruyiv navkolo sebe vodu povitrya i zemlyu U ninishnih umovah koli na derzhavnomu rivni zahist prirodi prinesenij v zhertvu dosit sumnivnij ekonomichnij vigodi ekologichna situaciya she bilshe uskladnyuyetsya i rosijska banditska ekonomika pochala proyavlyati uzhe svij nezdorovij interes do najzapovidnishih teritorij Bajkalu Goryat i virubuyutsya lisi v nacionalnih parkah zabudovani beregi kolis perlini zahidnogo berega Bajkalu buhti Pishane spaplyuzheni turbazami berega Malogo Morya probureni naftovi sverdlovini u delti Selengi Nebachenih rozmiriv dosyaglo brakonyerstvo beregi Bajkalu zasmicheni pobutovimi vidhodami Bajkalskij celyulozno paperovij kombinat Dokladnishe Bajkalskij celyulozno paperovij kombinat Bajkalskij celyulozno paperovij kombinat BCBK pobudovanij v 1966 roci na samij beregovij liniyi ozera Vidbilyuvannya paperu hlorom ta rozvantazhennya vidhodiv u Bajkal osnovni problemi yaki stvoryuvala cya promislova sporuda dlya Bajkalu ta vsogo bajkalskogo regionu Desyatilittya protestiv zhiteliv krayu ta ekologiv ale nisho ne vplivalo na vladomozhciv ta gore promislovciv Tilki ot same svitova ekonomichna kriza ta znachna recesiya rosijskoyi ekonomiki sprichinili do zakrittya zavodu u listopadi 2008 roku A v berezni 2009 roku vlasnik zavodu rosijskij oligarh Leonid Deripaska ogolosiv sho paperovoyi fabriki ne vidnovlyuvatime Naftoprovid Dokladnishe Naftoprovid Shidnij Sibir Tihij Okean Krim togo v Bajkali viyavleni znachni prirodni naftogazoproyavi na dekilkoh dilyankah akvatoriyi neveliki plyami nafti postijno splivayut na poverhnyu j utvoryuyut rajduzhni plivki Derzhavna kompaniyi Transneft planuye pobuduvati magistralnij truboprovid yakij mav projti v 800 metrah 2620 futiv vid beregiv ozera v zoni znachnoyi sejsmichnoyi aktivnosti Ekologichni aktivisti v Rosiyi Grinpis vistupali suproti pobudovi truboprovodu ta j miscevi zhiteli rishuche vistupili proti cih planiv u zv yazku z mozhlivistyu avarijnogo rozlivu nafti sho mozhe zavdati istotnoyi shkodi navkolishnomu seredovishu Za slovami prezidenta Transnyefti buli provedeni chislenni zustrichi z prostimi gromadyanami v mistah ta selishah na peredbachenomu marshruti truboprovodu osoblivo v Irkutsku Odnache konsensusu ne bulo todi dosyagnuto A lishe koli ves paket ustavnih dokumentiv perejshov vid kompaniyi Yukos pochatkovij iniciator pobudovi naftoprovodu do uryadovogo satelita Trasnyeft pochalisya povtorni konsultaciyi Pid tiskom gromadskosti ta cherez svitovu kon yunkturu na rinku i chasovij cejtnot z kitajskoyi storoni vladnim chinam dovelosya postupitisya i todi prezident Rosiyi Volodimir Putin rozporyadivsya shob kompaniya rozglyanula alternativni marshruti cogo truboprovodu U Transnefti vidtodi virishili perenesti truboprovid vid ozera Bajkal na 40 km 25 mili na pivnich shob uniknuti riznih ekologichnih rizikiv tak sho truboprovid ne bude prohoditi cherez bud yaki federalni abo respublikanski prirodni zapovidniki Osnovni virobnichi procesi pochalasya po truboprovodu cherez dva dni pislya togo yak prezident Putin uhvaliv rishennya zminiti marshrut vid ozera Bajkal Okrim naftoprovodu v proekti peredbacheno j pobudovu piznishe po comu zh marshrutu paralelno she j gazoprovodu takozh v storonu Kitayu Vidhodi vid atomnih elektrostancij U 2006 roci rosijskij uryad ogolosiv pro plani shodo stvorennya pershogo u sviti Mizhnarodnogo centru po zbagachennyu uranu na yadernomu ob yekti v Angarsku 95 km 59 milyah vid beregiv ozera Odnak kritiki ta ekologi stverdzhuyut sho ce bude katastrofoyu dlya regionu i napoleglivo zaklikayut uryad pereglyanuti svoye rishennya Adzhe pislya zbagachennya lishe 10 uranu otrimanih radioaktivnih materialiv bude eksportuvatisya do mizhnarodnih kliyentiv a reshtu 90 j nadali zberigatimutsya v rajoni ozera Bajkal Adzhe v shovishah uranovih vidhodiv z atomnih elektrostancij mistyatsya radioaktivni j toksichni metali yaki yaksho nepravilno zberigayutsya ye potencijno nebezpechnimi dlya lyudej seredovisha i mozhut zabrudnyuvati richki ta ozera a cherez nih j Bajkal ta naselennya yake prozhivaye v comu regioni Uryad Rosijskoyi federaciyi ne prisluhavsya do dumki ekologiv ta na sogodni uzhe zapusheni pershi tehnologichni procesi cogo proyektu Status ozera ta turistichni mozhlivostiStatus ozera Bajkalski zapovidniki Na beregah Bajkalu stvoreno 3 nacionalnih parki i 2 zapovidnika Pribajkalskij nacionalnij park utvorenij v 1986 roci Zagalna plosha parku stanovit 418 tis ga Za plosheyu sho ohoronyayetsya vin vhodit do p yatirki najbilshih nacionalnih parkiv Rosiyi Teritoriya parku ohoplyuye zahidne uzberezhzhya Bajkalu vid jogo pivdennoyi chastini do Malogo morya vklyuchayuchi ostriv Olhon Dovzhina beregovoyi liniyi parku stanovit majzhe 380 kilometriv Shirina ohoronnoyi beregovoyi zoni vid 8 do 30 kilometriv Bilshe 300 tis ga 70 teritoriyi parku zajmayut lisi z nih 22 tis ga kedrovi Na teritoriyi Pribajkalskogo nacionalnogo parku ye ponad 500 vidiv roslin i tvarin polovina z yakih endemiki V parku narahovuyetsya 75 vidiv tvarin deyaki z nih zaneseni v Chervonu knigu 76 vidiv roslin ridkisnih ta takih sho znahodyatsya pid ohoronoyu Za pidrahunkami v 1994 roci na teritoriyi parku chiselnist sklala 914 osobin sarni 707 losya 67 kabana 87 burogo vedmedya 140 Na teritoriyi parku 52 geografichnih ob yekta mayut status Zabajkalskij nacionalnij park Teritoriya parku organizovanogo v 1986 roci ohoplyuye Chivirkujsku zatoku pivostriv Svyatij Nis z najbilshim na Bajkali lezhbishem nerpi Plosha parku 270 tis ga 40 teritoriyi parku maye zapovidnij rezhim tut zaboronena bud yaka gospodarska j rekreacijna diyalnist Po parku prokladeno 5 sered yakih vidilyayetsya marshrut na goru Markova najvishu girsku vershinu pivostrova Svyatij Nis zvidki vidkrivayetsya krugova panorama na Ushkanski ostrovi pivnichnu chastinu Chivirkujskoyi zatoki i pishani plyazhi Na teritoriyi parku nalichuyut 291 vid tvarin Ptahi predstavleni 241 vidom sered nih taki ridkisni yak sapsan chornij zhuravel berkut chornij leleka orlan dovgohvist orlan bilohvist tosho Tunkinskij nacionalnij park zasnovanij 27 travnya 1991 roku v administrativnih mezhah Teritoriya parku zajmaye Tunkinsku dolinu i prilegli do neyi girski masivi Shidnogo Sayana i hrebta Hamar Daban U Rosiyi ce pershij dosvid poyednannya prirodoohoronnoyi zoni z granicyami cilogo rajonu Plosha parku 1 183 662 ga z nih 150 836 ga zemel zajnyati pid silskogospodarski ugiddya Teritoriya parku dobre osvoyena Bilsha chastina Tunkinskoyi dolini zajnyata lanami sinozhatyami i pasovishami Naselennya rajonu 29 000 osib Po parku prohodit avtomobilna doroga v Mongoliyu U dolini roztashovani veliki kurorti Arshan Nilova pustin Zhemchug Na teritoriyi parku mozhna zustriti riznomanitni vidi ridkisnih i znikayuchih roslin pivoniya nezvichajna zhovtec sayanskij oblipiha zvichajna rodiola rozheva lat Mannagettaea hummelii tosho Bajkalskij zapovidnik roztashovanij na shidnomu berezi v pivdennij chastini Bajkalu i ohoplyuye teritoriyu v 165 7 tis ga girskogo masivu Hamar Daban Mezhi zapovidnika prohodyat po richkah Mishiha i Vidrin Organizovanij u 1969 roci naukovij profil zapovidnika vivchennya prirodnogo girskogo tajgovogo kompleksu hrebtu Hamar Daban na uzberezhzhi ozera Bajkal Hamar Daban yavlyaye soboyu sistemu girskih masiviv zi zgladzhenimi vershinami Gori kruto obrivayutsya do Bajkalu i ye prirodnoyu pereshkodoyu dlya povitryanih potokiv sho perenosyatsya cherez Bajkal ta suprovodzhuyutsya intensivnim vidilennyam opadiv yakih tut vipadaye bilshe nizh na sumizhnih prostorah Sibiru Vologij klimat spriyaye bagatomu riznomanittyu girskoyi tajgovoyi roslinnosti Na teritoriyi zapovidnika viyavleno reliktovi formi neogenovogo periodu lat Populus suaveolens endemikiv tosho a takozh ridkisni ta yaki znahodyatsya na mezhi zniknennya tvarini ta roslini U zapovidniku vidomi 37 vidiv ssavciv i 260 vidiv ptahiv Barguzinskij biosfernij zapovidnik zasnovanij v 1916 roci Barguzinskij zapovidnik stav pershim v Rosiyi U jogo zavdannya vhodilo zberezhennya ta vivchennya sobolya Sogodni ce najstarishij zapovidnik Rosiyi Zapovidnik roztashovanij na pivnichno shidnomu uzberezhzhi ozera Bajkal na centralnij chastini zahidnih shiliv Barguzinskogo hrebta najvisha tochka 2472 metri Bilshe polovini jogo teritoriyi skladayut Golcya skelyasti vershini zavvishki 1500 2400 m Tretinu zajmayut girski tajgovi lisi sho rostut na visoti vid 600 do 1250 m Lishe trohi bilshe 16 teritoriyi zapovidnika pripadaye na Bajkalske uzberezhzhya Plosha zapovidnika 374 4 tis ga U zapovidniku zustrichayetsya blizko 650 vidiv roslin Bagatorichna ohorona Barguzinskogo zapovidnika spriyatlivo poznachilisya na chiselnosti tvarin U vedmediv vona dosyagaye v spriyatlivi roki 250 osobin u vivirok vid 5 000 do 10 000 zviriv U zapovidniku vidomi 39 vidiv ssavciv 243 ptahiv 4 plazuniv i 2 vidi zemnovodnih Dlya turistiv dozvoleni dva marshruti po zapovidniku z poselennya Davsha i z kordonu v buhti Sosnovka v verhiv ya richki Shumiliha organizovanij v 1986 roci roztashovanij na pivnichno zahidnomu uzberezhzhi Bajkalu Jogo plosha stanovit 659 919 ga Ce najbilsha prirodoohoronna zona na Bajkali 14 te misce v Rosiyi Teritoriya zapovidnika ohoplyuye 110 km beregovoyi liniyi vid richki Hejrem do misu Elohin vazhkoprohidnoyi dilyanki Bajkalskogo hrebta ta verhiv ya velikoyi sibirskoyi richki Lena z yiyi pritokami Osnovna chastina teritoriyi zapovidnika predstavlena tajgoyu riznih tipiv Na uzberezhzhi Bajkalu zbereglisya fragmenti starodavnih reliktovih stepiv Flora vishih roslin zapovidnika narahovuye ponad 800 vidiv z nih 36 vidiv endemikiv dlya Sibiru 9 vidiv vklyucheni v Chervonu knigu Shiroko predstavleni takozh mohi 230 vidiv lishajniki 248 vidiv ta gribi blizko 100 vidiv U zapovidniku meshkaye 50 vidiv ssavciv blizko 240 vidiv ptahiv ponad 30 vidiv rib Slavitsya zapovidnik visokoyu chiselnistyu vedmedya nedarma odne z lisnictva nazvano Bereg burih vedmediv U zapovidniku mozhna zustriti takih ridkisnih i cikavih ptahiv yak orlan bilohvist chornij leleka ogar sirij zhuravel Na teritoriyi zapovidnika bagato privablivih dlya turistiv misc vitik Leni vidstan vid berega 12 km cherez pereval Soncepad Ritij mis svyashennij dlya miscevih zhiteliv dilyanku uzberezhzhya z grandioznoyu ushelinoyu zalishki najdavnishih na Zemli vulkaniv na misah Nebizhchika Sonyachnij ta Serednij Kedrovij Vidviduvannya prirodoohoronnih zon platne Administraciyi parkiv ta zapovidnikiv shorichno samostijno stverdzhuyut tarifi za vidviduvannya svoyih teritorij Richka Angara dovzhina yakoyi stanovit 1779 km yedina richka sho vitikaye z Bajkalu Vitik richki Angara najshirshij i najbilshij u sviti Shirina vitoku 863 metra maksimalna glibina 4 6 m minimalna 0 5 0 7 m Serednorichna vitrata vodi 1940 m3 s Shvidkist techiyi 5 8 km god Na seredini vitoku vidno shamanskij kamin zgaduvanij v legendah i perekazah Za odniyeyu z legend rozgnivanij Bajkal kinuv cej kamin navzdogin svoyij dochci Angari yaka vtekla bez jogo vidoma do kohanogo Yeniseya U davninu miscevi zhiteli Priangarrya nadilyali shamanskij kamin chudodijnoyu siloyu Za davnimi viruvannyami ce bulo misce prozhivannya gospodarya Angari Ama Sagaan nojona Na Shamanskomu kameni prohodili osoblivo vazhlivi shamanski obryadi tut davali obitnici j molilisya syudi na nich privozili zlochincya i zalishali jogo odnogo nad holodnim lodyanim potokom Yaksho do ranku voda ne zabirala jogo i vin ne ginuv vid strahu i studenogo dihannya Bajkalu jogo miluvali PanoramaPanorama zahidnogo berega ozera vid selisha Kultuk Div takozhOzera Rosiyi 2776 Bajkal asteroyid nazvanij na chest ozera PrimitkiGalazij G I 1989 az kozin narod ru ros Arhiv originalu za 20 sichnya 2022 Procitovano 20 sichnya 2022 Morfometrichni dani ozera Bajkal 2002 Kravchuk P A Luck PrAT Volinska oblasna drukarnya 2011 336 s ISBN 978 966 361 642 1 s 241 Rekordna vidmitka bula vidkrita u 1983 roci nanesena na kartu v 1992 roci Kravchuk P A Luck PrAT Volinska oblasna drukarnya 2011 336 s ISBN 978 966 361 642 1 s 241 Kravchuk P A Rekordy prirody Lyubeshov Erudit 1993 216 s ISBN 5 7707 2044 1 ros A new bathymetric map of Lake Baikal users ugent be angl originalu za 15 chervnya 2022 Procitovano 7 lipnya 2022 INTAS Project 99 1669 Ghent University Ghent Belgium Consolidated Research Group on Marine Geosciences CRG MG University of Barcelona Spain Limnological Institute of the Siberian Branch of the Russian Academy of Sciences Irkutsk Russian Federation State Science Research Navigation Hydrographic Institute of the Ministry of Defense St Petersburg Russian Federation Morphometric data lake baikal ru Nauchno obrazovatelnyj centr Bajkal Arhiv originalu za 13 kvitnya 2019 Procitovano 20 sichnya 2022 Berkin N S Makarov A A Rusinek O T Bajkalovedenie Irkutsk Irk gos un t 2009 291 s Kravchuk P A Geograficheskij kalejdoskop K Rad shkola 1988 143 s il Arhiv originalu za 20 sichnya 2017 Lutz D Schmadel Dictionary of Minor Planet Names 5 th Edition Berlin Heidelberg Springer Verlag 2003 992 XVI s ISBN 3 540 00238 3 DzherelaEduard Y Osipov Oleg M Khlystov Glaciers and meltwater flux to Lake Baikal during the Last Glacial Maximum Palaeogeography Palaeoclimatology Palaeoecology 294 2010 4 15 12 zhovtnya 2017 u Wayback Machine Foto video www airpano ros AirPano Arhiv originalu za 28 veresnya 2021 Lake Baikal na sajti Vimeo