Катери́нинська залізни́ця (рос. Екатерининская железная дорога) — державна залізниця в українських губерніях Російської імперії, що побудована у 1883–1904 роках.
![]() мапа Катерининської залізниці | |
![]() | |
Тип | залізнична компанія |
---|---|
Статус | історична; увійшла до складу Придніпровської, Донецької, частково Одеської залізниць України; та Південно-Східної залізниці Росії |
Засновано | 1882 |
Штаб-квартира | Катеринослав |
Роки функціонування | 1883—1936 |
Країна | Українські губернії Російської імперії → |
Експлуатаційна довжина колій | 2'827 версти, в тому числі 1'062 - двоколійних ліній (1913) |
Ширина колії | 1520 мм |
Власник(и) | d |
Материнська компанія | МШС → НКШС → МШС |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUzTHlWRU1DVTVOU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNNaTVmSlVRd0pUazFKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSXlKVVF4SlRneEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNVh5VkVNQ1ZDUmlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TVNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUVNWRU1TVTRNaTVmTVRJdWFuQm5Mekk0TW5CNExTVkVNQ1U1TlNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TVNWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTWk1ZkpVUXdKVGsxSlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd0pVUXhKVGd5SlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl5SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ1JpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TWk1Zk1USXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk13THlWRU1DVTVOU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNFJsOGxSREFsUWpZbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSWxSREFsUWpVbFJEQWxRamNsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJERWxPRVpmSlVRd0pVSTBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJekpVUXdKVUl3TG1wd1p5OHlPREp3ZUMwbFJEQWxPVFVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpBbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJEQWxRamdsUkRBbFFrUWxSREFsUWpnbFJEQWxRa1FsUkRFbE9ERWxSREFsUWtFbFJEQWxRakFsUkRFbE9FWmZKVVF3SlVJMkpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUkzSlVRd0pVSkVKVVF3SlVJd0pVUXhKVGhHWHlWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems0TDBseWIyNWZUV2x1WlY4bE1qaHVaV0Z5WDB0eWVYWjVhVjlTYVdnbE1qa3VhbkJuTHpJNE1uQjRMVWx5YjI1ZlRXbHVaVjhsTWpodVpXRnlYMHR5ZVhaNWFWOVNhV2dsTWprdWFuQm4uanBn.jpg)
Роботи по будівництву першої черги залізниці тривали всього 34 місяці. Акт державної комісії був підписаний, і з 18 травня 1884 року розпочався регулярний рух поїздів.
Після жовтневого перевороту та змін влади, 1918 року націоналізована і передана до підпорядкування народного комісаріату шляхів сполучення. 4 січня 1936 року залізниця перейменована на Сталінську.
Межі залізниці
Залізниця проходила територією Харківської, Херсонської, Таврійської, Катеринославської губерній і територією Донщини.
В наш час частинами входить до складу Донецької, Одеської, Придніпровської, Південної залізниць України, та частка до Південно-Східної залізниці Російських залізниць.
Гілки
Ростов-на-Дону — Горлівка — Катеринослав — Долинська, з гілками на Звєрево, Маріуполь, Міллерове, Бердянськ, Куп'янськ
Катерининська (1893 рік) | Катерининська (1884 рік) | |
(1880 рік) | Донецько-Кам'яновугільна (1875 рік) | |
(1872 рік) |
Історія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelE0TDFabGNtaHZkbU5sZG04eE9UQXpjSEp2YW1WamRDNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RWbVZ5YUc5MlkyVjJiekU1TUROd2NtOXFaV04wTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDFabGNtaHZkbU5sZG04eE9UQXpMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFXWlhKb2IzWmpaWFp2TVRrd015NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
У 1862 році перший міністр шляхів сполучення імперії висунув проєкт будівництва залізниці від Катеринослава до Донбасу.
22 квітня 1875 року уряд затвердив план будівництва дільниць магістралі від станції Казанка до станції Катеринослав і від станції Ясинувата до станції Синельникове.
18 травня 1884 року відкрито постійний вантажний і пасажирський рух казенною Катерининською залізницею поїздів дільницями Ясинувата — Синельникове і Казанка — Катеринослав.
Зданий в експлуатацію залізничний (міст) через річку Дніпро. Також відкрився рух у напрямку Ясинувата — Гришине — Чаплине — Катеринослав — Долгінцеве — Долинська. Нова магістраль складалася з двох «ізольованих» ділянок Ясинувата — Синельникове і пост Амур (колишній Катеринослав Лозово-Севастопольської залізниці) — Катеринослав — Долинська, розділених ділянкою приватної Лозово-Севастопольської залізниці Синельникове — Амур, а також 5 сполучних і «живильних» гілок, одна з яких, — Авдіївка — Юзівка, — була побудована безпосередньо в Донецькому вугільному басейні.
До 1884 року на промисловому Півдні Росії будували виключно приватні залізниці. Нова залізниця була казенною та широтною, тобто проходила перпендикулярно діючим магістралям в напрямку Центральна Росія — периферія. Вона мала зв'язати два промислових субрегіони, — Донецький кам'яновугільний та Криворізький залізорудний басейни. Не дивно, що вже через 5-10 років після відкриття постійного руху новою магістраллю почалося укладання других колій на всій трасі залізниці, а до початку ХХ століття вантажообіг Катерининської залізниці вийшов на перше місце серед залізниць Російської імперії. Адже вугілля і руда необхідні для виплавки металу, без якого не може обійтися жодна галузь промисловості.
З відкриттям Катерининської залізниці для обслуговування кустарних копалень, що на території сучасного Покровського району, були відкриті станції Удачна, Гришине і Желанна. Однак, як показують документи того часу, у торгового селища Гришине (сучасний — Покровськ) в ХІХ столітті було небагато шансів перетворитися на залізничну станцію.
Нелегким був шлях від першої задумки широтної магістралі в напрямку Донбас – річка Дніпро – Кривбас до реалізації технологічно і економічно вивіреного проєкту із наявної нині трасою магістралі. Передісторія будівництва Катерининської залізниці по-своєму повчальна, сповнена епізодів гострої боротьби між гірничопромисловцями, губернським земством і транспортним відомством.
Ще в 1841 році дворянин А.С.Воронцов приступив до написання проєкту магістралі в напрямку Лисичанськ — Бердянськ — Олександрівськ із дерев'яними рейками. Звичайно, даний проєкт було відхилено, і причина зовсім не в дерев'яних напрямних для екіпажів. У 1830—1840-х роках був відсутній стійкий вантажопотік між казенними вугільними копальнями в Лисичанську (відкриті у 1796 році), а також річковими пристанями на Дніпрі і морськими портами Приазов'я. Одними хлібними вантажами підтримувати стійкий вантажопотік цілий рік не представлялося можливим. В середині XIX століття не був налагоджений навіть кустарний вуглевидобуток в Гришинському вугленосному районі, — «вугільна лихоманка» тут почалася дещо пізніше.
У 1862 році міністр шляхів сполучення П. П. Мельников запропонував проєкт Південно-Східної (антрацитової) залізниці Грушівка (Шахти Ростовської області, РФ) — Катеринослав. Кінцевий пункт цієї залізниці мав виходити до річки Дніпро в районі сучасного посту Амур. У Західному Донбасі траса антрацитової залізниці проходила приблизно в тих місцях, де нині проходить ділянка магістралі Ясинувата — Чаплине. Але в 1860-х роках на урядовому рівні перевагу віддали радіальним залізницям, що мали зв'язувати би центр імперії з периферією. Антрацитова ж залізниця була широтною, — перпендикулярної радіальним.
У 1873 році почалося обговорення проєкту побудови Донецької кам'яновугільної залізниці. Даний проєкт передбачав створення розгалуженої мережі залізничних ліній та гілок, яка складалася з трьох ділянок, для обслуговування вугільних копалень Донецького басейну. Для обслуговування Старого Донбасу передбачалася так звана центральна дільниця, — система сполучних ліній і живильних гілок між станціями Міллерове й Звєрєво Козловсько-Воронезько-Ростовської залізниці, Грушевськими антрацитовими копальнями на сході, а також Слов'янськ і Микитівка Курсько-Харківсько-Азовської залізниці, Лисичанськими кам'яновугільними казенними копальнями на заході. Для вивезення донецького вугілля на Волгу, від Грушевських копалень на схід передбачалася Східно-Донецька дільниця Донецької дороги. Для виходу донецького вугілля на Дніпро, а також Харківсько-Миколаївську залізницю, від Курсько-Харківсько-Азовської залізниці передбачалася Західно-Донецька дільниця Донецької дороги. Траса останньої дільниці перетинала Криворізьке залізорудне родовище, тому мала другу назву – «Криворогська» (у сучасних дослідників — Криворізька) гілка.
Проти одночасного будівництва всіх трьох дільниць Донецької залізниці у 1875 році виступив міністр шляхів сполучення К. М. Посьєт, він віддав «пальму першості» її центральній дільниці, побудованій в 1876—1879 роках як окрема приватна Донецька кам'яновугільна залізниця.
Дослідження Західно-Донецької дільниці затягнулися і не були завершені до 1875 року, що стало формальною причиною призупинення реалізації даного проєкту. По-суті розглядалися два варіанти трасування даної дільниці: через район казенного села Гришине і через район села Курахівка (нині — Зоряне Мар'їнського району Донецької області).
«Гришинський» варіант трасування Західно-Донецької гілки вперше був озвучений на I З'їзді гірничопромисловців півдня Росії ще восени 1874 року. Даним варіантом передбачалося будівництво магістралі від станції Микитівка Курсько-Харківсько-Азовської залізниці до станції Синельникове Лозово-Севастопольської залізниці, а також від міста Катеринослав (з мостом через Дніпро) до станції Казанка Харківсько-Миколаївської залізниці. Ділянка колії від Синельникове до поста Амур на лівому березі Дніпра в Катеринославі на той час вже була здана в експлуатацію і належала приватній Лозово-Севастопольській залізниці.
«Курахівський» варіант трасування передбачав примикання Західно-Донецької гілки в Донбасі по проєктованій станції Хацепетівка Донецької залізниці (згідно з попередніми дослідженням Міністерства шляхів сполучення в 1875 році) або Корсунь (Пантелеймонівка) Курсько-Харківсько-Азовської залізниці (клопотання окремих гірничопромисловців в 1874 році), з подальшим трасуванням через Богодухову балку, станцію Руднична (нині — Рутченкове) Костянтинівської залізниці, село Курахівка і село Іванівка, з виходом на Синельникове або Олександрівськ Лозово-Севастопольської залізниці, а після перетину мостом Дніпра — на Кривий Ріг і Казанку.
У 1875 році французьке Гірничопромислове товариство на півдні Росії, яке заволоділо напередодні маєтком в Курахівці, приступило до будівництва тут капітального вугільного рудника і залізничної гілки до нього від станції Руднична протяжністю 24 версти (так звана Рутченківсько-Курахівська залізниця). У 1876 році рудник, а також гілка до нього з мостом через річку Вовча і паровозним депо були здані в експлуатацію. Здавалося б, все вказувало на швидку реалізацію «Курахівського» варіанту трасування Західно-Донецької дільниці. Але у товариства почалися проблеми з видобутком вугілля в Курахівці та його збутом.
Озвучені варіанти трасування залізниці через район Гришино, і через район Курахівки, не були позбавлені головного недоліку — наявності ділянок з важким профілем колії. У першому випадку, передбачався перетин глибокої долини річки Кривий Торець в районі Новобахмутівки, у другому — подолання крутого правого берега річки Вовчої в районі Курахівки. Дана обставина серйозно обмежувала провізну і пропускну здатність напрямків, створювала проблеми з транзитом масових вантажів, — для чого, власне, і була задумана Західно-Донецька дільниця Донецької залізниці. Отже, обидва варіанти проєкту потребували суттєвого доопрацювання. Тому й не дивно, що К. М. Посьєт наполягав на додаткових дослідженнях напряму.
У 1876 році, завдяки злагодженій роботі Катеринославського губернатора І. М. Дурнова і губернського земства, вдалося довести перспективність варіанту трасування Західно-Донецької залізниці через Катеринослав з примиканням до існуючих залізниць в Донбасі по станції Ясинувата Костянтинівської залізниці або станції Микитівка Курсько-Харківсько-Азовської залізниці, взамін станції Руднична. Залізниця, як і кам’яновугільна, передбачалася у власності приватного товариства. У 1876 році Катеринославське губернське земське зібрання клопотало про надання концесії на будівництво Західно-Донецької лінії генералу А. Д. Фалькенгагену і дворянину М. К. Залєсському.
Розпочата у 1877 році війна з Османською імперією відсунула обговорення питань залізничного будівництва на задній план, і про Західно-Донецьку (Криворізьку) залізницю зовсім забули. Тому, коли у 1879 році гірничий промисловець О.М.Поль знову порушив клопотання про будівництво Криворізької гілки, довелося все доводити заново. До сих пір не було вирішене питання про місце розташування залізничного моста через Дніпро на проєктованій лінії. У 1880 році на засіданні Височайше затвердженої присутності по продовольчій частині було вирішено визнати корисним розпочати земляні роботи із продовження Донецької залізниці на захід через Катеринослав. Спонукали уряд до прийняття позитивного рішення наслідки низки неврожаїв, що мали місце в південних губерніях в середині 1870-х років XIX століття. Саме тому, що швидке будівництво Криворізької залізниці в 1880-х роках XIX століття було спровоковано проблемою постачання до віддалених куточків Катеринославської губернії хліба, Катерининську залізницю довгий час називали «хлібною». В якості нових претендентів концесії на Криворізьку залізницю в 1880 році виступили російський князь Долгоруков і американський банкір Баркер. Втім, «Височайше затвердженим» рішенням Комітету Міністрів від 6 лютого 1881 року нову залізницю вирішили будувати «казенним способом під безпосереднім веденням Міністерства шляхів сполучення».
Що стосується трасування Криворізької гілки, то у 1877 році нові дослідження даного напрямку вказали на неможливість включення Курахівської гілки в Західно-Донецьку лінію, — у зв'язку з проблемою одночасного спорудження нового мосту через Вовчу і будівництва станції примикання під'їзної колії Курахівського рудника на правому березі річки з використанням вже збудованого мосту. Згідно з новими дослідженнями, Західно-Донецька лінія прямувала через Курахівку, але не від станції Руднична, а від станції Юзове. У 1878 році під'їзну колію на Курахівку був законсервовано, хоча аж до 1881 року Гірничопромислове суспільство на півдні Росії намагалося включити останню до складу протяжної магістралі з Донбасу в Кривбас.
У 1881 році було створено Тимчасове управління зі спорудження Криворізької залізниці, а здійснені остаточні дослідження траси вказали на доцільність будівництва магістралі в напрямку Ясинувата — Катеринослав — Долинська з проходженням її в Західному Донбасі через район на південь від села Гришине. З початком будівельного сезону, із затвердженням скоригованого проєкту, почалися будівельні роботи. У 1882 році Криворізька залізниця отримала найменування Катерининської, — на честь імператриці Катерини II. У 1881—1883 роках на Катерининській залізниці були побудовані такі станції і полустанки: Очеретине, Желанна, Гришине, Удачна та інші. Тоді ж почався тимчасовий товарний і пасажирський рух між станціями Ясинувата і Синельникове, до поста Амур. Постійний рух було відкрито в травні 1884 року, — із відкриттям двох'ярусного залізнично-автомобільного моста через річку Дніпро.
У 1887 році експлуатаційна довжина залізниці становила 999 верст.
У роки економічного підйому імперії (1890-ті) відбулося потужне збільшення Катерининської залізниці за рахунок приєднаних до неї дільниць, викуплених в казну у приватних магістралей:
- Микитівка — Ростов-на-Дону (Курсько-Харківсько-Севастопольська залізниця);
- Ясинувата — Маріуполь ();
- Синельникове — Нижньодніпровськ (Лозово-Севастопольська залізниця).
У грудні 1888 року після спорудження Саксаганської колії (Любомирівка — Колачевське), станція Любомирівка стала залізничним вузлом. Сучасну назву станції надано 1 січня 1904 року на честь першого начальника Катерининської залізниці, талановитого інженера Олександра Верховцева.
Швидке збільшення вантажообігу Катерининської залізниці потребувало швидкого вирішення проблеми пропускної здатності цієї магістралі. Так на початку 1890-х років XIX століття на головному ході з'явилися роз'їзди № 2 Шабельське (блок-пост № 8), № 3 Гродівка і № 4 Войнове (блок-пост № 13) тощо. Але і цього було замало. У 1894 році було укладено другі колії на ділянці від Гришине до Улянівки, а в 1895 році — від Ясинуватої до Гришине. Роз'їзди стали звичайнісінькими блок-постами.
У 1898 році побудовано залізничну лінію Колачевске — П'ятихатки — Любомирівка (нині — Верхвіцеве).
У 1899 році відкрито рух поїздів у напрямку Чаплине — Бердянськ.
У 1904 році введено в експлуатацію другу Єкатерининську залізницю (Кривий Ріг — Олександрівськ — Царекостянтинівка (після 1974 року — Комиш-Зоря)).
22 лютого 1908 року зданий в експлуатацію Кічкаський міст через Дніпро в Олександрівську. Відкрито наскрізний рух по другій Катерининській залізниці.
У 1913 році Катерининська залізниця перевезла 2 млрд. 300 млн пудів різних вантажів, одержавши прибуток у 40 млн карбованців — рекорд залізничного транспорту в Росії.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TXk4ek5TOGxSREFsT1VFbFJERWxPVFlsUkRFbE9EY2xSREFsUWtFbFJEQWxRakFsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXdKVUpESlVReEpUazJKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5TG1wd1p5OHlPREp3ZUMwbFJEQWxPVUVsUkRFbE9UWWxSREVsT0RjbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqQWxSREVsT0RFbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVRd0pVSkRKVVF4SlRrMkpVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Перед Першою світовою війною почала діяти одноколійна гілка від Царекостянтинівки до Федорівки, яка забезпечила прямий шлях з Донбасу до Криму.
У 1915 році закінчено будівництво залізничної лінії Євпаторія — Сарабуз (нині — Острякове).
У грудні 1917 року на дорозі встановлено самоврядування. Посада начальника залізниці скасована.
У 1920 році введено в експлуатацію дільницю Джанкой — Армянськ.
У 1922 році колективу Катерининської залізниці вручено ордена Трудового Червоного Прапора УРСР за дострокове відновлення Кічкаського мосту.
У липні 1926 року разом з містом і станцією Катеринослав була перейменована Катерининська залізниця на Дніпропетровську залізницю, проте вже в грудні того ж року це рішення було скасоване.
У 1927 році введено в дію лінію Нижньодніпровськ — Костянтиноград.
У 1930 році відкрито сортувальну станцію Нижньодніпровськ-Вузол.
У 1932 році закінчено будівництво локомотивного депо Нижньодніпровськ-Вузол.
1932 року розпочалися роботи з електрифікації лінії Запоріжжя — Нікополь — Кривий Ріг. До листопада 1934 року було завершено спорудження лінії електропередачі напругою 35 кВ і на тягові підстанції Запоріжжя-Ліве та Канцерівка подали напругу.
10 березня 1935 року дільницею Запоріжжя — Нікополь почали курсувати поїзди на електричній тязі. Їх повели електровози ВЛ19.
Згодом зовнішнє енергопостачання 35 кВ отримали підстанції Підстепне, Апостолове та Довгинцеве. Електрифікацію було завершено 25 жовтня 1935 року — поїзди пішли на всій дільниці від Запоріжжя до Довгинцевого — найбільшої на той час електрифікованої магістралі СРСР.
4 січня 1936 року Катерининська залізниця була перейменована на Сталінську залізницю.
Начальники залізниці
19.09.1883 — 18.11.1901 | Верховцев Олександр Апполонович |
1902—1906 | Шмідт Федір Іванович |
1906—1907 | Міхін С. І |
1907—1910 | |
7.09.1910 — ???? | Ваніфатьєв Кирило Миколайович |
1920—1920 | Шелехес Ілля Савелійович (комісар) |
1922—1924 | Іванов Костянтин Геннадійович |
1924—1926 | Ковилкін Степан Терентійович |
1926—1928 | Мальгінов Петро Михайлович |
1928—193? | Кузовлєв К. М. |
1933—1936 | Білик Павло Борисович |
- Начальник будівництва залізниці — В. Титов.
- Начальник Служби руху — інженер шляхів сполучень М. С. Філоненко, з 1903 р. призначений Керівником Есплуатаційного Відділу Управління залізниць.
Електрифікація
- 1935 — дільниця Запоріжжя — Довгинцеве — 202,3 км (електрифікацію демонтовано у 1941 році, відновлено у 1948 році).
Рухомий склад залізниці
Катерининська залізниця мала рухомого складу 1 250 паровозів, 3 072 товарних і 995 пасажирських вагонів. Його обслуговування та ремонт велися в залізничних майстерень станцій Катеринослав, Ясинувата, Авдіївка, Дебальцеве та інших.
На залізниці експлуатувалися паровози серії «Ш» і «Щ» та паровози серії Од («джойка»).
![]() | ![]() | ![]() |
Паровоз, модель «Ш» | Паровоз, модель «Щ» | Розміри товарного паровоза серії «О»д(оригінал 1914 р., комп'ютерна графіка 2006 р.) |
Вокзали Катерининської залізниці
![]() | ||
Олександрівськ II | Нижньокринка | Макіївка-Вантажна |
![]() | ![]() | ![]() |
Ханженкове | Хацапетівка | Караванна |
Див. також
Література
- Альбом схематичних планів станцій Катерининської залізниці. Типо-Литографія Катерининської залізниці. Видання 1917 року [ 10 вересня 2017 у Wayback Machine.] (рос. дореф.)
- рос. дореф. По Екатерининской жел.дорогѣ. Выпускъ І-й. (Введеніе и часть первая). Изданіе Екатерининской желѣзной дороги. Екатеринославъ. Товарищество "Печатня С.П.Яковлева". 1903. — 191 + I с. (рос. дореф.)
- рос. дореф. По Екатерининской жел.дорогѣ. Выпускъ ІІ-й. Донецкій угольный Бассейнъ. Типо-Литографія Екатерининской желѣзной дороги. 1912. — 336 с. (рос. дореф.)
- Локомотивы отечественных железных дорог 1845–1955. — М.: Транспорт, 1995. — с. 168. (рос.)
Посилання
- Донбас залізничний [ 3 березня 2012 у Wayback Machine.] (рос.)
Примітки
- Постановление ЦИК СССР от 4 января 1936 г. «О переименовании Екатерининской железной дороги в Сталинскую железную дорогу [ 10 вересня 2017 у Wayback Machine.]»
- У 1893 році у слобідську частину (Костянтинівка — Ясинувата) була передана з в управління Курсько-Харьківсько-Азовської залізниці
- Постанова Президії Центрального Виконавчого Комітету СРСР від 20 липня 1926 року «Про переназвання міс. Катеринослава на „Дніпропетровськ“, ст. Катеринослав на ст. „Дніпропетровськ“ і Катерининської залізниці на „Дніпропетровську залізницю“»
- Постанова Президії Центрального Виконавчого Комітету СРСР від 10 грудня 1926 року «Про зміну постанови Президії ЦВК Союзу РСР з 20 липня 1926 р. про переназвання м. Катеринослава на «Дніпропетровськ», ст. Катеринослав на станцію «Дніпропетровськ» і Катерининської залізниці на «Дніпропетровську» залізницю»
- Электрический подвижной состав // История железнодорожного транспорта России и Советского Союза. Том 2: 1917—1945 гг. — СПб., 1997.
- рос. дореф. Списокъ личнаго состава Министерства Путей Сообщенія. Изданіе канцеляріи Министра. С.-Петербург. 1896 г. — 1518 с.
- рос. дореф. Списокъ личнаго состава Министерства Путей Сообщенія. Центральные и мѣстныя учрежденія. Изданіе канцеляріи Министра. Петроград. 1916 г. — 609 с., (стор. 270)
- Журнал [ 10 червня 2017 у Wayback Machine.] «Железнодорожник» 1903 г. N 13. 24 Августа. по электр. // Перемены в личном составе. стр. 385.(рос.)
- История электрификации железных дорог СССР (1929—1940). Архів оригіналу за 4 грудня 2012. Процитовано 8 червня 2017.
- Афонина, 1996, с. 114.
- В. А. Раков. Паровозы серии О // Локомотивы отечественных железных дорог 1845—1955. — 1995. — С. 140—153.(рос.)
![]() | Це незавершена стаття про залізниці. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Kateri ninska zalizni cya ros Ekaterininskaya zheleznaya doroga derzhavna zaliznicya v ukrayinskih guberniyah Rosijskoyi imperiyi sho pobudovana u 1883 1904 rokah Katerininska zaliznicya zaplanovane Krivorigska zaliznicya Dnipropetrovska zaliznicya 20 07 10 12 1926 mapa Katerininskoyi zalizniciTip zaliznichna kompaniyaStatus istorichna uvijshla do skladu Pridniprovskoyi Doneckoyi chastkovo Odeskoyi zaliznic Ukrayini ta Pivdenno Shidnoyi zaliznici RosiyiZasnovano 1882Shtab kvartira KaterinoslavRoki funkcionuvannya 1883 1936Krayina Ukrayinski guberniyi Rosijskoyi imperiyi UNR Ukrayinska RSR Ekspluatacijna dovzhina kolij 2 827 versti v tomu chisli 1 062 dvokolijnih linij 1913 Shirina koliyi 1520 mmVlasnik i dMaterinska kompaniya MShS NKShS MShS Katerininska zaliznicya u Vikishovishi Upravlinnya zaliznici v Katerinoslavi Vid z kuta Katerininskogo prospektu ta Privokzalnoyi vulici Pochatok HH stolittya Katerininska zaliznicya Poshtova listivka 1900 ti roki Zalizna kopalnya poblizu stanciyi Vechirnij Kut Katerininskoyi zaliznici Roboti po budivnictvu pershoyi chergi zaliznici trivali vsogo 34 misyaci Akt derzhavnoyi komisiyi buv pidpisanij i z 18 travnya 1884 roku rozpochavsya regulyarnij ruh poyizdiv Pislya zhovtnevogo perevorotu ta zmin vladi 1918 roku nacionalizovana i peredana do pidporyadkuvannya narodnogo komisariatu shlyahiv spoluchennya 4 sichnya 1936 roku zaliznicya perejmenovana na Stalinsku Mezhi zalizniciZaliznicya prohodila teritoriyeyu Harkivskoyi Hersonskoyi Tavrijskoyi Katerinoslavskoyi gubernij i teritoriyeyu Donshini V nash chas chastinami vhodit do skladu Doneckoyi Odeskoyi Pridniprovskoyi Pivdennoyi zaliznic Ukrayini ta chastka do Pivdenno Shidnoyi zaliznici Rosijskih zaliznic GilkiRostov na Donu Gorlivka Katerinoslav Dolinska z gilkami na Zvyerevo Mariupol Millerove Berdyansk Kup yansk Katerininska 1893 rik Katerininska 1884 rik 1880 rik Donecko Kam yanovugilna 1875 rik 1872 rik IstoriyaProyekt budivli zaliznichnogo vokzalu stanciyi Verhivceve 1903 r Persha budivlya zaliznichnogo vokzalu stanciyi Verhivceve U 1862 roci pershij ministr shlyahiv spoluchennya imperiyi visunuv proyekt budivnictva zaliznici vid Katerinoslava do Donbasu 22 kvitnya 1875 roku uryad zatverdiv plan budivnictva dilnic magistrali vid stanciyi Kazanka do stanciyi Katerinoslav i vid stanciyi Yasinuvata do stanciyi Sinelnikove 18 travnya 1884 roku vidkrito postijnij vantazhnij i pasazhirskij ruh kazennoyu Katerininskoyu zalizniceyu poyizdiv dilnicyami Yasinuvata Sinelnikove i Kazanka Katerinoslav Zdanij v ekspluataciyu zaliznichnij mist cherez richku Dnipro Takozh vidkrivsya ruh u napryamku Yasinuvata Grishine Chapline Katerinoslav Dolginceve Dolinska Nova magistral skladalasya z dvoh izolovanih dilyanok Yasinuvata Sinelnikove i post Amur kolishnij Katerinoslav Lozovo Sevastopolskoyi zaliznici Katerinoslav Dolinska rozdilenih dilyankoyu privatnoyi Lozovo Sevastopolskoyi zaliznici Sinelnikove Amur a takozh 5 spoluchnih i zhivilnih gilok odna z yakih Avdiyivka Yuzivka bula pobudovana bezposeredno v Doneckomu vugilnomu basejni Do 1884 roku na promislovomu Pivdni Rosiyi buduvali viklyuchno privatni zaliznici Nova zaliznicya bula kazennoyu ta shirotnoyu tobto prohodila perpendikulyarno diyuchim magistralyam v napryamku Centralna Rosiya periferiya Vona mala zv yazati dva promislovih subregioni Doneckij kam yanovugilnij ta Krivorizkij zalizorudnij basejni Ne divno sho vzhe cherez 5 10 rokiv pislya vidkrittya postijnogo ruhu novoyu magistrallyu pochalosya ukladannya drugih kolij na vsij trasi zaliznici a do pochatku HH stolittya vantazhoobig Katerininskoyi zaliznici vijshov na pershe misce sered zaliznic Rosijskoyi imperiyi Adzhe vugillya i ruda neobhidni dlya viplavki metalu bez yakogo ne mozhe obijtisya zhodna galuz promislovosti Z vidkrittyam Katerininskoyi zaliznici dlya obslugovuvannya kustarnih kopalen sho na teritoriyi suchasnogo Pokrovskogo rajonu buli vidkriti stanciyi Udachna Grishine i Zhelanna Odnak yak pokazuyut dokumenti togo chasu u torgovogo selisha Grishine suchasnij Pokrovsk v HIH stolitti bulo nebagato shansiv peretvoritisya na zaliznichnu stanciyu Nelegkim buv shlyah vid pershoyi zadumki shirotnoyi magistrali v napryamku Donbas richka Dnipro Krivbas do realizaciyi tehnologichno i ekonomichno vivirenogo proyektu iz nayavnoyi nini trasoyu magistrali Peredistoriya budivnictva Katerininskoyi zaliznici po svoyemu povchalna spovnena epizodiv gostroyi borotbi mizh girnichopromislovcyami gubernskim zemstvom i transportnim vidomstvom She v 1841 roci dvoryanin A S Voroncov pristupiv do napisannya proyektu magistrali v napryamku Lisichansk Berdyansk Oleksandrivsk iz derev yanimi rejkami Zvichajno danij proyekt bulo vidhileno i prichina zovsim ne v derev yanih napryamnih dlya ekipazhiv U 1830 1840 h rokah buv vidsutnij stijkij vantazhopotik mizh kazennimi vugilnimi kopalnyami v Lisichansku vidkriti u 1796 roci a takozh richkovimi pristanyami na Dnipri i morskimi portami Priazov ya Odnimi hlibnimi vantazhami pidtrimuvati stijkij vantazhopotik cilij rik ne predstavlyalosya mozhlivim V seredini XIX stolittya ne buv nalagodzhenij navit kustarnij vuglevidobutok v Grishinskomu vuglenosnomu rajoni vugilna lihomanka tut pochalasya desho piznishe U 1862 roci ministr shlyahiv spoluchennya P P Melnikov zaproponuvav proyekt Pivdenno Shidnoyi antracitovoyi zaliznici Grushivka Shahti Rostovskoyi oblasti RF Katerinoslav Kincevij punkt ciyeyi zaliznici mav vihoditi do richki Dnipro v rajoni suchasnogo postu Amur U Zahidnomu Donbasi trasa antracitovoyi zaliznici prohodila priblizno v tih miscyah de nini prohodit dilyanka magistrali Yasinuvata Chapline Ale v 1860 h rokah na uryadovomu rivni perevagu viddali radialnim zaliznicyam sho mali zv yazuvati bi centr imperiyi z periferiyeyu Antracitova zh zaliznicya bula shirotnoyu perpendikulyarnoyi radialnim U 1873 roci pochalosya obgovorennya proyektu pobudovi Doneckoyi kam yanovugilnoyi zaliznici Danij proyekt peredbachav stvorennya rozgaluzhenoyi merezhi zaliznichnih linij ta gilok yaka skladalasya z troh dilyanok dlya obslugovuvannya vugilnih kopalen Doneckogo basejnu Dlya obslugovuvannya Starogo Donbasu peredbachalasya tak zvana centralna dilnicya sistema spoluchnih linij i zhivilnih gilok mizh stanciyami Millerove j Zvyeryevo Kozlovsko Voronezko Rostovskoyi zaliznici Grushevskimi antracitovimi kopalnyami na shodi a takozh Slov yansk i Mikitivka Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici Lisichanskimi kam yanovugilnimi kazennimi kopalnyami na zahodi Dlya vivezennya doneckogo vugillya na Volgu vid Grushevskih kopalen na shid peredbachalasya Shidno Donecka dilnicya Doneckoyi dorogi Dlya vihodu doneckogo vugillya na Dnipro a takozh Harkivsko Mikolayivsku zaliznicyu vid Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici peredbachalasya Zahidno Donecka dilnicya Doneckoyi dorogi Trasa ostannoyi dilnici peretinala Krivorizke zalizorudne rodovishe tomu mala drugu nazvu Krivorogska u suchasnih doslidnikiv Krivorizka gilka Proti odnochasnogo budivnictva vsih troh dilnic Doneckoyi zaliznici u 1875 roci vistupiv ministr shlyahiv spoluchennya K M Posyet vin viddav palmu pershosti yiyi centralnij dilnici pobudovanij v 1876 1879 rokah yak okrema privatna Donecka kam yanovugilna zaliznicya Doslidzhennya Zahidno Doneckoyi dilnici zatyagnulisya i ne buli zaversheni do 1875 roku sho stalo formalnoyu prichinoyu prizupinennya realizaciyi danogo proyektu Po suti rozglyadalisya dva varianti trasuvannya danoyi dilnici cherez rajon kazennogo sela Grishine i cherez rajon sela Kurahivka nini Zoryane Mar yinskogo rajonu Doneckoyi oblasti Grishinskij variant trasuvannya Zahidno Doneckoyi gilki vpershe buv ozvuchenij na I Z yizdi girnichopromislovciv pivdnya Rosiyi she voseni 1874 roku Danim variantom peredbachalosya budivnictvo magistrali vid stanciyi Mikitivka Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici do stanciyi Sinelnikove Lozovo Sevastopolskoyi zaliznici a takozh vid mista Katerinoslav z mostom cherez Dnipro do stanciyi Kazanka Harkivsko Mikolayivskoyi zaliznici Dilyanka koliyi vid Sinelnikove do posta Amur na livomu berezi Dnipra v Katerinoslavi na toj chas vzhe bula zdana v ekspluataciyu i nalezhala privatnij Lozovo Sevastopolskij zaliznici Kurahivskij variant trasuvannya peredbachav primikannya Zahidno Doneckoyi gilki v Donbasi po proyektovanij stanciyi Hacepetivka Doneckoyi zaliznici zgidno z poperednimi doslidzhennyam Ministerstva shlyahiv spoluchennya v 1875 roci abo Korsun Pantelejmonivka Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici klopotannya okremih girnichopromislovciv v 1874 roci z podalshim trasuvannyam cherez Bogoduhovu balku stanciyu Rudnichna nini Rutchenkove Kostyantinivskoyi zaliznici selo Kurahivka i selo Ivanivka z vihodom na Sinelnikove abo Oleksandrivsk Lozovo Sevastopolskoyi zaliznici a pislya peretinu mostom Dnipra na Krivij Rig i Kazanku U 1875 roci francuzke Girnichopromislove tovaristvo na pivdni Rosiyi yake zavolodilo naperedodni mayetkom v Kurahivci pristupilo do budivnictva tut kapitalnogo vugilnogo rudnika i zaliznichnoyi gilki do nogo vid stanciyi Rudnichna protyazhnistyu 24 versti tak zvana Rutchenkivsko Kurahivska zaliznicya U 1876 roci rudnik a takozh gilka do nogo z mostom cherez richku Vovcha i parovoznim depo buli zdani v ekspluataciyu Zdavalosya b vse vkazuvalo na shvidku realizaciyu Kurahivskogo variantu trasuvannya Zahidno Doneckoyi dilnici Ale u tovaristva pochalisya problemi z vidobutkom vugillya v Kurahivci ta jogo zbutom Ozvucheni varianti trasuvannya zaliznici cherez rajon Grishino i cherez rajon Kurahivki ne buli pozbavleni golovnogo nedoliku nayavnosti dilyanok z vazhkim profilem koliyi U pershomu vipadku peredbachavsya peretin glibokoyi dolini richki Krivij Torec v rajoni Novobahmutivki u drugomu podolannya krutogo pravogo berega richki Vovchoyi v rajoni Kurahivki Dana obstavina serjozno obmezhuvala proviznu i propusknu zdatnist napryamkiv stvoryuvala problemi z tranzitom masovih vantazhiv dlya chogo vlasne i bula zadumana Zahidno Donecka dilnicya Doneckoyi zaliznici Otzhe obidva varianti proyektu potrebuvali suttyevogo doopracyuvannya Tomu j ne divno sho K M Posyet napolyagav na dodatkovih doslidzhennyah napryamu U 1876 roci zavdyaki zlagodzhenij roboti Katerinoslavskogo gubernatora I M Durnova i gubernskogo zemstva vdalosya dovesti perspektivnist variantu trasuvannya Zahidno Doneckoyi zaliznici cherez Katerinoslav z primikannyam do isnuyuchih zaliznic v Donbasi po stanciyi Yasinuvata Kostyantinivskoyi zaliznici abo stanciyi Mikitivka Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici vzamin stanciyi Rudnichna Zaliznicya yak i kam yanovugilna peredbachalasya u vlasnosti privatnogo tovaristva U 1876 roci Katerinoslavske gubernske zemske zibrannya klopotalo pro nadannya koncesiyi na budivnictvo Zahidno Doneckoyi liniyi generalu A D Falkengagenu i dvoryaninu M K Zalyesskomu Rozpochata u 1877 roci vijna z Osmanskoyu imperiyeyu vidsunula obgovorennya pitan zaliznichnogo budivnictva na zadnij plan i pro Zahidno Donecku Krivorizku zaliznicyu zovsim zabuli Tomu koli u 1879 roci girnichij promislovec O M Pol znovu porushiv klopotannya pro budivnictvo Krivorizkoyi gilki dovelosya vse dovoditi zanovo Do sih pir ne bulo virishene pitannya pro misce roztashuvannya zaliznichnogo mosta cherez Dnipro na proyektovanij liniyi U 1880 roci na zasidanni Visochajshe zatverdzhenoyi prisutnosti po prodovolchij chastini bulo virisheno viznati korisnim rozpochati zemlyani roboti iz prodovzhennya Doneckoyi zaliznici na zahid cherez Katerinoslav Sponukali uryad do prijnyattya pozitivnogo rishennya naslidki nizki nevrozhayiv sho mali misce v pivdennih guberniyah v seredini 1870 h rokiv XIX stolittya Same tomu sho shvidke budivnictvo Krivorizkoyi zaliznici v 1880 h rokah XIX stolittya bulo sprovokovano problemoyu postachannya do viddalenih kutochkiv Katerinoslavskoyi guberniyi hliba Katerininsku zaliznicyu dovgij chas nazivali hlibnoyu V yakosti novih pretendentiv koncesiyi na Krivorizku zaliznicyu v 1880 roci vistupili rosijskij knyaz Dolgorukov i amerikanskij bankir Barker Vtim Visochajshe zatverdzhenim rishennyam Komitetu Ministriv vid 6 lyutogo 1881 roku novu zaliznicyu virishili buduvati kazennim sposobom pid bezposerednim vedennyam Ministerstva shlyahiv spoluchennya Sho stosuyetsya trasuvannya Krivorizkoyi gilki to u 1877 roci novi doslidzhennya danogo napryamku vkazali na nemozhlivist vklyuchennya Kurahivskoyi gilki v Zahidno Donecku liniyu u zv yazku z problemoyu odnochasnogo sporudzhennya novogo mostu cherez Vovchu i budivnictva stanciyi primikannya pid yiznoyi koliyi Kurahivskogo rudnika na pravomu berezi richki z vikoristannyam vzhe zbudovanogo mostu Zgidno z novimi doslidzhennyami Zahidno Donecka liniya pryamuvala cherez Kurahivku ale ne vid stanciyi Rudnichna a vid stanciyi Yuzove U 1878 roci pid yiznu koliyu na Kurahivku buv zakonservovano hocha azh do 1881 roku Girnichopromislove suspilstvo na pivdni Rosiyi namagalosya vklyuchiti ostannyu do skladu protyazhnoyi magistrali z Donbasu v Krivbas U 1881 roci bulo stvoreno Timchasove upravlinnya zi sporudzhennya Krivorizkoyi zaliznici a zdijsneni ostatochni doslidzhennya trasi vkazali na docilnist budivnictva magistrali v napryamku Yasinuvata Katerinoslav Dolinska z prohodzhennyam yiyi v Zahidnomu Donbasi cherez rajon na pivden vid sela Grishine Z pochatkom budivelnogo sezonu iz zatverdzhennyam skorigovanogo proyektu pochalisya budivelni roboti U 1882 roci Krivorizka zaliznicya otrimala najmenuvannya Katerininskoyi na chest imperatrici Katerini II U 1881 1883 rokah na Katerininskij zaliznici buli pobudovani taki stanciyi i polustanki Ocheretine Zhelanna Grishine Udachna ta inshi Todi zh pochavsya timchasovij tovarnij i pasazhirskij ruh mizh stanciyami Yasinuvata i Sinelnikove do posta Amur Postijnij ruh bulo vidkrito v travni 1884 roku iz vidkrittyam dvoh yarusnogo zaliznichno avtomobilnogo mosta cherez richku Dnipro U 1887 roci ekspluatacijna dovzhina zaliznici stanovila 999 verst U roki ekonomichnogo pidjomu imperiyi 1890 ti vidbulosya potuzhne zbilshennya Katerininskoyi zaliznici za rahunok priyednanih do neyi dilnic vikuplenih v kaznu u privatnih magistralej Mikitivka Rostov na Donu Kursko Harkivsko Sevastopolska zaliznicya Yasinuvata Mariupol Sinelnikove Nizhnodniprovsk Lozovo Sevastopolska zaliznicya U grudni 1888 roku pislya sporudzhennya Saksaganskoyi koliyi Lyubomirivka Kolachevske stanciya Lyubomirivka stala zaliznichnim vuzlom Suchasnu nazvu stanciyi nadano 1 sichnya 1904 roku na chest pershogo nachalnika Katerininskoyi zaliznici talanovitogo inzhenera Oleksandra Verhovceva Shvidke zbilshennya vantazhoobigu Katerininskoyi zaliznici potrebuvalo shvidkogo virishennya problemi propusknoyi zdatnosti ciyeyi magistrali Tak na pochatku 1890 h rokiv XIX stolittya na golovnomu hodi z yavilisya roz yizdi 2 Shabelske blok post 8 3 Grodivka i 4 Vojnove blok post 13 tosho Ale i cogo bulo zamalo U 1894 roci bulo ukladeno drugi koliyi na dilyanci vid Grishine do Ulyanivki a v 1895 roci vid Yasinuvatoyi do Grishine Roz yizdi stali zvichajnisinkimi blok postami U 1898 roci pobudovano zaliznichnu liniyu Kolachevske P yatihatki Lyubomirivka nini Verhviceve U 1899 roci vidkrito ruh poyizdiv u napryamku Chapline Berdyansk U 1904 roci vvedeno v ekspluataciyu drugu Yekaterininsku zaliznicyu Krivij Rig Oleksandrivsk Carekostyantinivka pislya 1974 roku Komish Zorya 22 lyutogo 1908 roku zdanij v ekspluataciyu Kichkaskij mist cherez Dnipro v Oleksandrivsku Vidkrito naskriznij ruh po drugij Katerininskij zaliznici U 1913 roci Katerininska zaliznicya perevezla 2 mlrd 300 mln pudiv riznih vantazhiv oderzhavshi pributok u 40 mln karbovanciv rekord zaliznichnogo transportu v Rosiyi Kichkaskij mist pislya pidrivu Pered Pershoyu svitovoyu vijnoyu pochala diyati odnokolijna gilka vid Carekostyantinivki do Fedorivki yaka zabezpechila pryamij shlyah z Donbasu do Krimu U 1915 roci zakincheno budivnictvo zaliznichnoyi liniyi Yevpatoriya Sarabuz nini Ostryakove U grudni 1917 roku na dorozi vstanovleno samovryaduvannya Posada nachalnika zaliznici skasovana U 1920 roci vvedeno v ekspluataciyu dilnicyu Dzhankoj Armyansk U 1922 roci kolektivu Katerininskoyi zaliznici vrucheno ordena Trudovogo Chervonogo Prapora URSR za dostrokove vidnovlennya Kichkaskogo mostu U lipni 1926 roku razom z mistom i stanciyeyu Katerinoslav bula perejmenovana Katerininska zaliznicya na Dnipropetrovsku zaliznicyu prote vzhe v grudni togo zh roku ce rishennya bulo skasovane U 1927 roci vvedeno v diyu liniyu Nizhnodniprovsk Kostyantinograd U 1930 roci vidkrito sortuvalnu stanciyu Nizhnodniprovsk Vuzol U 1932 roci zakincheno budivnictvo lokomotivnogo depo Nizhnodniprovsk Vuzol 1932 roku rozpochalisya roboti z elektrifikaciyi liniyi Zaporizhzhya Nikopol Krivij Rig Do listopada 1934 roku bulo zaversheno sporudzhennya liniyi elektroperedachi naprugoyu 35 kV i na tyagovi pidstanciyi Zaporizhzhya Live ta Kancerivka podali naprugu 10 bereznya 1935 roku dilniceyu Zaporizhzhya Nikopol pochali kursuvati poyizdi na elektrichnij tyazi Yih poveli elektrovozi VL19 Zgodom zovnishnye energopostachannya 35 kV otrimali pidstanciyi Pidstepne Apostolove ta Dovginceve Elektrifikaciyu bulo zaversheno 25 zhovtnya 1935 roku poyizdi pishli na vsij dilnici vid Zaporizhzhya do Dovgincevogo najbilshoyi na toj chas elektrifikovanoyi magistrali SRSR 4 sichnya 1936 roku Katerininska zaliznicya bula perejmenovana na Stalinsku zaliznicyu Nachalniki zaliznici 19 09 1883 18 11 1901 Verhovcev Oleksandr Appolonovich 1902 1906 Shmidt Fedir Ivanovich 1906 1907 Mihin S I 1907 1910 7 09 1910 Vanifatyev Kirilo Mikolajovich 1920 1920 Shelehes Illya Savelijovich komisar 1922 1924 Ivanov Kostyantin Gennadijovich 1924 1926 Kovilkin Stepan Terentijovich 1926 1928 Malginov Petro Mihajlovich 1928 193 Kuzovlyev K M 1933 1936 Bilik Pavlo Borisovich Nachalnik budivnictva zaliznici V Titov Nachalnik Sluzhbi ruhu inzhener shlyahiv spoluchen M S Filonenko z 1903 r priznachenij Kerivnikom Espluatacijnogo Viddilu Upravlinnya zaliznic Elektrifikaciya 1935 dilnicya Zaporizhzhya Dovginceve 202 3 km elektrifikaciyu demontovano u 1941 roci vidnovleno u 1948 roci Ruhomij sklad zalizniciKaterininska zaliznicya mala ruhomogo skladu 1 250 parovoziv 3 072 tovarnih i 995 pasazhirskih vagoniv Jogo obslugovuvannya ta remont velisya v zaliznichnih majsteren stancij Katerinoslav Yasinuvata Avdiyivka Debalceve ta inshih Na zaliznici ekspluatuvalisya parovozi seriyi Sh i Sh ta parovozi seriyi Od dzhojka Parovoz model Sh Parovoz model Sh Rozmiri tovarnogo parovoza seriyi O d original 1914 r komp yuterna grafika 2006 r Vokzali Katerininskoyi zalizniciOleksandrivsk II Nizhnokrinka Makiyivka Vantazhna Hanzhenkove Hacapetivka KaravannaDiv takozhZaliznichni liniyi Dnipropetrovskoyi oblasti Zaliznichni liniyi Zaporizkoyi oblasti Pridniprovska zaliznicya Donecka zaliznicya Pivdenno Donecka zaliznicya Pivdenna zaliznicya Tissen Ditrih Kornelijovich arhitektor zalizniciLiteraturaAlbom shematichnih planiv stancij Katerininskoyi zaliznici Tipo Litografiya Katerininskoyi zaliznici Vidannya 1917 roku 10 veresnya 2017 u Wayback Machine ros doref ros doref Po Ekaterininskoj zhel dorogѣ Vypusk I j Vvedenie i chast pervaya Izdanie Ekaterininskoj zhelѣznoj dorogi Ekaterinoslav Tovarishestvo Pechatnya S P Yakovleva 1903 191 I s ros doref ros doref Po Ekaterininskoj zhel dorogѣ Vypusk II j Doneckij ugolnyj Bassejn Tipo Litografiya Ekaterininskoj zhelѣznoj dorogi 1912 336 s ros doref Lokomotivy otechestvennyh zheleznyh dorog 1845 1955 M Transport 1995 s 168 ros PosilannyaDonbas zaliznichnij 3 bereznya 2012 u Wayback Machine ros PrimitkiPostanovlenie CIK SSSR ot 4 yanvarya 1936 g O pereimenovanii Ekaterininskoj zheleznoj dorogi v Stalinskuyu zheleznuyu dorogu 10 veresnya 2017 u Wayback Machine U 1893 roci u slobidsku chastinu Kostyantinivka Yasinuvata bula peredana z v upravlinnya Kursko Harkivsko Azovskoyi zaliznici Postanova Prezidiyi Centralnogo Vikonavchogo Komitetu SRSR vid 20 lipnya 1926 roku Pro perenazvannya mis Katerinoslava na Dnipropetrovsk st Katerinoslav na st Dnipropetrovsk i Katerininskoyi zaliznici na Dnipropetrovsku zaliznicyu Postanova Prezidiyi Centralnogo Vikonavchogo Komitetu SRSR vid 10 grudnya 1926 roku Pro zminu postanovi Prezidiyi CVK Soyuzu RSR z 20 lipnya 1926 r pro perenazvannya m Katerinoslava na Dnipropetrovsk st Katerinoslav na stanciyu Dnipropetrovsk i Katerininskoyi zaliznici na Dnipropetrovsku zaliznicyu Elektricheskij podvizhnoj sostav Istoriya zheleznodorozhnogo transporta Rossii i Sovetskogo Soyuza Tom 2 1917 1945 gg SPb 1997 ros doref Spisok lichnago sostava Ministerstva Putej Soobsheniya Izdanie kancelyarii Ministra S Peterburg 1896 g 1518 s ros doref Spisok lichnago sostava Ministerstva Putej Soobsheniya Centralnye i mѣstnyya uchrezhdeniya Izdanie kancelyarii Ministra Petrograd 1916 g 609 s stor 270 Zhurnal 10 chervnya 2017 u Wayback Machine Zheleznodorozhnik 1903 g N 13 24 Avgusta po elektr Peremeny v lichnom sostave str 385 ros Istoriya elektrifikacii zheleznyh dorog SSSR 1929 1940 Arhiv originalu za 4 grudnya 2012 Procitovano 8 chervnya 2017 Afonina 1996 s 114 V A Rakov Parovozy serii O Lokomotivy otechestvennyh zheleznyh dorog 1845 1955 1995 S 140 153 ros Ce nezavershena stattya pro zaliznici Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi