Граф (з 1744) Кирилл Григорович Розумовський (прізвище при народженні — Розум; 18 (29) березня 1728,село Лемеші, Козелецька сотня, Київський полк, Київська губернія, Російська імперія — 9 (21) січня 1803, резиденція Батуринський палац, Конотопський повіт, Чернігівська губернія, Російська імперія) — українсько-російський військовий, політичний та державний діяч, останній гетьман Війська Запорізького (1750—1764), генерал-фельдмаршал (1764), президент Петербурзької академії наук протягом більш ніж півстоліття (з 1746 по 1798). Засновник графського і княжого роду Розумовських.
Кирило Григорович Розумовський | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
18 липня 1750 — 10 (21) листопада 1764 | |||
Попередник: | Данило Апостол | ||
Наступник: | посада скасована | ||
Народження: | 18 (29) березня 1728 Лемеші, Україна | ||
Смерть: | 9 (21) січня 1803 (74 роки) | ||
Країна: | Російська імперія | ||
Освіта: | Геттінгенський університет | ||
Рід: | ![]() | ||
Батько: | d[1] | ||
Мати: | Розумовська Наталія Дем'янівна | ||
Шлюб: | Наришкіна Катерина Іванівна | ||
Діти: | Загрязька Наталія Кирилівна, Розумовська Ганна Кирилівна, Розумовський Петро Кирилович, Розумовський Олексій Кирилович[1], Розумовський Андрій Кирилович, Розумовський Лев Кирилович, Розумовський Григорій Кирилович, Розумовський Іван Кирилович, d і d | ||
Військова служба | |||
Приналежність: | |||
Звання: | Гетьман генерал-фельдмаршал | ||
Нагороди: | |||
|
Біографія
Народився 18 березня 1728 року в Гетьманщині, в селі Лемеші Козелецької сотні Київського полку в сім'ї козака Григорія Розума. Здобув початкову освіту на рідній Чернігівщині.
Старший брат Кирила, Олексій Розумовський, 1731 року завдяки своєму неординарному голосу потрапив до придворної капели в Петербурзі й невдовзі став фаворитом цариці Єлизавети, а після її вступу на престол 1741 року дістав від неї високі чини камергера та генерал-поручика і 1742 року таємно обвінчався з нею. Олексій Розумовський мав великий вплив при імператорському дворі й домігся багатьох пільг для козацької старшини, сприяв відновленню гетьманства на Лівобережній Україні. Саме Олексій Розумовський 1742 року забрав свого брата Кирила з рідного села Лемеші в Петербург, де він виховувався під опікою О. Сумарокова та І. Єлагіна.
З Санкт-Петербурга Кирило був посланий, під опікою ад'юнкта Академії Наук Григорія Теплова, на навчання за кордон (Німеччина, Франція, Італія), де перебував у 1743–1745 і навчався в університетах Кенігсберга, Берліна, Геттінгена, Страсбурга під керівництвом відомих вчених Ейлера та Штрубе.
У червні 1744 року разом зі старшим братом був удостоєний графського титулу. 1744 року Імператриця Єлизавета Петрівна під час відвідин Києва обрала місце для будівлі Маріїнського палацу за проектом Бартоломео Растреллі саме для графа Розумовського.
Після повернення з-за кордону, 1745 року одержав чин дійсного камергера. Маючи гарну зовнішність, чудову освіту та приємні манери, швидко завоював високий авторитет у імператорському дворі. Повернувся до Петербурга 1745 р. 1746 року одружився з родичкою імператриці Єлизавети I, Катериною Наришкіною.
Того ж 1746 року 18-річного Розумовського було призначено президентом Петербурзької Академії наук.
Ідучи назустріч проханням Олексія Розумовського та козацької старшини, Єлизавета Петрівна відновила гетьманство, скасоване після смерті гетьмана Данила Апостола 1734 року. 5(16).V.1747, на домагання козацької старшини, підтриманої Олексієм Розумовським, імператриця Єлизавета I Петрівна іменним указом «Про Буття в Малоросії гетьманові за колишніми норовами і звичаями» [ 4 Серпня 2016 у Wayback Machine.] відновила гетьманат.
На Глухівській раді 22 лютого 1750 року за вказівкою імператриці гетьманом Лівобережної України обрано Кирила Розумовського. Однак самого Кирила на церемонії не було, він не захотів їхати зі столиці в провінцію. 31 липня 1750 року Кирило Розумовський отримав грамоту Єлизавети про відновлення гетьманської резиденції в Батурині. В 1751 р. гетьман поїхав у Глухів і Батурин.
Реформа Гетьманщини
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek13THlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE5sOGxSREFsT1VFdVh5VkVNQ1ZCTUNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ055VkVNU1U0TXlWRU1DVkNReVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDUlM1cWNHY3ZNekF3Y0hndEpVUXdKVGxHSlVRd0pVSXdKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3SlVReEpUZzJYeVZFTUNVNVFTNWZKVVF3SlVFd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSTNKVVF4SlRnekpVUXdKVUpESlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Кирило Розумовський намагався перебудувати Гетьманщину на європейський лад. У процесі цієї перебудови виявилися дві головні політичні течії серед вищої козацької старшини. Одна з них, консервативна (речниками її були генеральний писар Андрій Безбородько й генеральний підскарбій Михайло Скоропадський), намагалася, зберігаючи традиційний козацький устрій Гетьманщини, наблизити його до шляхетського ладу Речі Посполитої. За гетьманування Кирила Розумовського Гетьманщину було поділено на повіти, запроваджено систему шляхетських судів — земських, ґродських і підкоморських (1760-1763), війтівські посади у великих містах передано до козацької старшини. Поширилися політичні права старшини, яка частіше брала участь у старшинських з'їздах, «зібраннях», а згодом (1763-1764) у «Генеральному зібранні» в Глухові для обговорення важливіших справ і проектів державних реформ. Термін «шляхетство» став офіційною назвою козацької старшини. Поруч з тим ішов процес обмеження прав посполитих, але одночасно було відкрито ширший доступ до старшини представникам некозацьких верств (духовенство, багаті міщани тощо).
Друга політична течія, до якої належали здебільшого представники молодої старшинської інтелігенції, що здобували часто високу освіту в Західній Європі (речником їх були брати Туманські, зокрема , майбутній генеральний писар), шукала зразків для державної перебудови своєї країни на Заході й воліла встановити в Україні (в дусі освіченого абсолютизму) гетьманську монархію, спадкову в роді Розумовських, але з наданням їй певних конституційних форм парламентарного типу («Генеральні зібрання»). Ця течія набрала більшого впливу на початку 1760-х pp., коли вона 1764 року (мабуть, за згодою К. Розумовського) зробила спробу висунути свої домагання не лише в Україні (в тогочасних російських документах — Малоросії), але й перед російським урядом.
Це пожвавлення політичного життя й думки у Гетьманщині було пов'язане з діяльністю самого К. Розумовського. Він намагався — але без успіху — дістати право дипломатичних зносин, дбав про розвиток української торгівлі й промисловості, розпочав широку програму «національних строєній» (у зв'язку з проєктом перенесення столиці до Батурина — цими заходами керував Григорій Теплов), реформував козацьке військо («воїнська екзерциція», за проєктом полковника лубенського та інші заходи), планував відкриття університету в Батурині, сприяв розвиткові української науки (зокрема історії), літератури й мистецтва.
Останній гетьман
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aVl5OVRkbmxoZEc4dFZtOXphM0psYzE5b2NtRnRYMEpoZEhWeWVXNHVhbkJuTHpJMU1IQjRMVk4yZVdGMGJ5MVdiM05yY21WelgyaHlZVzFmUW1GMGRYSjViaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Російський уряд прагнув централізувати імперію та ліквідувати політичні устрої на приклад Гетьманщини (указ 1754 року про контроль над фінансами Гетьманщини; скасування індукти й евекти у 1754 р.; ліквідація митного кордону між Росією й Гетьманщиною 1755 року; вилучення Києва з-під влади гетьмана; передача українських справ знову у відомство Сенату і контроль над наданням урядів і маєтків гетьманом тощо).
У своїй присязі, даній Єлизаветі Петрівні у двірській церкві, Розумовський зобов'язувався бути «вірним, добрим і слухняним рабом і підданцем і народ малоросійський до вірності і послуху приводити».
Але натомість він, як і його оточення з-поміж найпередовішої української старшини, яка свято зберігала пам'ять про часи Хмельницького, Мазепи, використав відновлення гетьманства як можливість відродження й зміцнення української державності. Хоч Розумовський був найбільшим землевласником в Україні і одним з найбагатших власників у Росії, він, на відміну від багатьох його попередників та сучасників, почав дбати й про своє оточення, зміцнювати зв'язки, зокрема й родинні, між впливовими українськими старшинами. Прагнучи зміцнити гетьманську владу, він через шлюби своїх дітей поріднився з Журавками, Кочубеями, Апостолами, Галаганами, Валькевичами, Дараганами. Гетьман без дозволу царського уряду роздавав старшині у володіння вільні маєтності, сотенні містечка й села.
Ще з часів Петра І полковники в Україні призначалися лише за погодженням з царським урядом. Гетьман Розумовський, використовуючи своє становище при царському дворі, почав сам призначати своїх прихильників на ці посади. Під тиском гетьмана вийшов царський указ від 13 січня 1752 року, про заборону поширення на українців «холопства» (кріпацтва), а тих, хто переступав цей указ, оголошено було злочинцями й ослушниками. Без дозволу гетьмана заборонялося чинити арешти українців, окрім карних злочинців. Для підтримання встановлених правил та з метою запобігти порушенням указу Розумовський запровадив при своєму дворі особливу канцелярію для приймання листів, скарг, прохань і документів від населення, що було якісно важливим кроком у запобіганні зловживань старшин та царської адміністрації й сприяло зміцненню автократичної влади гетьмана. Крім того, Розумовський вів доволі самостійну економічну політику, сам встановлював митні збори й не посилав звіту в Петербург. Він почав реформувати армію, вводити однострій — сині мундири — у полки.
Новий уряд Катерини II посилив централістичну політику щодо підросійської України. З другого боку, соціальна політика К. Розумовського й перетворення Гетьманщини на державу шляхетського типу поглибили соціальні суперечності, а династичні плани К. Розумовського викликали опозицію й опір з боку шляхетської аристократії. До того додалися ще великі втрати України внаслідок її участі у Семирічній війні. У цих умовах Катерина II скористалася з петиції про спадкове гетьманство в роді Розумовських, і 1764 року примусила Кирила Розумовського зректися з гетьманства, за що йому зберегли становище високого достойника Російської імперії, забезпечили велику пенсію й надали у власність колишні гетьманські маєтки, зокрема, Батурин.
Понад 11 років (1755-1767) проводив то за кордоном, то в обох російських столицях. Наприкінці життя повернувся до Батурина, де і прожив останні 9 років. Тут він збудував палацово-парковий ансамбль.
Заповів поховати себе в склепі збудованої ним на зламі XVIII-XIX ст. Воскресенської церкви. Її звели на місці зруйнованого мазепинського Троїцького собору. 1927 року радянські чиновники відкрили і пограбували його склеп, але останки гетьмана залишилися в його могилі.
Президент Імператорської Академії наук
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE0TDB0NWNubHNiMTlTYjNwMWJXOTJjMnQ1WHlVeU9GQnZjblJ5WVdsMEpUSkRYekUzTmpZbE1rTmZVRzl0Y0dWdlgwSmhkRzl1YVNVeU9TNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RTM2x5ZVd4dlgxSnZlblZ0YjNaemEzbGZKVEk0VUc5eWRISmhhWFFsTWtOZk1UYzJOaVV5UTE5UWIyMXdaVzlmUW1GMGIyNXBKVEk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
З дня заснування до 1741 року в академії було 4 президенти. Всі вони були німці: Л. Л. Блюментрост, Г. К. Кайзерлінг, І. А. Корф, К. Бревен. З початком правління Єлизавети Петрівни зухвальства німців у імперії почали придушуватись. Не обійшли увагою й Академію наук. Потрібно було знайти нового голову, але підходящої кандидатури не могли знайти перших 5 років правління Єлизавети Петрівни. Взагалі, вчених російського походження в тодішній Російській імперії було не надто багато. Ломоносову, якого відправили навчатися за кордон, обіцяли посаду екстраординарного академіка, але на нього, попри беззаперечну геніальність, дивилися дещо з підозрою і призначили лише ад'юнктом. Михайло Ломоносов був досить запальною персоною і до своїх цілей з русифікації академії він часто не боявся говорити речі, які потрібно було тримати при собі.
Кандидатуру президента знайшли випадково. Після поїздки за кордон на навчання Кирило Григорович за свідченнями сучасників став зовсім іншою особистістю. У своїх спогадах Катерина II дуже схвальними відгуками висловлювалася про Кирила, говорячи, що за декілька років він став набагато освіченішим і витриманішим у своїх манерах, аніж його старший брат. Всі при дворі були в захваті від його краси та манер.
Оскільки в процесі політики русифікації багато вчених, таких як Деліль, Ейлер, , Гмелін і інші, вирішили повернутися на батьківщину, то фактично високоосвічених людей в Російській імперії залишились одиниці. Становище Кирила при дворі сказало саме за себе. В указі від 21 травня 1746 року Кирило Григорович став Президентом Імператорської Академії наук. Головними напрямками розвитку тодішньої Академії наук були сфери математичних і природничих наук, вивчення природних багатств, географії, складу населення імперії. Але першою справою, яка стояла перед Кирилом — це створити атмосферу порядку і дисципліни, бо деякі диспути в академії доходили до бійок.
Молодому вісімнадцятирічному графу потрібна була міцна і сильна опора в Академії. Він вирішив зробити ставку на Михайла Ломоносова, який мав суперечності в поглядах як з німцями, так і з росіянами. Перший крок до порядку, молодий гетьман втілив шляхом створення нового штату та регламенту, який був підписаний імператрицею 27 червня 1747 року. За ним Академія була розділена на 2 частини — власне академію та університет. Академію мали складати 10 академіків і при кожному з них ад'юнкт і десять почесних членів, які працюють поза академією. Всі ад'юнкти мали бути росіянами. Вести документацію на засіданнях Академії мав конференц-секретар. В статуті вказана норма, за якою академіки мали виконувати доручення урядових органів, бібліотека, кунсткамера, типографії, книжкова крамниця збережені при Академії. Річний бюджет академії становив 53298 рублів.
Наступним кроком Кирила Григоровича було вивчення історії та географії. В 1760 році розпорядженням Сенату були зобов'язані всі регіональні уряди з доставки географічних відомостей для публікації великого Атласу Російської імперії. Збиралися відомості про всі церковні будівлі з метою вивчення їх історії. Проте історична наука перебувала в стані «ембріону» в Російській імперії. Фактично першою дисертацією, яка дала поштовх до вивчення історії, стала праця Міллера «Походження імені та народу російського» (рос. «Происхождение имени и народа российского»). В результаті дискусії, яка розгорілася навколо неї почалося вивчення цієї галузі. Найбільшим противником Міллера виступав Ломоносов. З 1751 року Ломоносов почав активно займатися вивченням історії й у 1760 році видав «Короткий російський літопис» (рос. «Краткий российский летописец»).
Після 1748 року Кирило Григорович активно підтримував Ломоносова. В цьому ж році за написання оди на честь сходження на престол Єлизавети Петрівни він виклопотав премії Ломоносову в розмірі 2000 рублів. Для заохочення Ломоносова, Кирило Григорович розпорядився привести академічну лабораторію в такий стан, щоб вчений міг спокійно займатися своїми дослідами в області хімії. Ломоносов став улюбленцем графа Розумовського і користувався його підтримкою у всіх починаннях.
Досить складна ситуація була також і з університетом, де фактично не було студентів. Для поповнення складу студентства Кирило Григорович вимагав з Невської, Московської та Новгородської семінарій найкращих вихованців. Правда першим часом справи тут не ладились, бо студенти не підкорялися наказам, могли грубити керівництву… Новим ректором замість відомого Міллера було призначено Крашеннікова, який стабілізував ситуацію.
Кирило Григорович розумів, що без активного книговидання справа Академії не має сенсу, тому в 1748 році він розпорядився, щоб
![]() | перекладали та друкували книги різного цивільного змісту, в яких користь та забавка об'єднані були б із пристойною для світського життя мораллю Оригінальний текст (рос.) переводили и печатали книги гражданского разного содержания, в которых польза и забава соединена б была с пристойным к светскому житию нравоучением | ![]() |
У 1750 році після обрання Кирила Григоровича малоросійським гетьманом, він прохав імператрицю відійти від справ в Академії, але отримав відмову, тому вимушений був постійно розриватися між Глуховим і Петербургом.
Від справ Академії він фактично відійшов в 1765 році, коли його становище при дворі дещо похитнулося, через заяву Мировича, який на суді з приводу спроби визволити зі Шліссельбурзької фортеці Іоанна Антоновича з ціллю посадити останнього на престол, назвав Кирила Григоровича, як особу, яка стала ініціатором цієї ідеї, що стало здивуванням як для суддів, так і для самого Розумовського. Однак, офіційно на посаді Президента Академії Наук Кирило Григорович залишався до 1798 року.
Родина
За бажанням імператриці Єлизавети 27 жовтня 1746 року Розумовський одружився з її троюрідною сестрою, фрейліною Катериною Іванівною Наришкіною (1729—1771). У подружжя було шість синів і чотири дочки:
- Наталія (1747—1837), фрейліна, з 1772 року була у шлюбі за Миколою Олександровичем Загряжським (1743—1821).
- Олексій (1748—1822) — перший в Росії міністр народної освіти (1810—1816).
- Єлизавета (1749—1813), фрейліна, з 1776 року була у шлюбі за Петром Федоровичем Апраксіним (1728—1813).
- Петро (1751—1823) — генерал-поручик, дійсний таємний радник, обер-камергер, в 1774 році проти волі батька одружився з фрейліною С. С. Чарторийською, з дому Ушакових (1746—1806).
- Андрій (1752—1836) — дипломат, меценат, дійсний таємний радник 1-го класу.
- Дарина (1753—1762), померла 9-річною дитиною, похована в родинній усипальні своєї матері у Верхньо-Петрівському монастирі.
- Ганна (1754—1826), фрейліна, відрізнялася красивою зовнішністю, була у шлюбі за В. С. Васильчиковим. Її прямі нащадки — Династія Скоропадських — Монархічний Дім, що правив Україною у 1918 році.
- Лев (1757—1818) — згодом генерал-майор; вихователем його у 1769—1775 роках був учень Григорія Сковороди Михайло Ковалинський.
- Григорій (1759—1837) — геолог, мінералог, біолог.
- Іван (1761—1802) — генерал-майор.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEyTDFOMFlXMXdYMjltWDFWcmNtRnBibVZmY3pVeE1TNXFjR2N2TWpJNWNIZ3RVM1JoYlhCZmIyWmZWV3R5WVdsdVpWOXpOVEV4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Вшанування пам'яті
У Воскресенській церкві Батурина, над могилою Розумовського у 2013 р. встановлено копію його надгробка, що був зруйнований радянським тоталітарним режимом в 1930-х рр.
У місті Батурині встановлено пам'ятник гетьману Кирилу Розумовському.
Ім'я Кирила Розумовського носять вулиці у Борисполі, Гоголеві, Ізюмі, Києві, Черкасах, Чернігові, Яготині.
У селі Машеве Чернігівської області вулицю Суворова перейменували на вулицю Кирила Розумовського.
В образотворчому мистецтві
- Історичні портрети
- Портрет [fr], 1758 рік, Третьяковська галерея
-
- Гравюра Фріца Йоганна Крістіана Ґотліба, 2 пол. XVIII ст., Ермітаж
- Бюст [fr], 1766 рік, Третьяковська галерея
- Так званий «портрет Кирила Розумовського» (насправді одна з варіацій портрету Карла Крістіана Саксонського, герцога Курляндського)
- Пізніші копії
- Портрет невідомого автора (копія Батоні), 2 пол. XVIII ст., Кунсткамера (Санкт-Петербург)
- Гравер-кріпак , 1838 рік, Ермітаж
- Парсуна невідомого автора, сер. XIX ст., Сумський художній музей ім. Н. Онацького
- Гравер Георг Фрідріх Шмідт (копія Токе), 1762, Пушкінський музей (Москва)
- Літографія невідомого автора за малюнком , 1865, Російський музей
- Копія гравюри Шмідта невідомого автора, 1880, Ермітаж
Див. також
Примітки
- Lundy D. R. The Peerage
- Разумовский Кирилл Григорьевич [ 24 Вересня 2015 у Wayback Machine.]. Сайт РАН (рос.)
- . Архів оригіналу за 24 Лютого 2020. Процитовано 4 Березня 2021.
- Грамота Єлизавети Петрівни гетьману К.Розумовському про відновлення гетьманської резиденції в батурині // Батурин: сторінки історії: зб. документів і матеріалів / Редколегія: О. Б. Коваленко та ін. Вид.2-е, доповн. Чернігів: Видавець Лозовий В. М., 2012. с. 138. .
- Фурса В. М. Славні імена Носівщини. — 2-ге видання, доповнене, перероблене. — Ніжин: ТОВ «Аспект-Поліграф», 2012. — 384 сторінки: ілюстрації. .
- Путро О. І. Розумовський Кирило Григорович // Києво-Могилянська академія в іменах XVII—XVIII ст.: енциклопедичне видання / відп. ред. В. С. Брюховецький, упоряд. З. І. Хижняк. — Київ: Видавничий дім «Києво-Могилянська академія», 2001. — С. 459. — 736 c.
Джерела та література
- Путро О. І. Розумовський Кирило Григорович [ 2 Грудня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2012. — Т. 9 : Прил — С. — С. 267. — .
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Кирило Розумовський |
- (укр.) Голобуцький Володимир. Розділ XIV. Нова Січ // Запорозьке козацтво. — К.: Вища шк., 1994. [ 1 Квітня 2010 у Wayback Machine.]
- (рос.) Бантыш-Каменский Д. Н. 14-й генерал-фельдмаршал граф Кирилл Григорьевич Разумовский // Биографии российских генералиссимусов и генерал-фельдмаршалов: Часть 1-2. — М.: Культура, 1991. — 620 с. [ 8 Червня 2009 у Wayback Machine.]
- (укр.) Розумовський Кирило // Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1973. — Кн. 2, [т. 7] : Пряшівщина (продовження) — Сибір. — С. 2556. — .
- Васильчикова А. А. Семейство Разумовскихь. — Т.1. — СПб, 1880
- Модзалевський В. Л. Малоросийский родословникь. Т.4. — Киев, 1914
- Путро О. І. Гетьман Кирило Розумовський і його доба (з історії державотворення XVIII століття). — Київ, 2008
- Лазорський Микола. Гетьман Кирило Розумовський. Роман-хроніка 18 віку.— К.: Український Центр духовної культури, 1996.— 592 с.— (Укр. іст. роман). ISBN 5—7707—5394—3
- Історія України в особах: IX—XVIII ст. К.:Видавництво «Україна», 1993, 396 с.
- Ситий I. Клейноди останнього украïнського гетьмана//Знак.-2005.-N° 24, с. 8-9.
Література
- В. І. Головченко. Розумовський Кирило Григорович // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с.
- В. Горобець. Розумовський Кирило // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.642
Посилання
- Розумовський Кирило Григорович // Україна в міжнародних відносинах. Енциклопедичний словник-довідник. Випуск 6. Біографічна частина: Н–Я / Відп. ред. М. М. Варварцев. — К.: Ін-т історії України НАН України, 2016. — с.156-157
- Розумовський Кирило // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1964. — Т. 7, кн. XIII : Літери Риз — Се. — С. 1621-1623. — 1000 екз.
- Кирило Розумовський | Програма «Велич особистості» | 2016 (ВІДЕО)
- (рос.)
- Кирила Розумовського гетьманом обрали заочно [ 2 Березня 2021 у Wayback Machine.]
- Історія останнього гетьмана [ 28 Березня 2010 у Wayback Machine.]
Попередник Данило Апостол | ![]() | Гетьман України 1750-1764 | ![]() | Наступник Павло Скоропадський |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Graf z 1744 Kirill Grigorovich Rozumovskij prizvishe pri narodzhenni Rozum 18 29 bereznya 1728 17280329 selo Lemeshi Kozelecka sotnya Kiyivskij polk Kiyivska guberniya Rosijska imperiya 9 21 sichnya 1803 rezidenciya Baturinskij palac Konotopskij povit Chernigivska guberniya Rosijska imperiya ukrayinsko rosijskij vijskovij politichnij ta derzhavnij diyach ostannij getman Vijska Zaporizkogo 1750 1764 general feldmarshal 1764 prezident Peterburzkoyi akademiyi nauk protyagom bilsh nizh pivstolittya z 1746 po 1798 Zasnovnik grafskogo i knyazhogo rodu Rozumovskih Kirilo Grigorovich RozumovskijKirilo Grigorovich Rozumovskij Prapor Getman Vijska Zaporozkogo 18 lipnya 1750 10 21 listopada 1764 Poperednik Danilo Apostol Nastupnik posada skasovana Narodzhennya 18 29 bereznya 1728 Lemeshi UkrayinaSmert 9 21 sichnya 1803 74 roki Baturin Baturinska volost Konotopskij povit Chernigivska guberniya Rosijska imperiyaKrayina Rosijska imperiyaOsvita Gettingenskij universitetRid RozumovskiBatko d 1 Mati Rozumovska Nataliya Dem yanivnaShlyub Narishkina Katerina IvanivnaDiti Zagryazka Nataliya Kirilivna Rozumovska Ganna Kirilivna Rozumovskij Petro Kirilovich Rozumovskij Oleksij Kirilovich 1 Rozumovskij Andrij Kirilovich Rozumovskij Lev Kirilovich Rozumovskij Grigorij Kirilovich Rozumovskij Ivan Kirilovich d i d Vijskova sluzhba Prinalezhnist Getmanshina Rosijska imperiya Zvannya Getman general feldmarshal Nagorodi Orden Svyatogo Andriya Pervozvannogo Orden Svyatogo Oleksandra Nevskogo Orden Svyatoyi Anni Orden Bilogo Orla Rich Pospolita Mediafajli b u VikishovishiBiografiyaNarodivsya 18 bereznya 1728 roku v Getmanshini v seli Lemeshi Kozeleckoyi sotni Kiyivskogo polku v sim yi kozaka Grigoriya Rozuma Zdobuv pochatkovu osvitu na ridnij Chernigivshini Starshij brat Kirila Oleksij Rozumovskij 1731 roku zavdyaki svoyemu neordinarnomu golosu potrapiv do pridvornoyi kapeli v Peterburzi j nevdovzi stav favoritom carici Yelizaveti a pislya yiyi vstupu na prestol 1741 roku distav vid neyi visoki chini kamergera ta general poruchika i 1742 roku tayemno obvinchavsya z neyu Oleksij Rozumovskij mav velikij vpliv pri imperatorskomu dvori j domigsya bagatoh pilg dlya kozackoyi starshini spriyav vidnovlennyu getmanstva na Livoberezhnij Ukrayini Same Oleksij Rozumovskij 1742 roku zabrav svogo brata Kirila z ridnogo sela Lemeshi v Peterburg de vin vihovuvavsya pid opikoyu O Sumarokova ta I Yelagina Z Sankt Peterburga Kirilo buv poslanij pid opikoyu ad yunkta Akademiyi Nauk Grigoriya Teplova na navchannya za kordon Nimechchina Franciya Italiya de perebuvav u 1743 1745 i navchavsya v universitetah Kenigsberga Berlina Gettingena Strasburga pid kerivnictvom vidomih vchenih Ejlera ta Shtrube U chervni 1744 roku razom zi starshim bratom buv udostoyenij grafskogo titulu 1744 roku Imperatricya Yelizaveta Petrivna pid chas vidvidin Kiyeva obrala misce dlya budivli Mariyinskogo palacu za proektom Bartolomeo Rastrelli same dlya grafa Rozumovskogo Pislya povernennya z za kordonu 1745 roku oderzhav chin dijsnogo kamergera Mayuchi garnu zovnishnist chudovu osvitu ta priyemni maneri shvidko zavoyuvav visokij avtoritet u imperatorskomu dvori Povernuvsya do Peterburga 1745 r 1746 roku odruzhivsya z rodichkoyu imperatrici Yelizaveti I Katerinoyu Narishkinoyu Togo zh 1746 roku 18 richnogo Rozumovskogo bulo priznacheno prezidentom Peterburzkoyi Akademiyi nauk Iduchi nazustrich prohannyam Oleksiya Rozumovskogo ta kozackoyi starshini Yelizaveta Petrivna vidnovila getmanstvo skasovane pislya smerti getmana Danila Apostola 1734 roku 5 16 V 1747 na domagannya kozackoyi starshini pidtrimanoyi Oleksiyem Rozumovskim imperatricya Yelizaveta I Petrivna imennim ukazom Pro Buttya v Malorosiyi getmanovi za kolishnimi norovami i zvichayami 4 Serpnya 2016 u Wayback Machine vidnovila getmanat Na Gluhivskij radi 22 lyutogo 1750 roku za vkazivkoyu imperatrici getmanom Livoberezhnoyi Ukrayini obrano Kirila Rozumovskogo Odnak samogo Kirila na ceremoniyi ne bulo vin ne zahotiv yihati zi stolici v provinciyu 31 lipnya 1750 roku Kirilo Rozumovskij otrimav gramotu Yelizaveti pro vidnovlennya getmanskoyi rezidenciyi v Baturini V 1751 r getman poyihav u Gluhiv i Baturin Dokladnishe Obrannya getmana Kirila Rozumovskogo u Gluhovi zaochne Reforma Getmanshini Palac Kirila Rozumovskogo v Baturini Kirilo Rozumovskij namagavsya perebuduvati Getmanshinu na yevropejskij lad U procesi ciyeyi perebudovi viyavilisya dvi golovni politichni techiyi sered vishoyi kozackoyi starshini Odna z nih konservativna rechnikami yiyi buli generalnij pisar Andrij Bezborodko j generalnij pidskarbij Mihajlo Skoropadskij namagalasya zberigayuchi tradicijnij kozackij ustrij Getmanshini nabliziti jogo do shlyahetskogo ladu Rechi Pospolitoyi Za getmanuvannya Kirila Rozumovskogo Getmanshinu bulo podileno na poviti zaprovadzheno sistemu shlyahetskih sudiv zemskih grodskih i pidkomorskih 1760 1763 vijtivski posadi u velikih mistah peredano do kozackoyi starshini Poshirilisya politichni prava starshini yaka chastishe brala uchast u starshinskih z yizdah zibrannyah a zgodom 1763 1764 u Generalnomu zibranni v Gluhovi dlya obgovorennya vazhlivishih sprav i proektiv derzhavnih reform Termin shlyahetstvo stav oficijnoyu nazvoyu kozackoyi starshini Poruch z tim ishov proces obmezhennya prav pospolitih ale odnochasno bulo vidkrito shirshij dostup do starshini predstavnikam nekozackih verstv duhovenstvo bagati mishani tosho Druga politichna techiya do yakoyi nalezhali zdebilshogo predstavniki molodoyi starshinskoyi inteligenciyi sho zdobuvali chasto visoku osvitu v Zahidnij Yevropi rechnikom yih buli brati Tumanski zokrema majbutnij generalnij pisar shukala zrazkiv dlya derzhavnoyi perebudovi svoyeyi krayini na Zahodi j volila vstanoviti v Ukrayini v dusi osvichenogo absolyutizmu getmansku monarhiyu spadkovu v rodi Rozumovskih ale z nadannyam yij pevnih konstitucijnih form parlamentarnogo tipu Generalni zibrannya Cya techiya nabrala bilshogo vplivu na pochatku 1760 h pp koli vona 1764 roku mabut za zgodoyu K Rozumovskogo zrobila sprobu visunuti svoyi domagannya ne lishe v Ukrayini v togochasnih rosijskih dokumentah Malorosiyi ale j pered rosijskim uryadom Ce pozhvavlennya politichnogo zhittya j dumki u Getmanshini bulo pov yazane z diyalnistyu samogo K Rozumovskogo Vin namagavsya ale bez uspihu distati pravo diplomatichnih znosin dbav pro rozvitok ukrayinskoyi torgivli j promislovosti rozpochav shiroku programu nacionalnih stroyenij u zv yazku z proyektom perenesennya stolici do Baturina cimi zahodami keruvav Grigorij Teplov reformuvav kozacke vijsko voyinska ekzerciciya za proyektom polkovnika lubenskogo ta inshi zahodi planuvav vidkrittya universitetu v Baturini spriyav rozvitkovi ukrayinskoyi nauki zokrema istoriyi literaturi j mistectva Ostannij getman Memorialna doshka na Svyato Voskresinskomu hrami u Baturini Rosijskij uryad pragnuv centralizuvati imperiyu ta likviduvati politichni ustroyi na priklad Getmanshini ukaz 1754 roku pro kontrol nad finansami Getmanshini skasuvannya indukti j evekti u 1754 r likvidaciya mitnogo kordonu mizh Rosiyeyu j Getmanshinoyu 1755 roku viluchennya Kiyeva z pid vladi getmana peredacha ukrayinskih sprav znovu u vidomstvo Senatu i kontrol nad nadannyam uryadiv i mayetkiv getmanom tosho U svoyij prisyazi danij Yelizaveti Petrivni u dvirskij cerkvi Rozumovskij zobov yazuvavsya buti virnim dobrim i sluhnyanim rabom i piddancem i narod malorosijskij do virnosti i posluhu privoditi Ale natomist vin yak i jogo otochennya z pomizh najperedovishoyi ukrayinskoyi starshini yaka svyato zberigala pam yat pro chasi Hmelnickogo Mazepi vikoristav vidnovlennya getmanstva yak mozhlivist vidrodzhennya j zmicnennya ukrayinskoyi derzhavnosti Hoch Rozumovskij buv najbilshim zemlevlasnikom v Ukrayini i odnim z najbagatshih vlasnikiv u Rosiyi vin na vidminu vid bagatoh jogo poperednikiv ta suchasnikiv pochav dbati j pro svoye otochennya zmicnyuvati zv yazki zokrema j rodinni mizh vplivovimi ukrayinskimi starshinami Pragnuchi zmicniti getmansku vladu vin cherez shlyubi svoyih ditej poridnivsya z Zhuravkami Kochubeyami Apostolami Galaganami Valkevichami Daraganami Getman bez dozvolu carskogo uryadu rozdavav starshini u volodinnya vilni mayetnosti sotenni mistechka j sela She z chasiv Petra I polkovniki v Ukrayini priznachalisya lishe za pogodzhennyam z carskim uryadom Getman Rozumovskij vikoristovuyuchi svoye stanovishe pri carskomu dvori pochav sam priznachati svoyih prihilnikiv na ci posadi Pid tiskom getmana vijshov carskij ukaz vid 13 sichnya 1752 roku pro zaboronu poshirennya na ukrayinciv holopstva kripactva a tih hto perestupav cej ukaz ogolosheno bulo zlochincyami j oslushnikami Bez dozvolu getmana zaboronyalosya chiniti areshti ukrayinciv okrim karnih zlochinciv Dlya pidtrimannya vstanovlenih pravil ta z metoyu zapobigti porushennyam ukazu Rozumovskij zaprovadiv pri svoyemu dvori osoblivu kancelyariyu dlya prijmannya listiv skarg prohan i dokumentiv vid naselennya sho bulo yakisno vazhlivim krokom u zapobiganni zlovzhivan starshin ta carskoyi administraciyi j spriyalo zmicnennyu avtokratichnoyi vladi getmana Krim togo Rozumovskij viv dovoli samostijnu ekonomichnu politiku sam vstanovlyuvav mitni zbori j ne posilav zvitu v Peterburg Vin pochav reformuvati armiyu vvoditi odnostrij sini mundiri u polki Novij uryad Katerini II posiliv centralistichnu politiku shodo pidrosijskoyi Ukrayini Z drugogo boku socialna politika K Rozumovskogo j peretvorennya Getmanshini na derzhavu shlyahetskogo tipu poglibili socialni superechnosti a dinastichni plani K Rozumovskogo viklikali opoziciyu j opir z boku shlyahetskoyi aristokratiyi Do togo dodalisya she veliki vtrati Ukrayini vnaslidok yiyi uchasti u Semirichnij vijni U cih umovah Katerina II skoristalasya z peticiyi pro spadkove getmanstvo v rodi Rozumovskih i 1764 roku primusila Kirila Rozumovskogo zrektisya z getmanstva za sho jomu zberegli stanovishe visokogo dostojnika Rosijskoyi imperiyi zabezpechili veliku pensiyu j nadali u vlasnist kolishni getmanski mayetki zokrema Baturin Ponad 11 rokiv 1755 1767 provodiv to za kordonom to v oboh rosijskih stolicyah Naprikinci zhittya povernuvsya do Baturina de i prozhiv ostanni 9 rokiv Tut vin zbuduvav palacovo parkovij ansambl Zapoviv pohovati sebe v sklepi zbudovanoyi nim na zlami XVIII XIX st Voskresenskoyi cerkvi Yiyi zveli na misci zrujnovanogo mazepinskogo Troyickogo soboru 1927 roku radyanski chinovniki vidkrili i pograbuvali jogo sklep ale ostanki getmana zalishilisya v jogo mogili Prezident Imperatorskoyi Akademiyi naukKirilo Rozumovskij Hudozhnik Pompeo Dzhirolamo Batoni 1766 Z dnya zasnuvannya do 1741 roku v akademiyi bulo 4 prezidenti Vsi voni buli nimci L L Blyumentrost G K Kajzerling I A Korf K Breven Z pochatkom pravlinnya Yelizaveti Petrivni zuhvalstva nimciv u imperiyi pochali pridushuvatis Ne obijshli uvagoyu j Akademiyu nauk Potribno bulo znajti novogo golovu ale pidhodyashoyi kandidaturi ne mogli znajti pershih 5 rokiv pravlinnya Yelizaveti Petrivni Vzagali vchenih rosijskogo pohodzhennya v todishnij Rosijskij imperiyi bulo ne nadto bagato Lomonosovu yakogo vidpravili navchatisya za kordon obicyali posadu ekstraordinarnogo akademika ale na nogo popri bezzaperechnu genialnist divilisya desho z pidozroyu i priznachili lishe ad yunktom Mihajlo Lomonosov buv dosit zapalnoyu personoyu i do svoyih cilej z rusifikaciyi akademiyi vin chasto ne boyavsya govoriti rechi yaki potribno bulo trimati pri sobi Kandidaturu prezidenta znajshli vipadkovo Pislya poyizdki za kordon na navchannya Kirilo Grigorovich za svidchennyami suchasnikiv stav zovsim inshoyu osobististyu U svoyih spogadah Katerina II duzhe shvalnimi vidgukami vislovlyuvalasya pro Kirila govoryachi sho za dekilka rokiv vin stav nabagato osvichenishim i vitrimanishim u svoyih manerah anizh jogo starshij brat Vsi pri dvori buli v zahvati vid jogo krasi ta maner Oskilki v procesi politiki rusifikaciyi bagato vchenih takih yak Delil Ejler Gmelin i inshi virishili povernutisya na batkivshinu to faktichno visokoosvichenih lyudej v Rosijskij imperiyi zalishilis odinici Stanovishe Kirila pri dvori skazalo same za sebe V ukazi vid 21 travnya 1746 roku Kirilo Grigorovich stav Prezidentom Imperatorskoyi Akademiyi nauk Golovnimi napryamkami rozvitku todishnoyi Akademiyi nauk buli sferi matematichnih i prirodnichih nauk vivchennya prirodnih bagatstv geografiyi skladu naselennya imperiyi Ale pershoyu spravoyu yaka stoyala pered Kirilom ce stvoriti atmosferu poryadku i disciplini bo deyaki disputi v akademiyi dohodili do bijok Molodomu visimnadcyatirichnomu grafu potribna bula micna i silna opora v Akademiyi Vin virishiv zrobiti stavku na Mihajla Lomonosova yakij mav superechnosti v poglyadah yak z nimcyami tak i z rosiyanami Pershij krok do poryadku molodij getman vtiliv shlyahom stvorennya novogo shtatu ta reglamentu yakij buv pidpisanij imperatriceyu 27 chervnya 1747 roku Za nim Akademiya bula rozdilena na 2 chastini vlasne akademiyu ta universitet Akademiyu mali skladati 10 akademikiv i pri kozhnomu z nih ad yunkt i desyat pochesnih chleniv yaki pracyuyut poza akademiyeyu Vsi ad yunkti mali buti rosiyanami Vesti dokumentaciyu na zasidannyah Akademiyi mav konferenc sekretar V statuti vkazana norma za yakoyu akademiki mali vikonuvati doruchennya uryadovih organiv biblioteka kunstkamera tipografiyi knizhkova kramnicya zberezheni pri Akademiyi Richnij byudzhet akademiyi stanoviv 53298 rubliv Nastupnim krokom Kirila Grigorovicha bulo vivchennya istoriyi ta geografiyi V 1760 roci rozporyadzhennyam Senatu buli zobov yazani vsi regionalni uryadi z dostavki geografichnih vidomostej dlya publikaciyi velikogo Atlasu Rosijskoyi imperiyi Zbiralisya vidomosti pro vsi cerkovni budivli z metoyu vivchennya yih istoriyi Prote istorichna nauka perebuvala v stani embrionu v Rosijskij imperiyi Faktichno pershoyu disertaciyeyu yaka dala poshtovh do vivchennya istoriyi stala pracya Millera Pohodzhennya imeni ta narodu rosijskogo ros Proishozhdenie imeni i naroda rossijskogo V rezultati diskusiyi yaka rozgorilasya navkolo neyi pochalosya vivchennya ciyeyi galuzi Najbilshim protivnikom Millera vistupav Lomonosov Z 1751 roku Lomonosov pochav aktivno zajmatisya vivchennyam istoriyi j u 1760 roci vidav Korotkij rosijskij litopis ros Kratkij rossijskij letopisec Pislya 1748 roku Kirilo Grigorovich aktivno pidtrimuvav Lomonosova V comu zh roci za napisannya odi na chest shodzhennya na prestol Yelizaveti Petrivni vin viklopotav premiyi Lomonosovu v rozmiri 2000 rubliv Dlya zaohochennya Lomonosova Kirilo Grigorovich rozporyadivsya privesti akademichnu laboratoriyu v takij stan shob vchenij mig spokijno zajmatisya svoyimi doslidami v oblasti himiyi Lomonosov stav ulyublencem grafa Rozumovskogo i koristuvavsya jogo pidtrimkoyu u vsih pochinannyah Dosit skladna situaciya bula takozh i z universitetom de faktichno ne bulo studentiv Dlya popovnennya skladu studentstva Kirilo Grigorovich vimagav z Nevskoyi Moskovskoyi ta Novgorodskoyi seminarij najkrashih vihovanciv Pravda pershim chasom spravi tut ne ladilis bo studenti ne pidkoryalisya nakazam mogli grubiti kerivnictvu Novim rektorom zamist vidomogo Millera bulo priznacheno Krashennikova yakij stabilizuvav situaciyu Kirilo Grigorovich rozumiv sho bez aktivnogo knigovidannya sprava Akademiyi ne maye sensu tomu v 1748 roci vin rozporyadivsya shob perekladali ta drukuvali knigi riznogo civilnogo zmistu v yakih korist ta zabavka ob yednani buli b iz pristojnoyu dlya svitskogo zhittya morallyuOriginalnij tekst ros perevodili i pechatali knigi grazhdanskogo raznogo soderzhaniya v kotoryh polza i zabava soedinena b byla s pristojnym k svetskomu zhitiyu nravoucheniem U 1750 roci pislya obrannya Kirila Grigorovicha malorosijskim getmanom vin prohav imperatricyu vidijti vid sprav v Akademiyi ale otrimav vidmovu tomu vimushenij buv postijno rozrivatisya mizh Gluhovim i Peterburgom Vid sprav Akademiyi vin faktichno vidijshov v 1765 roci koli jogo stanovishe pri dvori desho pohitnulosya cherez zayavu Mirovicha yakij na sudi z privodu sprobi vizvoliti zi Shlisselburzkoyi forteci Ioanna Antonovicha z cillyu posaditi ostannogo na prestol nazvav Kirila Grigorovicha yak osobu yaka stala iniciatorom ciyeyi ideyi sho stalo zdivuvannyam yak dlya suddiv tak i dlya samogo Rozumovskogo Odnak oficijno na posadi Prezidenta Akademiyi Nauk Kirilo Grigorovich zalishavsya do 1798 roku RodinaZa bazhannyam imperatrici Yelizaveti 27 zhovtnya 1746 roku Rozumovskij odruzhivsya z yiyi troyuridnoyu sestroyu frejlinoyu Katerinoyu Ivanivnoyu Narishkinoyu 1729 1771 U podruzhzhya bulo shist siniv i chotiri dochki Nataliya 1747 1837 frejlina z 1772 roku bula u shlyubi za Mikoloyu Oleksandrovichem Zagryazhskim 1743 1821 Oleksij 1748 1822 pershij v Rosiyi ministr narodnoyi osviti 1810 1816 Yelizaveta 1749 1813 frejlina z 1776 roku bula u shlyubi za Petrom Fedorovichem Apraksinim 1728 1813 Petro 1751 1823 general poruchik dijsnij tayemnij radnik ober kamerger v 1774 roci proti voli batka odruzhivsya z frejlinoyu S S Chartorijskoyu z domu Ushakovih 1746 1806 Andrij 1752 1836 diplomat mecenat dijsnij tayemnij radnik 1 go klasu Darina 1753 1762 pomerla 9 richnoyu ditinoyu pohovana v rodinnij usipalni svoyeyi materi u Verhno Petrivskomu monastiri Ganna 1754 1826 frejlina vidriznyalasya krasivoyu zovnishnistyu bula u shlyubi za V S Vasilchikovim Yiyi pryami nashadki Dinastiya Skoropadskih Monarhichnij Dim sho praviv Ukrayinoyu u 1918 roci Lev 1757 1818 zgodom general major vihovatelem jogo u 1769 1775 rokah buv uchen Grigoriya Skovorodi Mihajlo Kovalinskij Grigorij 1759 1837 geolog mineralog biolog Ivan 1761 1802 general major Poshtova markaVshanuvannya pam yatiU Voskresenskij cerkvi Baturina nad mogiloyu Rozumovskogo u 2013 r vstanovleno kopiyu jogo nadgrobka sho buv zrujnovanij radyanskim totalitarnim rezhimom v 1930 h rr U misti Baturini vstanovleno pam yatnik getmanu Kirilu Rozumovskomu Im ya Kirila Rozumovskogo nosyat vulici u Borispoli Gogolevi Izyumi Kiyevi Cherkasah Chernigovi Yagotini U seli Masheve Chernigivskoyi oblasti vulicyu Suvorova perejmenuvali na vulicyu Kirila Rozumovskogo Panorama palacovo parkovogo kompleksu getmana K Razumovskogo u Baturini V obrazotvorchomu mistectvi Dokladnishe ta Istorichni portreti Portret fr 1758 rik Tretyakovska galereya Portret Pompeo Batoni 1766 rik kolekciya rodini Rozumovskih Viden Gravyura Frica Joganna Kristiana Gotliba 2 pol XVIII st Ermitazh Byust fr 1766 rik Tretyakovska galereya Tak zvanij portret Kirila Rozumovskogo naspravdi odna z variacij portretu Karla Kristiana Saksonskogo gercoga Kurlyandskogo Piznishi kopiyi Portret nevidomogo avtora kopiya Batoni 2 pol XVIII st Kunstkamera Sankt Peterburg Graver kripak 1838 rik Ermitazh Parsuna nevidomogo avtora ser XIX st Sumskij hudozhnij muzej im N Onackogo Graver Georg Fridrih Shmidt kopiya Toke 1762 Pushkinskij muzej Moskva Litografiya nevidomogo avtora za malyunkom 1865 Rosijskij muzej Kopiya gravyuri Shmidta nevidomogo avtora 1880 ErmitazhDiv takozhPokorshina Sadiba Yagotin Palac Rozumovskogo Gluhiv Kirilo Rozumovskij Hudozhnya kolekciya Prohannya malorosijskogo shlyahetstva 1764 Baturinskij universitetPrimitkiLundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 Razumovskij Kirill Grigorevich 24 Veresnya 2015 u Wayback Machine Sajt RAN ros Arhiv originalu za 24 Lyutogo 2020 Procitovano 4 Bereznya 2021 Gramota Yelizaveti Petrivni getmanu K Rozumovskomu pro vidnovlennya getmanskoyi rezidenciyi v baturini Baturin storinki istoriyi zb dokumentiv i materialiv Redkolegiya O B Kovalenko ta in Vid 2 e dopovn Chernigiv Vidavec Lozovij V M 2012 s 138 ISBN 978 966 2765 58 8 Fursa V M Slavni imena Nosivshini 2 ge vidannya dopovnene pereroblene Nizhin TOV Aspekt Poligraf 2012 384 storinki ilyustraciyi ISBN 978 966 340 493 6 Putro O I Rozumovskij Kirilo Grigorovich Kiyevo Mogilyanska akademiya v imenah XVII XVIII st enciklopedichne vidannya vidp red V S Bryuhoveckij uporyad Z I Hizhnyak Kiyiv Vidavnichij dim Kiyevo Mogilyanska akademiya 2001 S 459 736 c Dzherela ta literaturaPutro O I Rozumovskij Kirilo Grigorovich 2 Grudnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2012 T 9 Pril S S 267 ISBN 978 966 00 1290 5 Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Kirilo Rozumovskij ukr Golobuckij Volodimir Rozdil XIV Nova Sich Zaporozke kozactvo K Visha shk 1994 1 Kvitnya 2010 u Wayback Machine ros Bantysh Kamenskij D N 14 j general feldmarshal graf Kirill Grigorevich Razumovskij Biografii rossijskih generalissimusov i general feldmarshalov Chast 1 2 M Kultura 1991 620 s 8 Chervnya 2009 u Wayback Machine ukr Rozumovskij Kirilo Enciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1973 Kn 2 t 7 Pryashivshina prodovzhennya Sibir S 2556 ISBN 5 7707 4049 3 Vasilchikova A A Semejstvo Razumovskih T 1 SPb 1880 Modzalevskij V L Malorosijskij rodoslovnik T 4 Kiev 1914 Putro O I Getman Kirilo Rozumovskij i jogo doba z istoriyi derzhavotvorennya XVIII stolittya Kiyiv 2008 Lazorskij Mikola Getman Kirilo Rozumovskij Roman hronika 18 viku K Ukrayinskij Centr duhovnoyi kulturi 1996 592 s Ukr ist roman ISBN 5 7707 5394 3 Istoriya Ukrayini v osobah IX XVIII st K Vidavnictvo Ukrayina 1993 396 s Sitij I Klejnodi ostannogo ukrainskogo getmana Znak 2005 N 24 s 8 9 Literatura V I Golovchenko Rozumovskij Kirilo Grigorovich Ukrayinska diplomatichna enciklopediya U 2 h t Redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812s ISBN 966 316 045 4 V Gorobec Rozumovskij Kirilo Politichna enciklopediya Redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi ta in K Parlamentske vidavnictvo 2011 s 642 ISBN 978 966 611 818 2PosilannyaRozumovskij Kirilo Grigorovich Ukrayina v mizhnarodnih vidnosinah Enciklopedichnij slovnik dovidnik Vipusk 6 Biografichna chastina N Ya Vidp red M M Varvarcev K In t istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini 2016 s 156 157 Rozumovskij Kirilo Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Nakladom Administraturi UAPC v Argentini Buenos Ajres 1964 T 7 kn XIII Literi Riz Se S 1621 1623 1000 ekz Portal Biografiyi Kirilo Rozumovskij Programa Velich osobistosti 2016 VIDEO ros Kirila Rozumovskogo getmanom obrali zaochno 2 Bereznya 2021 u Wayback Machine Istoriya ostannogo getmana 28 Bereznya 2010 u Wayback Machine Poperednik Danilo Apostol Getman Ukrayini 1750 1764 Nastupnik Pavlo Skoropadskij