В'єтна́мська війна́ (в'єт. Chiến tranh Việt Nam, англ. Vietnam War) (1959—1975) — війна між комуністичним Північним В'єтнамом (що підтримувався СРСР та КНР) і Південним В'єтнамом (що підтримувався США, Австралією, Новою Зеландією, Південною Кореєю тощо). Цю війну також звуть Другою індокитайською війною, маючи на увазі Першу індокитайську війну (1946–1954) за участі Франції.
Війна у В'єтнамі | |||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Холодна війна | |||||||||||
![]() Зверху зліва за годинниковою стрілкою: морські піхотинці США під час Тетського наступу; — посадка американських солдатів у вертольоти, операція 'wahiawa', травень 1966 року; — спалювання базового табору повстанців НФВПВ, 1968; — вбиті цивільні особи в Мілаї, березень 1968. | |||||||||||
| |||||||||||
Сторони | |||||||||||
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() За підтримки: ![]() ![]() | ![]() ![]() ![]() ![]() За підтримки: ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||
Командувачі | |||||||||||
![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() ![]() | ||||||||||
Військові сили | |||||||||||
~1 200 000 (1968) Південний В'єтнам: ~650 000 США: 553 000 (1968) Південна Корея: 312 853, Австралія: 49 968 (1962—1973) Нова Зеландія, Таїланд, Філіппіни: 10,450 | ~520 000 (1968) ДРВ (Північний В'єтнам): ~340 000 Китай: 170 000 (1969) СРСР: 3 000 Північна Корея: 300 | ||||||||||
Втрати | |||||||||||
Військові втрати:![]() загиблих: 220 357 поранено: 1 170 000 ![]() загиблих: 58 159 зникло безвісти: 1 645 поранених: 153 303 ![]() загиблих: 4 960 поранених: 10 962 ![]() загиблих: 520 поранених: 2 400 ![]() загиблих: 37 поранених: 187 ![]() загиблих: 1 351 ![]() загиблих: 30 000, поранених: не відомо Цивільні жертви: Понад 1 581 000 — південнов'єтнамців, ~ 700 000 — камбоджійців, ~ 50 000 лаосців | Військові втрати:![]() загиблих: 1 100 000 поранено: 600 000 ![]() загиблих: 16 ![]() загиблих: 1 446 поранених: 4 200 Цивільні жертви: Понад 2 000 000 |
Передумови
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJqTDAxaGNGOXZabDlHY21WdVkyaGZTVzVrYjJOb2FXNWhYMlY0Y0dGdWMybHZiaTV6ZG1jdk1USXdjSGd0VFdGd1gyOW1YMFp5Wlc1amFGOUpibVJ2WTJocGJtRmZaWGh3WVc1emFXOXVMbk4yWnk1d2JtYz0ucG5n.png)
Історичні причини конфлікту (1858—1940)
З 1858 Французька імперія розпочала поступове завоювання Південно-Східної Азії. До 1888, попри запеклий збройний опір місцевих правителів, території сучасних Камбоджі й В'єтнаму були приєднані до колоніальної імперії Франції як єдина колонія — Французький Індокитай (Лаос був включений до її складу пізніше).
Після закінчення Першої світової війни в країні почалося зростання національної самосвідомості, почали розвиватися підпільні рухи, що виступали за незалежність В'єтнаму, відбулося кілька збройних повстань.
Друга світова війна (1939—1945)
Під час Другої світової війни у травні-червні 1940 французька армія зазнала нищівної поразки від німецького Вермахту, Франція була розгромлена. Для французької колонії це означало, що вона входить до складу земель підконтрольних маріонетковому уряду Віші, союзному країнам антикомінтернівської коаліції. Своєю чергою, це призвело до фактичної здачі французьким колабораціоністським урядом і військами території колонії в ході її окупації японськими військами у вересні 1940.
Французька адміністрація домовилася з Японією про те, що японці отримують доступ до стратегічних ресурсів В'єтнаму при збереженні колоніального адміністративного апарату Франції. Де-юре режим Віші продовжував правити колонією, де-факто уся влада в Індокитаї належала японським окупаційним військам.
Окупувавши Індокитай, Японія спочатку обережно, прагнучи уникати конфліктів із французькою адміністрацією, а з 1942 року відверто й агресивно розгорнула пропаганду паназійських ідей серед місцевого населення, залучаючи на свій бік різні націоналістичні групи й організації, які розраховували за допомогою Японії домогтися успіхів в антиколоніальній боротьбі за незалежність В'єтнаму. На цій соціальній базі за допомогою японців були створені Націонал-соціалістська партія Великого В'єта, Партія народного правління Великого В'єта тощо. У 1942—1943 роках при активній підтримці Японії активізували свою діяльність політико-релігійні рухи «Као Дай» і «Хоа Хао». Окупаційне командування проводило лінію на об'єднання всіх прояпонськи налаштованих угруповань і окремих правлячих діячів В'єтнаму (Чан Чонг Кім, Нго Дінь З'єм і ін.) з метою здійснення антифранцузького перевороту й створення свого маріонеткового уряду.
Водночас на території Китаю була створена Ліга боротьби за незалежність В'єтнаму (В'єтмінь) — військово-політична організація, що об'єднала спочатку усіх противників французької колоніальної адміністрації. Надалі основну роль у ній грали прихильники комуністичних поглядів, очолювані Хо Ші Міном, який здійснював політичне керівництво, а воєнним лідером та головнокомандувачем партизанських сил націоналістів став Во Нгуєн Зіап.
З висадкою союзних військ у Франції так відступом німецьких військ з території метрополії правляча вішістська верхівка почала вести таємні переговори із представниками Франції, що бореться, про умови післявоєнного миру. Побоюючись такого розвитку подій, 9 березня 1945 японська армія силою зброї встановила повний контроль над французькими володіннями (це було також пов'язане з різким погіршенням для Японії стратегічної обстановки на Тихоокеанському театрі воєнних дій після поразки в битві у Філіппінському морі), проголосивши про створення маріонеткового уряду — В'єтнамської імперії під правлінням імператора Бао Дай.
Жорстока експлуатація японцями місцевого населення, поганий врожай протягом 1944—1945 у північній частині В'єтнаму, який погіршувався поганими погодними умовами призвели до великого голоду. При загальній чисельності населення 10 мільйонів близько 1 мільйона осіб померло від голоду. Використовуючи ситуацію, що склалася й неспроможність французької влади вирішити проблеми із продовольством В'єтмінь у березні 1945 закликав місцеве населення до збройного повстання й захоплення колоніальних складських приміщень із рисом. Від 75 до 100 складів були розгромлені в'єтнамцями. Цей бунт проти голоду й правлячих сил, частково винних у його наслідках надалі послужили зростанню популярності В'єтміня серед простих людей, багато в'єтнамців приєдналося до цього руху.
У серпні 1945 Японія капітулювала. В'єтмінь скористався тимчасовим безвладдям, щоб за допомогою вже сформованих озброєних загонів на чолі з Во Нгуєн Зіапом захопили Ханой і інші ключові міста країни. Поступово В'єтміню вдалося встановити повний контроль над більшою частиною району тропічних джунглів у Північному В'єтнамі.
Після проголошення незалежності Франція, при суттєвій підтримці з боку Великої Британії, негайно розпочала відновлювати свою колоніальну присутність в цьому регіоні. Результатом стало виникнення конфлікту, найзатяжнішого з усіх, що виникли після Другої світової війни.
Перша індокитайська війна (1945—1954)
2 вересня 1945 року в Ханої у присутності півмільйонної юрби політичний лідер В'єтміня Хо Ші Мін проголосив створення незалежної Демократичної Республіки В'єтнам (ДРВ). Свою промову він розпочав перефразовуючи Декларацію Незалежності Сполучених Штатів:
Усі люди народжені вільними. Кожного з нас Творець наділив непорушними правами: правом на життя, правом свободи та правом на щастя.
Однак, головні переможці у Другій світовій війні (Велика Британія, США та СРСР) мали попередню домовленість про те, що усі колоніальні володіння Франції залишаються за нею. У зв'язку з тим, що після завершення війни французи не мали ані кораблів, ані зброї та солдатів для перекидання їх до В'єтнаму, було вирішено, що південну частину країни тимчасово окупуватимуть британські війська, у той час як північну частину займуть війська китайського Гоміньдану. Після висадки своїх військ британці озброїли не лише французьких військових, які були інтерновані на території В'єтнаму, а й японські частини, котрі перебували після завершення бойових дій у країні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkxTDFacFpYUnVZVzFsYzJWZmNtVm1kV2RsWlhOZlltOWhjbVJmVEZOVVh6VXhObDlrZFhKcGJtZGZUM0JsY21GMGFXOXVYMUJoYzNOaFoyVmZkRzlmUm5KbFpXUnZiU1V5UTE5UFkzUnZZbVZ5WHpFNU5UUmZKVEk0TURNd05qTXdMVTR0TURBd01GZ3RNREF4SlRJNUxtcHdaeTh4T0RCd2VDMVdhV1YwYm1GdFpYTmxYM0psWm5WblpXVnpYMkp2WVhKa1gweFRWRjgxTVRaZlpIVnlhVzVuWDA5d1pYSmhkR2x2Ymw5UVlYTnpZV2RsWDNSdlgwWnlaV1ZrYjIwbE1rTmZUMk4wYjJKbGNsOHhPVFUwWHlVeU9EQXpNRFl6TUMxT0xUQXdNREJZTFRBd01TVXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Спочатку Хо Ші Мін намагався мирним шляхом досягти домовленостей із французькою владою стосовно майбутнього її колишньої колонії, яка вже у січні 1946 зробила свій вибір — В'єтмінь одержав рішучу перемогу у центральних та північних регіонах країни під час виборів. Потім йшли довгі переговори, які обидві сторони (і В'єтмінь, і Франція) використовували головним чином для нарощування своїх військових сил.
6 березня 1946 Франція визнає незалежність Республіки В'єтнам як вільну країну в складі Індокитайської Федерації та Французького Союзу.
Але, вже через кілька днів французи зайняли Ханой і до листопада того ж року вигнали представників цього руху з усіх державних структур, оволодівши містом. Попри досягнуті домовленості про механізм надання ДРВ незалежності, у грудні 1946 року Франція розпочала колоніальну війну у В'єтнамі. У свою чергу, В'єтмінь оголосив про початок широкомасштабної партизанської війни проти французьких колонізаторів та їх прибічників — розпочалася Перша індокитайська війна.
У січні — лютому 1947 після декількох тижнів блокади французькі частини звільнили оточений гарнізон та відтіснили партизан В'єтміня від стародавньої столиці країни міста Хюе. Але, після перших успіхів бойові дії зайшли у безвихідь.
Керівництво руху опору через слабість своїх сил у цей період (озброєнні загони самооборони, партизани та підрозділи В'єтнамської народної армії — ВНА — нараховували близько 10 000 осіб проти 90-тисячного французького експедиційного корпусу) взяло курс на ведення затяжної партизанської війни. Це дозволило окупаційним військам до осені 1947 захопити усі великі міста Демократичної Республіки В'єтнам.
Поступово війна розповсюдилася на решту колоніальних володінь Франції в Індокитаї: Лаос та Камбоджу, де комуністи при підтримці радянських та китайських фахівців допомогли організувати за зразком В'єтміня Патет Лао та відповідно.
Після 1949 року, коли китайські комуністи захопили владу під час Громадянської війни в Китаї, В'єтмінь отримав суттєву підтримку з їх боку, особливо стосовно поставок зброї та боєприпасів, з якими він мав великі труднощі.
У січні 1950, комуністичні країни офіційно визнають Демократичну Республіку В'єтнам під владою В'єтміня.
Війська В'єтміня проходили посилену військову підготовку в Південному Китаї. З 1950 року, отримавши значну військову підтримку від Китайської Народної Республіки, сили В'єтміня почали проводити контрнаступи. З липня 1950 китайські військові радники почали таємно прибувати у В'єтнам для надання допомоги у розгортанні широкомасштабної партизанської війни у колишній колонії та поступовому перетворенні неорганізованих місцевих загонів у регулярні збройні сили В'єтнаму.
Добре навчені та озброєні партизанські загони В'єтміня, діючи або з території Китаю, або з непрохідних тропічних джунглів, які покривають плоскогір'я на півночі В'єтнаму, розпочали великий наступ проти французьких оборонних постів у Північному , які прикривали кордони з Китаєм. З іншого боку, американська допомога Франції збільшувалася по ходу зростання інтенсивності партизанської війни.
У свою чергу, протилежна сторона визнала антикомуністичну владу Південного В'єтнаму зі столицею в Сайгоні на чолі за колишнім імператором Бао Дай наступного місяця. Початок Корейської війни в червні 1950 упевнив багатьох політиків Заходу, що війна в Індокитаї — це один з напрямків комуністичної експансії, вміло керованої Кремлем у Східній та Південно-Східній Азії.
9 жовтня 1950 року навколо Лангшона під Каобангом французькі військові зазнали першої серйозної поразки від нерегулярних загонів повстанців. Одночасно на фоні посилення активності комуністичних сил Патет Лао в Лаосі, примусили Францію 21 жовтня залишити свої позиції на більшій частині Північного В'єтнаму та відвести війська за межі заснованого по периметру дельти річки Ка укріпленого району на півночі країни.
У вересні США розгорнули Групу військових радників та помічників (англ. Military Assistance and Advisory Group (MAAG)), за допомогою якої намагаються створити збройні сили Південного В'єтнаму, які будуть здатні протистояти комуністичній експансії. До 1954 Сполученими Штатами надана дієва допомога на загальну суму 1 млрд. доларів; майже 80 % військових видатків Франції у веденні війни за рахунок цього було покрито. Крім усього іншого, американці забезпечили поставку французьким колоніальним військам 300 000 одиниць стрілецької зброї.
У цей час проводилися навіть переговори між французьким та американським командуванням про можливість застосування у боротьбі з в'єтнамськими партизанами тактичних ядерних боєприпасів. Одним з планів, під назвою операція «Гриф» (англ. Operation Vulture), передбачалося застосування 60 американських бомбардувальників В-29 при підтримці 150 винищувачів 7-го флоту США з метою масованого бомбардування виявлених позицій базування загонів Во Нгуєн Зіап, командувача В'єтміня. Планом передбачалося викидання літаками 3-х ядерних тактичних бомб на їх позиції. Голова Об'єднаного комітету начальників штабів США адмірал Артур Редфорд надавав усіляку підтримку цьому плану. Військові кораблі американців увійшли у Тонкінську затоку й палубна авіація розпочала розвідувальні польоти за часів переговорів.
Віцепрезидент Річард Ніксон, один з політичних «яструбів» Сполучених Штатів, наполягав на тому, що країна повинна ввести своїх військових у В'єтнам. Президент США Дуайт Ейзенхауер запропонував залучити до військової операції британські збройні сили, але союзники відмовилися. Врешті-решт, уважно зваживши ризики та ймовірні наслідки можливої участі американців у війні, він виступив проти інтервенції у Південно-Східній Азії.
Після перемоги комуністів у Китаї адміністрація США розглядала події у В'єтнамі як частину комуністичної експансії в регіоні і стала надавати військову допомогу Франції у війні, що продовжувалася.
Разом з цим, міністр оборони США Роберт Макнамара пізніше писав, що американські «радники» практично ігнорували в'єтнамську культуру, вони майже нічого не знали ні про мову, ні про багатовікову історію в'єтнамського народу. Нав'язуючи свої погляди на розвиток країни, вони розраховували перемогти комуністичний рух своїми методами, хоча навіть Нго Дінь Дьєм всіляко попереджував їх, що сліпе копіювання західних стандартів на реалії його країни не допоможе у вирішенні в'єтнамських проблем.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc1TDBaeVpXNWphQzFtYjNKbGFXZHVMV3hsWjJsdmJtNWhhWEpsTFdsdVpHOWphR2x1WVMweE9UVTBMbWRwWmk4eE56QndlQzFHY21WdVkyZ3RabTl5WldsbmJpMXNaV2RwYjI1dVlXbHlaUzFwYm1SdlkyaHBibUV0TVRrMU5DNW5hV1k9LmdpZg==.gif)
До 1954 року ситуація, що склалася, стала практично безнадійною для французьких сил; війна була украй непопулярна у Франції, і останнім ударом для колоніальних амбіцій країни в Індокитаї стала важка поразка в битві при Дьєнб'єнфу.
Французький Експедиційний корпус втратив під час війни у В'єтнамі більш як 140 000 осіб. Військові видатки з урахуванням американської допомоги становили за цей період більш 3 270 млрд. франків.
У липні 1954 року були укладені Женевські угоди, що завершили восьмирічну війну. А 29 грудня 1954 В'єтнам, Лаос та Камбоджа підписали угоду з Францією, яка надавала їм економічну свободу та повне звільнення від іноземного контролю.
Розділення В'єтнаму і початок війни (1954—1959)
Згідно з Женевськими угодами, договори між СРСР та Францією, територія В'єтнаму була тимчасово розділена по 17-й паралелі (де була створена демілітаризована зона) на дві частини. Північний В'єтнам перейшов під контроль В'єтміня, і, відповідно, став територією ДРВ.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpoTDFacFpYUnVZVzB4T1RVMExtcHdaeTh4T0RCd2VDMVdhV1YwYm1GdE1UazFOQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Південний В'єтнам залишався під владою призначеної французами місцевої адміністрації, причому Франція ще до угод встигла формально надати В'єтнаму незалежність. Тут при владі перебував про-французьки налаштований імператор Бао Дай. Згідно з міжнародною домовленістю місцевим жителям країни надавалося право залишити північну або південну частину країни й за власним бажанням безперешкодно перетнути демілітаризовану зону.
Женевські домовленості, які були укладені між Францією та В'єтмінем у 1954, визначили термін проведення загальних національних виборів під наглядом міжнародних спостерігачів 20 липня 1956 року. Як й у випадку з Кореєю, договором було зумовлено поділ країни на дві частини зі створенням між ними так званої демілітаризованої зони (англ. Demilitarized Zone або DMZ). У червні 1955 року прем'єр-міністр Південного В'єтнаму Нго Дінь Дьєм проголосив про те, що проведення виборів скасовується, мотивуючи тим, що у випадку їх проведення вони обов'язково втратять свою владу, тому що комуністи безумовно переможуть. Президент США Дуайт Ейзенхауер повністю підтримував думку свого південнов'єтнамського колеги, висловившись, що
«80% населення радше будуть голосувати за комуністичний В'єтмінь, ніж за імператора Бао Дай».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTDBkbGJpMWpiMjF0YjI1ekxtcHdaeTh4T0RCd2VDMUhaVzR0WTI5dGJXOXVjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
За тогочасною популярною «теорією доміно» її прихильники з адміністрації Президента США Ейзенхауера наполягали на тому, що політичні перспективи можуть скластися таким чином, що якщо одна з країн впаде жертвою натиску комуністичних сил, слідом за нею піде решта її сусідів. Майбутній президент Джон Кеннеді, на той час сенатор Конгресу США, виступаючи, стверджував:
«Бірма, Таїланд, Індія, Японія, Філіппіни, й найімовірніше Лаос та Камбоджа будуть лежати на шляху червоної хвилі комунізму, яка загрожує затопити їх після перемоги у В'єтнамі.»
На півночі В'єтмінь заснував нову соціалістичну країну — Демократичну Республіку В'єтнам — та розгорнув кампанію земельних реформ, під час якої близько 8 000 в'єтнамців були проголошені класовими ворогами та страчені. У південній частині країни США після Женевських угод узяли курс на заміну Франції як противагу комуністичним силам у В'єтнамі. Американська адміністрація зробила ставку на Нго Дінь Дьєма, прем'єр-міністра Південного В'єтнаму. У жовтні 1955 року З'єм отримав перемогу на національному референдумі, після чого проголосив створення суверенної Республіки В'єтнам. Таким чином, вибори виявилися зірваними, а перспектива возз'єднання В'єтнаму — відсунута на невизначений термін.
Правління Нго Дінь Дьєма
У 1954 році колишній імператор Бао Дай проголошує прем'єра Республіки В'єтнам Нго Дінь Дьєма своїм спадкоємцем. Ревний католик, Дьєм був палким антикомуністом та вважався за особу, яка не заплямувала себе ганебними зв'язками з колоніальним французьким режимом. Він — один із небагатьох знаменитих в'єтнамських лідерів, хто міг похизуватися такими даними. Проте історик Луу Доан Х'янг зазначив, що Дьєм уособлював дуже вузьке автократичне екстремістське коло націоналістично налаштованих та пов'язаних кумівством представників в'єтнамської еліти.
З початком літа 1955 він організує кампанію огульних звинувачень комуністів, під час якої комуністи та інші антиурядові елементи були заарештовані, кинуті у в'язниці, піддані тортурам, та багато хто з них був закатованим. У серпні 1956 Дьєм віддав розпорядження розповсюдити застосування страти на своїх супротивників за політичні погляди. Усі опозиційні рухи, які протистояли режиму Нго Дінь Дьєма, отримали назву В'єтконг (від «Vietnamese communist»). За оцінками експертів, у 1955—1957 роках жертвами політичних репресій у Південному В'єтнамі стало 12 000 осіб, яких було страчено, та близько 40 000 політичних опонентів було ув'язнено.
У цей час масові переходи місцевого населення крізь демаркаційну лінію проходили постійно у обох напрямках. Приблизно 52 000 в'єтнамців емігрувало з півдня на північ до Демократичної Республіки В'єтнам й близько 800 000 мирних мешканців, здебільшого католики, використовуючи французькі та американські літаки та судна, втекли з півночі до Республіки В'єтнам. Пізніше Дьєм став використовувати цей людський потенціал, надаючи перевагу представникам з північної та центральної частин країни при призначенні їх на ключові посади у своїй адміністрації.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDA1bmIxOUVhVzVvWDBScFpXMWZZWFJmVjJGemFHbHVaM1J2Ymw4dFgwRlNRMTgxTkRJeE9Ea3VhbkJuTHpFNE1IQjRMVTVuYjE5RWFXNW9YMFJwWlcxZllYUmZWMkZ6YUdsdVozUnZibDh0WDBGU1ExODFOREl4T0RrdWFuQm4uanBn.jpg)
На референдумі про майбутнє монархії, Дьєм за допомогою свого рідного брата — голови таємної поліції Нго Дінь Нгу — сфальсифікував результати опитувань, отримавши 98,2 % голосів, за 133 % голосів у Сайгоні. Коли американці дружньо спробували порадити йому бути трошки скромнішим, тримаючи голоси виборців, що підтримують владу, у межах 60-70 відсотків, Дьєм відкинув їхні пропозиції та продовжував наполягати на оголошенні тих результатів, які, на його думку, відображали підтримку його авторитету. 26 жовтня 1955 він оголосив про створення нової держави — Республіки В'єтнам, на чолі з собою. Неабияке значення мало те, що його кандидатуру підтримувала адміністрація Ейзенхауера, яка бажала мати стійкого борця з комуністами у цьому регіоні.
Будучи католиком, Дьєм постійно пригнічував простих в'єтнамців, які здебільшого були буддистами та на його думку свого часу підтримували французьку колоніальну владу.
У травні 1957 Дьєм здійснив офіційний десятиденний візит до Сполучених Штатів, де на його честь був проведений військовий парад у Нью-Йорку. Президент США Дуайт Ейзенхауер пообіцяв продовжувати надавати усі види допомоги, але попри великі почесті та вихваляння, у приватній бесіді державний секретар Джон Фостер Даллес стверджував, що З'єму просто немає альтернативи.
Партизанський рух на Півдні, 1956—1960
Розкол у радянсько-китайських взаємовідносинах у другій половині 50-х призвів до загострення політичної боротьби у лавах в'єтнамських комуністів та врешті-решт до зменшення впливу північнов'єтнамського сусіда, якій протягом 1954 року втілюючи в життя політичний тиск на уряд Хо Ші Міна, намагався змусити того визнати міжнародну ухвалу щодо розділу країни та відмовитися від боротьби за об'єднання В'єтнаму.
Ні у якому разі не утягуватися у бойові дії, це призведе нас до поразки. Не забирайте землю у селянина. Підкреслюйте націоналістичні ідеї більш ніж комуністичні. Не протиставляйте себе масам, якщо Ви можете цього уникнути.
Будьте вкрай обережні у своїх діях. Якщо вбивство противника неминуче, використовуйте ніж, проте ніколи не гвинтівку або гранату. Простіше за все вбити кулею чи бомбою невинну людину, яка стала свідком акції, але загибель невинних відверне від нашого руху простих людей. Якщо вбивство все ж таки трапилося, впевніться, що селяни розуміють чому це трапилося.
У квітні 1956 останній французький солдат залишив В'єтнам.
З грудня 1956 Ханой уповноважив своїх представників на Півдні на початок партизанської війни малої інтенсивності, у відповідь на проголошення Дьємом кампанії боротьби з комуністами, під час якої тисячі місцевих лідерів та прихильників В'єтміня були закатовані або вислані до концентраційних таборів. Північнов'єтнамська комуністична партія до цього моменту трималася лінії щодо стримування спалаху агресивності серед своїх прихильників, намагаючись добитися проведення всев'єтнамських виборів згідно з рішеннями Женевської конвенції.
Близько чотирьох сотень урядових представників було вбито лише у 1957 році, і насильство поступово нарощувалося. Разом з терором, розв'язаним проти місцевих керівників, невдовзі акції розповсюдилися також проти інших верств суспільства: шкільних вчителів, робітників охорони здоров'я та робітників сільського господарства.
Відповідно до одного оцінювання, до 20 % керівного апарату південних в'єтнамських сіл було вбито бійцями руху опору. Висуванців Дьєма — здебільшого чужинців з інших місць — селяни ненавиділи за їх корумпованість та зловживання. Партизани намагалися повністю знищити урядовий контроль над сільською місцевістю країни та підмінити його тіньовими урядами.
У січні 1959 Центральний комітет Комуністичної партії Північного В'єтнаму видав таємний наказ про початок широкомасштабної війни проти уряду та збройних сил південних в'єтнамців. Північний В'єтнам розпочав масові перекидання озброєних повстанців і постачання зброї та матеріальних засобів підпільному руху, використовуючи так звану стежку Хо Ші Міна.
У травні уряд Дьєма прийняв закон, згідно з яким політичні противники підпадали під покарання аж до смертної кари.
Зростання непопулярності режиму Дьєма призвело до того, що 12 грудня 1960 всі південні в'єтнамські угруповання, які боролися проти режиму Дьєма, були об'єднані в Національний фронт звільнення Південного В'єтнаму (НФЗПВ), що став широко відомим у країнах Заходу як В'єтконг, який контролювався комуністичною партією півдня. Завдяки підтримці Північного В'єтнаму партизани діяли дедалі успішніше.
Параноїчна поведінка Нго Дінь Дьєма, розв'язувані ним репресії, корупція та деспотія влади відвернули від нього значну частину населення країни. Як доповідав головний військовий радник генерал-лейтенант Лайонел МакГарр, значна частина населення півдня відверто або потай підтримує комуністів. Таким чином, ніщо так не сприяло ідеї об'єднання країни та скиненню ненависного режиму Дьєма, як сам Дьєм.
Ранній період війни (1959—1964)
Передумови інтервенції США
Президентство Джона Ф. Кеннеді, 1960—1963
Після своєї перемоги на президентських виборах 1960 року Джон Кеннеді визначив головне завдання свого перебування на посту голови держави: подолати перевагу Радянського Союзу у галузях освоєння космосу та розвитку ракетних програм. Попри застереження свого попередника Дуайта Ейзенхауера з приводу зростаючої проблеми навколо Лаосу та В'єтнаму, Кеннеді більше уваги присвячував вирішенню європейських та латиноамериканських питань. У своїй інавгураційній промові він пообіцяв «заплатити будь-яку ціну, витерпіти будь-яку скрутність, подолати будь-які труднощі, підтримати будь-якого друга, протистояти будь-якому ворогу для того лише, щоб утримати свободу».
У червні 1961 під час зустрічі з радянським головою Микитою Хрущовим у Відні, обговорюючи головні проблеми американо-радянських взаємовідносин, Джон Кеннеді був дуже розчарований поглядами радянського лідера на ситуацію навколо В'єтнаму. Прецедент наслідків корейської війни породив на світ ідею обмеженої або локальної війни.
Безвихідь у протистоянні обох світових систем, нашпигованих ракетно-ядерною зброєю, підштовхнула Кеннеді до думки про створення нового інструменту ведення війни — сил спеціальних операцій. Застосування елітних підрозділів високонавчених професіоналів, озброєних та забезпечених за останнім словом техніки, за його задумом, змогло б допомогти вирішити проблеми у країнах третього світу, яким загрожувала комуністична експансія. Ведення контрпартизанської війни такого типу військами, як рейнджери та морські котики, могло бути корисним у специфічних війнах, схожих на в'єтнамську.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5qTDFOalpXNWxYMjltWDFacFpYUmZRMjl1WjE5MFpYSnliM0pwYzNSZlltOXRZbWx1WjE5cGJsOVRZV2xuYjI0bE1rTmZVbVZ3ZFdKc2FXTmZiMlpmVm1sbGRHNWhiUzRsTWtOZk1UazJOUzVxY0djdk1UZ3djSGd0VTJObGJtVmZiMlpmVm1sbGRGOURiMjVuWDNSbGNuSnZjbWx6ZEY5aWIyMWlhVzVuWDJsdVgxTmhhV2R2YmlVeVExOVNaWEIxWW14cFkxOXZabDlXYVdWMGJtRnRMaVV5UTE4eE9UWTFMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Політика адміністрації Кеннеді будувалася на становищі, яке утворилося за попередні роки Холодної війни. До 50 000 вояків перебувало у Кореї, створюючи форпост боротьби проти комунізму на Далекому Сході. Крім цього, Кеннеді довелося зіткнутися з критичним становищем у політиці в результаті поразки кубинських повстанців під час вторгнення в бухті Свиней, будівництва Берлінської стіни та політичної кризи в Лаосі, яка загрожувала перемогою комуністів у цій країні. Усе це підштовхувало Президента до прийняття рішучих заходів щодо недопущення втрати американського впливу на союзників, зупинення подальшого просування «червоної хвилі» на Сході. Кеннеді покладав надії на те, що успішна боротьба з комуністами у В'єтнамі зможе посилити позиції США у світі.
У травні 1961 віцепрезидент США Ліндон Джонсон відвідав з офіційним візитом Сайгон та у промові проголосив Дьєма «азійським Вінстоном Черчиллем». Коли його запитали, чому він це зробив, Джонсон відповів, що Дьєм саме той, хто їм потрібен. Джонсон запевнив президента Південного В'єтнаму, що вони отримають будь-яку допомогу, щоб перемогти комуністів.
Політика Кеннеді стосовно Південного В'єтнаму базувалася на його впевненості, що Дьєм та збройні сили Республіки В'єтнам обов'язково подолають комуністичній опір самостійно, без збройного втручання американців. Кеннеді був категорично проти введення американських військ у В'єтнам. Він наполягав на тому, що безпосереднє втручання збройних сил США у внутрішній конфлікт В'єтнаму врешті-решт призведе до негативних наслідків, як у політичній, так і у військовий сфері.
Тим часом професіоналізм збройних сил Південного В'єтнаму потребував покращення. Погане начальство, корумпованість, постійне втручання з боку політичного керівництва негативно впливали на збройні сили. Частота нападів партизан зростала з кожним днем, разом з цим повна некомпетентність уряду Півдня продовжувала служити коренем усіх проблем.
Радники президента Максвелл Тейлор та Уолт Ростоу рекомендували послати американських військових до Південного В'єтнаму під виглядом працівників-рятувальників для ліквідації наслідків повеней, проте Кеннеді відмовився, але водночас значно збільшив військову допомогу за рахунок військових консультантів. У квітні 1962 відомий своїми антивоєнними поглядами, економіст-радник президента Джон Кеннет Гелбрейт попередив Кеннеді про загрозу нарощування американської військової присутності у південній частині В'єтнаму: «якщо ми намагаємось повторити долю французьких колоніальних військ, то ми вмиємося кров'ю, як і вони».
До 1963 року кількість американських військових уже нараховувала 16 000 осіб, тоді як при Ейзенхауері було лише 900.
Уряд країни у 1961 започаткував Стратегічну Сільську Програму, за допомогою якої, шляхом переселення селянства у спеціально відведені місця, уряд З'єма намагався вирішити головну державну проблему. Головною метою цієї програми було: ізолювавши селян від комуністичного впливу в обладнаних та охоронюваних селищах-таборах, надати простим людям можливості безпечної праці, отримання освіти, забезпечити їм охорону здоров'я, тим самим поліпшити ставлення селянства до уряду й ліквідувати головну проблему — підтримку населенням партизанів В'єтконга.
Проте програма практично провалилася, так і не встигнувши розпочатися: селяни категорично відмовлялися покидати рідні домівки й залишати землю, на якій століттями мешкали та працювали їхні батьки й родини. Корумпованість сільської влади, високі податки для селян також залишалися одними з головних факторів, що впливали на провал урядової програми і навіть на умови зростання руху опору та збільшення кількості вбивств представників уряду на селі.
Військовий заколот та вбивство Дьєма
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJtTDBKaGRIUnNaV1pwWld4a1gyRjBYMEZ3WDBKaFl5NXFjR2N2TVRnd2NIZ3RRbUYwZEd4bFptbGxiR1JmWVhSZlFYQmZRbUZqTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Нездатність південнов'єтнамської армії до виконання бойових завдань, страх перед втратами, безініціативність її командування було наочно продемонстровано 2 січня 1963 у , під час якої маленький загін В'єтконгу вщент розгромив велику й добре оснащену частину південнов'єтнамських збройних сил, посилену вертольотами та бронетранспортерами.
Керівником операції був командир 4-го корпусу генерал Хуань Ван Као, один з найвідданіших генералів Дьєма, який був призначений на високу посаду радше за релігійні та вірнопідданські якості, ніж за командирські, і який вважав своїм головним завданням утримати власні війська від змови проти Дьєма.
Поразка південнов'єтнамців у викликала гучний резонанс у США. Це був перший випадок, коли В'єтконг успішно протистояв урядовій армії у відкритому бою, а також перший випадок, коли бойові дії у Південному В'єтнамі широко висвітлювалися в американській пресі. Крім того, загинули 3 американські військовослужбовці (2 пілоти та 1 інструктор), ще 8 дістали поранення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJrTDFCeVpYTnBaR1Z1ZEY5dFpXVjBjMTkzYVhSb1gxTmxZM0psZEdGeWVWOXZabDlFWldabGJuTmxMbDlRY21WemFXUmxiblJmUzJWdWJtVmtlU1V5UTE5VFpXTnlaWFJoY25sZlRXTk9ZVzFoY21FdVgxZG9hWFJsWDBodmRYTmxKVEpEWDBOaFltbHVaWFJmVW05dmJWOHRYMDVCVWtGZkxWOHhPVFF5TkRRdWFuQm5Mekl3TUhCNExWQnlaWE5wWkdWdWRGOXRaV1YwYzE5M2FYUm9YMU5sWTNKbGRHRnllVjl2Wmw5RVpXWmxibk5sTGw5UWNtVnphV1JsYm5SZlMyVnVibVZrZVNVeVExOVRaV055WlhSaGNubGZUV05PWVcxaGNtRXVYMWRvYVhSbFgwaHZkWE5sSlRKRFgwTmhZbWx1WlhSZlVtOXZiVjh0WDA1QlVrRmZMVjh4T1RReU5EUXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Політична еліта Сполучених Штатів почала схилятися до думки, що Дьєм — не та фігура, яка буде здатна перемогти комуністичний рух на півдні, а тим більше — мати справи з урядом Північного В'єтнаму. Він був стурбований лише боротьбою з можливими заколотами.
Ще більшу стурбованість принесла розв'язана урядом Дьєма 8 травня 1963 бійня на головне буддистське свято — Весак — день народження Гаутами Будди, під час якої проти мирної демонстрації буддистів була застосована зброя, внаслідок чого загинуло 9 беззбройних ченців. Містами країни покотились буддистські заворушення, кілька ченців здійснили самоспалення, що викликало великий резонанс у країнах Європи й США. Дьєм спростовував провину своїх підлеглих у злочині. Але масові арешти та злочини проти буддистів продовжувалися протягом літа й осені.
Все це спричиняло занепокоєння американського уряду, який розділився у своїх думках стосовно майбутнього Президента Південного В'єтнаму: державний департамент підтримував заколотників, у той час як міністерство оборони намагалося утримати владу Дьєма будь-якою ціною.
ЦРУ увійшло в контакт з особами, що планували збройний заколот проти правлячої верхівки Дьєма з натяками, що уряд США не буде протистояти такому розвитку подій і змова жодним чином не буде впливати на подальшу підтримку з боку американців.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZpTDBOdmNuQnpaVjl2Wmw5T1p5VkRNeVZDTkY4bFF6UWxPVEFsUXpNbFFVTnVhRjlFYVNWRk1TVkNRaVU0TjIxZmFXNWZkR2hsWHpFNU5qTmZZMjkxY0M1cWNHY3ZNVGd3Y0hndFEyOXljSE5sWDI5bVgwNW5KVU16SlVJMFh5VkROQ1U1TUNWRE15VkJRMjVvWDBScEpVVXhKVUpDSlRnM2JWOXBibDkwYUdWZk1UazJNMTlqYjNWd0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
1 листопада 1963 під час успішного перевороту, який очолив генерал Зионг Ван Мінь, Президент Південного В'єтнаму Нго Дінь Дьєм був скинутий і наступного дня разом зі своїм братом Нго Динь Нху, головою таємної поліції держави, був без суду та слідства страчений.
Через 20 діб, 22 листопада 1963 року, у Далласі, Техас загинув від пострілу в голову Джон Кеннеді.
Незабаром посол Сполучених Штатів у Республіці В'єтнам відвідав заколотників та привітав їх з перемогою, сподіваючись, що військові зможуть подолати кризу й придушити комуністичний рух у країні. Генералітет США прогнозував навіть успішну перемогу до початку 1964 року.
Однак хаос внаслідок перевороту набирав оберти. Південний В'єтнам увійшов у період вкрай нестабільної кризи. Протягом наступних півтора року в Сайгоні раз на кілька місяців відбувався черговий переворот, генерали змінювали одне одного, скидаючи владу попередника та проголошуючи себе наступним лідером країни. Ханой негайно скористався перевагами ситуації, що склалася, значно посиливши допомогу В'єтконгу — це дозволило партизанам НФЗПВ розширювати підконтрольні їм території, у той час як південнов'єтнамська армія зав'язла у політичній боротьбі.
Повномасштабне втручання США
Віцепрезидент Сполучених Штатів Ліндон Джонсон, який після вбивства Джона Кеннеді став 36-м Президентом країни та головним пріоритетом своєї роботи проголосив соціальний захист американців, уже 24 листопада 1963 сказав, що «битва проти розповсюдження комунізму повинна вестися з усією міццю та рішучістю об'єднаними зусиллями вільного світу».
Політична ситуація у В'єтнамі тим часом ускладнювалася з кожним днем. Заколотників на чолі з генералом Ван Мінь було скинуто вже через три місяці — у січні 1964 — іншим представником генералітету Південного В'єтнаму, генералом Нгуєн Ханхом.
Тонкінський інцидент і посилення американської участі у війні
2 серпня 1964 року військовий корабель Сполучених штатів есмінець «Меддокс» (англ. USS Maddox), який виконував розвідувальне завдання поблизу берегів Північного В'єтнаму у зоні Тонкінської затоки, за твердженнями американців, потрапив під раптову атаку малих торпедних катерів ймовірно північнов'єтнамського військово-морського флоту. Через дві доби, 4 серпня у цьому ж регіоні за дуже неясних обставин «Меддокс», цього разу з іншим американським кораблем «Тернер Джой» (англ. USS Turner Joy), потрапляють під повторну атаку. Цей випадок увійшов до історії як «Тонкінський інцидент».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV6TDFSdmJtdHBibWQxYm1KdllYUnpMbXB3Wnk4eE9EQndlQzFVYjI1cmFXNW5kVzVpYjJGMGN5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Навіть до кінця не з'ясувавши, а тим більше не дочекавшись розслідування обставин інциденту, Ліндон Джонсон, заручившись підтримкою з боку Конгресу, який видав Резолюцію про Тонкінську затоку, віддає наказ на так звану акцію відплати — американські ВПС проводять бомбардування території незалежної держави — Північного В'єтнаму. Як було з'ясовано пізніше з матеріалів опублікованого у 2005 році таємного документу — ніякого інциденту 4 серпня не було. На думку багатьох істориків, Джонсон та його прибічники свідомо ввели американську громадськість в оману та втягнули країну у тривалу війну за незрозумілі цілі власної закордонної політики". Пізніше один із дослідників В'єтнамської війни Джордж С. Херрінг наполягав на версії, що міністр оборони США Макнамара та Пентагон ненавмисно брехали про обставини Тонкінського інциденту, просто їм був потрібен привід для масштабного втручання у В'єтнамську війну.
Вже 5 серпня американська авіація з борту авіаносців Тікондерога та Констелейшн [en] по території Північного В'єтнаму. Цілями нальотів стали бази торпедних катерів та нафтові склади. Всього американці здійснили 64 літако-вильоти, в результаті яких, за американськими даними, було знищено та пошкоджено 25 торпедних катерів. Американські втрати склали два літаки, збиті північнов'єтнамською ППО, при цьому один пілот загинув, а інший — потрапив у полон, ставши першим американським військовополоненим у війні. Крім того, до кінця серпня в Південний В'єтнам прибули дві ескадрильї бомбардувальників B-57 Canberra, які розмістилися на авіабазі Б'єн Хоа. 1 листопада база була піддана сильному мінометному обстрілу з боку в'єтконгівців.
У той час у США йшла передвиборча кампанія, і Ліндон Джонсон не квапився починати масштабне втручання у війну. На виборах він хотів показати себе як миролюбний політик, на відміну від свого суперника Баррі Голдвотера, який виступав за розширення американської участі у війні. Але тим не менш, у період з осені 1964 р. до кінця зими 1965 на території Таїланду та Південного В'єтнаму американці побудували та модернізували десятки військово-повітряних баз і розмістили на них близько 330 літаків тактичної авіації. У той же час у Тонкінській затоці було розгорнуто дві потужні авіаносні групи: Yankee Station (біля берегів ДРВ) та Dixy Station (біля берегів Південного В'єтнаму).
ДРВ теж нарощувала свої сили у Південному В'єтнамі, починаючи з кінця 1964 року перекидаючи на його територію регулярні війська. На початку 1965 на Півдні вже діяло три полки В'єтнамської народної армії.
14 грудня 1964 р. США розпочали операцію Barrel Roll в південно-східних районах Лаосу. Її метою було перешкодити наданню допомоги В'єтконгу, яка надходила від ДРВ по «стежці Хо Ші Міна». Керівництво Лаосу повністю підтримало її проведення. До проведення операції ніколи не залучалися наземні сили, американці обмежувалися бомбардуваннями об'єктів «стежки» та розвідувальними польотами. Авіація діяла, переважно, з території Таїланду. На початку розмах операції був невеликим, наприклад, з 12 по 24 грудня 1964 американські літаки здійснили тільки 6 розвідувальних місій. Але через подальшу ескалацію війни масштаби операції значно зросли.
28 грудня 1964 — 1 січня 1965 відбулася , в якій південнов'єтнамські війська зазнали нищівної поразки від партизан. Ця битва стала першою, у якій в'єтконгівці протягом декількох днів змогли протистояти АПВ на відкритій місцевості і при цьому завдати їй відчутних втрат. Хоча з боку південнов'єтнамської армії в битві брали участь елітні загони рейнджерів та морської піхоти.
7 лютого 1965 року в'єтконгівські партизани атакували американські військові об'єкти в місті Плейку. В результаті атак було вбито 8 американців та знищено 10 літаків. У відповідь США розпочали операцію [en], в рамках якої вже 7 лютого 49 літаків бомбардували бази північнов'єтнамської армії в місті Донгхой. 11 лютого 89 літаків завдали удару по об'єктах логістики та засобах сполучення В'єтконгу біля демілітаризованої зони. 19 лютого B-57B здійснили бомбардування сил В'єтконгу, цей випадок став першим, коли американська авіація була застосована для підтримки наземних військ Південного В'єтнаму. Flaming Dart завершилася 24 лютого, метою її проведення була помста за напади на американських військових.
Станом на кінець 1964 року в Республіці В'єтнам перебувало 23300 американських військовослужбовців, для порівняння в 1959 їх було тільки 760. Чисельність південнов'єтнамських силових підрозділів (збройні сили, корпус громадянської оборони та поліція) наприкінці 1964 р. становила 514000 осіб, що вдвічі більше, ніж у 1959 р. У той же час В'єтконг нараховували близько 100 тисяч бійців, на момент свого утворення він мав лише 5000. У В'єтнамській народній армії, у свою чергу, служило 300000 осіб, всього за рік до того вона мала 174000.
Ескалація війни. Військові дії в березні 1965 — грудні 1968 років
2 березня 1965 року в рамках операції [en] США розпочинають регулярні бомбардування Північного В'єтнаму. Їхньою метою було підірвати економічний і військовий потенціал країни та перешкодити наданню допомоги в'єтконгівським партизанам. Також бомбардування мали служити інструментом тиску на керівництво ДРВ, щоб воно відмовилося від підтримки В'єтконгу і не втручалося у справи Південного В'єтнаму. Для проведення операції була задіяна як наземна, так і палубна авіація США, при цьому для неї існував цілий ряд заборон та обмежень. Наприклад, біля Ханоя та Хайфона існували зони, куди літакам не дозволялося залітати, були заборонені бомбардування в прикордонних з Китаєм районах, до весни 1967 року заборонялося атакувати військові аеродроми. Крім того, списки дозволених для знищення цілей часто затверджувалися на рівні президента. Ці фактори значно знижували ефективність авіаударів та полегшували Північному В'єтнаму захист від нальотів американської авіації.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUzTDBSaFRtRnVaMDFoY21Ob05qRTVOalV1YW5Cbkx6RTRNSEI0TFVSaFRtRnVaMDFoY21Ob05qRTVOalV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
8 березня під приводом захисту американських військових об'єктів від атак повстанців, у Південному В'єтнамі висаджуються два батальйони морської піхоти США загальною чисельністю 3500 осіб. Ці дії були широко підтримані американською спільнотою. Лідер Демократичної Республіки В'єтнам Хо Ші Мін відреагував на це по-східному філософськи: «якщо американці хочуть вести війну 20 років — вони отримають війну на 20 років, якщо вони захочуть миру — ми забезпечимо мир та запросимо їх на обідній чай».
Протягом перших п'яти місяців американське командування утримувались від проведення масштабних наземних операцій. У цей період тривало перекидання військ, створення інфраструктури для їх базування та відбувалося ознайомлення з місцевою специфікою ведення бойових дій.
Якщо американські наземні війська ще застосовувалися досить обмежено, то активність авіації зростала з кожним місяцем: у лютому для бомбардування ДРВ американські літаки здійснила тільки 138 вильотів, у квітні — 3600, а в травні — вже 4000. В перші декілька місяців літаки займалися, переважно, знищенням стаціонарних цілей. Але поступово американська авіація переходить до знищення транспортних засобів, на яких перевозилася допомога в'єтконгівським партизанам. Для цього літаки невеликими групами патрулювали дороги, мости та річки в південній частині ДРВ і, помічаючи підозрілу ціль, атакували її. Якщо кількість вильотів на такі завдання в березні становила лише 2 на тиждень, то наприкінці року — 200. Північний В'єтнам спочатку не міг ефективно протистояти бомбардуванням, тому що мав слабку авіацію та протиповітряну оборону. ВПС країни мали за різними оцінками від 40 до 60 бойових літаків, із них для відбиття нальотів можна було задіяти лише 25 винищувачів J-5 (МіГ-17Ф китайського виробництва). Протиповітряна оборона складалась із декількох дивізіонів зенітної артилерії, якими прикривали важливі адміністративні центри.
У відповідь на бомбардування Північного В'єтнаму СРСР розпочинає постачання до країни зенітно-ракетних комплексів С-75. Уже 24 липня одним із таких комплексів було збито винищувач F-4C. Для протидії новій зброї американці стали застосовувати [en] — літаки, оснащені апаратурою для виявлення РЛС противника та озброєні протирадіолокаційними ракетами AGM-45 Shrike. Під «дикі ласки» перероблялися існуючі літаки, спочатку це були F-100F, пізніше F-105G та F-4G.
9-13 червня відбулася битва за Донг Хоа, яка чітко продемонструвала низьку боєздатність південнов'єтнамської армії та її неспроможність ефективно боротися з В'єтконгом. Південнов'єтнамські війська попри чисельну перевагу (2000 осіб проти 1500), наявність бронетехніки і артилерії та підтримку з боку 173-ї аеромобільної бригади Армії США, зазнали повної поразки. Вони втратили 416 осіб убитими та 233 зниклими безвісти, тоді як партизани — тільки 126 загиблих.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemswTDBkbGJsOVhhV3hzYVdGdFgwTmZWMlZ6ZEcxdmNtVnNZVzVrTG1wd1p5OHhOREJ3ZUMxSFpXNWZWMmxzYkdsaGJWOURYMWRsYzNSdGIzSmxiR0Z1WkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Враховуючи ці обставини, а також низький моральний дух солдатів Армії Південнго В'єтнаму (АПВ) і високий рівень дезертирства, генерал Вільям Вестморленд зробив висновок про ненадійність південнов'єтнамських військ і запропонував усунути їх від проведення бойових операцій, поклавши на них лише функції забезпечення й охорони. А завдання розгрому В'єтконгу він пропонував покласти на Збройні сили США. Вестморленд стверджував, що «американські війська з їх енергійністю, мобільністю та вогневою міццю зможуть успішно діяти проти НФЗПВ». Для перемоги у війні американський генерал запропонував наступний план, який складався з трьох головних фаз:
- До кінця 1965 року Збройні сили США (ЗС США) за підтримки збройних сил вільного світу обов'язково припиняють тактику поступок та переходять до активних дій.
- ЗС США та союзники розпочинають рішучі наступальні дії з метою перехоплення ініціативи, розгрому партизанських та регулярних формувань противника. Фаза закінчується, коли противник виснажений, вичерпав свої бойові можливості, вигнаний з густонаселених місць та перейшов до оборонної тактики.
- Якщо противник продовжує опір, протягом 12 — 18 місяців після завершення другої фази, повний розгром В'єтконгу у віддалених та блокованих військами регіонах країни.
Вестморленд пообіцяв, що, діючи за цим планом, він доб'ється рішучої перемоги вже до кінця 1967 року. Попри це уряд Джонсона не квапив події та не оголошував офіційно про зміну своєї в'єтнамської політики, наполягаючи на послідовному нарощенні американських зусиль у В'єтнамі. Але запропонований план згодом був ухвалений Джонсоном, що означало перехід від політики обмеженого втручання у в'єтнамську війну до широкої участі в ній. При цьому будь-яка думка про спроможність південнов'єтнамського уряду самостійно впоратися із ситуацією, яка склалася, навіть не розглядалася.
З початком відкритого втручання у в'єтнамську війну США стали активно заохочувати своїх союзників узяти участь в операції. Відправити свої війська до Південного В'єтнаму погодилися майже всі члени СЕАТО: Республіка Корея, Таїланд, Австралія, Нова Зеландія та Філіппіни. Але партнери по НАТО, навіть такі традиційні американські союзники як Велика Британія та Канада, відмовилися брати будь-яку участь у війні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN6TDFOdmRYUm9YMVpwWlhSdVlXMWZUV0Z3TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxVGIzVjBhRjlXYVdWMGJtRnRYMDFoY0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Ще з 1962 року вся території Республіки В'єтнам була поділена на тактичні зони чотирьох корпусів південнов'єтнамської армії.
- I-й корпус — займав північні провінції країни. Операції на його території проводив переважно Корпус морської піхоти США. Через це територію корпусу ще називали «країною морських піхотинців».
- II-й корпус — займав територію Центрального плоскогір'я. В 1965—1966 рр. в зоні корпусу діяла 1-ша кавалерійська дивізія, але з кінця 1966 її замінила 4-та піхотна дивізія, а 1-ша кавалерійська була перекинута на територію III-го корпусу.
- III-й корпус — займав провінції, які прилягали до столиці країни — Сайгону. В зоні корпусу вели бойові дії 1-ша та 25-та піхотні дивізії.
- IV-й корпус — займав території в дельті річки Меконг та провінції на крайньому півдні країни. В його зоні діяла 9-та піхотна дивізія.
18-24 серпня відбулося перша масштабна операція американських сил у Південному В'єтнамі — [en]. Напередодні американська розвідка дізналася про плани В'єтконгу атакувати їхню військову базу Чулай в (провінції Куангнгай). Щоб не допустити атаки, було вирішено завдати удар на випередження силами 4 батальйонів морської піхоти. В результаті операції було знищено 614 в'єтконгівців, підготовка до атаки на американську базу була зірвана. Морська піхота, у свою чергу, втратила 45 осіб убитими та 203 пораненими.
Восени Збройні сили США починають переходити до стратегії «знайти та знищити». ЇЇ суть полягала в тому, що в район можливого місцезнаходження противника посилався невеликий загін, як правило взвод або рота. Якщо він натрапляв на значні сили В'єтконга, то йому на допомогу перекидалися додаткові війська, які мали знищити противника. Паралельно з цією стратегією американські війська могли діяти і за іншою — «очистити та утримати». ЇЇ суть зводилася до того, щоб захопити район, який контролюється комуністичними силами, знищити в ньому будь-які сили противника і створити на його території власні бази та опорні пункти. Провідна роль у цих стратегіях відводилася десантно-штурмовим операціям. Морські піхотинці діяли за дещо іншою схемою, спочатку вони закріплялися в районі, підконтрольному силам В'єтконга, створюючи в ньому опорний пункт. Потім, діючи з нього, морські піхотинці поступово «очищали» прилеглі території від партизанів. Далі окремі райони з'єднувалися у суцільні території, на яких партизанський рух було придушено.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMyTDBKeWRXTmxYME55WVc1a1lXeHNKVEkzYzE5VlNDMHhSQzVxY0djdk1qSXdjSGd0UW5KMVkyVmZRM0poYm1SaGJHd2xNamR6WDFWSUxURkVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Одним із наслідків утілення стратегії «знайти та знищити» стала битва в долині Я Дранг, яка відбулася 14-18 листопада 1965 року. Вона характерна тим, що стала першим значним зіткненням американських та північнов'єтнамських військ. Під час боїв обидві сторони зазнали серйозних втрат: США — 237 убитих та 258 поранених, а ВНА — відповідно 559 і 669) Після битви обидві сторони оголосили про свою перемогу, хоча незаперечним залишається факт, що в результаті дій американських військ були зірвані плани ВНА по захопленню міст Плейку та .
До кінця 1965 року чисельність американських військ у В'єтнамі сягнула 184 300 осіб. Американські союзники по СЕАТО відправили свої контингенти загальною чисельністю 22 390 військовослужбовців, із них найчисельнішими були південнокорейський (20 620) та австралійський (1 560). Зросла також і чисельність південнов'єтнамських силових структур, яка тепер становила 642 500 осіб.
8–14 січня 1966 року в окрузі , провінція Біньзионг, була проведена перша операція дивізійного рівня — [en]; в ній були задіяні американські та австралійські війська чисельністю 8 000 осіб. Операція проводилася з метою розгромити сили В'єтконгу та знищити всю його інфраструктуру в окрузі. Крім того, «Crimp» була елементом далекосяжнішого плану — очистити від партизанів прилеглі до Сайгона провінції. Хоча до операції залучалися значні сили, успіх був досить обмежений. Із 1 000 в'єтконгівців, які перебували в окрузі на початку операції, достовірно було знищено тільки 128, ще 92 потрапили в полон. Також уціліли ключові об'єкти партизанської інфраструктури, які будуть активно використовуватися для атак на Сайгон під час Тетського наступу в 1968 році.
Під час цієї операції американські війська вперше зіштовхнулися із широкою мережею підземних тунелів, які використовувалися в'єтконгівцями. Такі тунелі служили місцем укриття, в них розташовувалися командні пункти, склади та казарми, за допомогою тунелів партизани могли непомітно зосереджувати свої сили для атак на об'єкти противника. Для знищення системи тунелів та тих, хто в них укривався, американці використовували різні засоби. Одним із найпоширеніших було створення спеціальних загонів, призначених для дій у підземних тунелях. Солдатів, які в них служили, неофіційно називали «тунельними щурами». Вперше такі загони були створені в складі 25-ї піхотної дивізії, відразу після операції «Crimp».
28 січня відбулася найбільша антипартизанська операція з початку війни — ; у ній взяли участь 1-ша кавалерійська дивізія армії США, південнокорейська [en] та південнов'єтнамські підрозділи. Ціллю операції був розгром 3-ї дивізії НФЗПВ, яка діяла, переважно, в провінції Біньдінь. В ході операції майже не було значних боїв, проте дуже часто відбувалися сутички між невеликими загонами, як взвод або рота. Також операція відзначалася масштабами авіаційної підтримки: 1352 вильоти на бомбардування, під час яких скинуто 680 т бомб та 138 т напалму. Бойові дії завершилися 6 березня, союзники оголосили про знищення в'єтконгівської дивізії та 2 389 солдат противника (із них 1/3 на рахунку армії Республіки В'єтнам). Але звіти про знищення дивізії виявилися перебільшенням, тому що вже через деякий час вона знову брала участь у боях. Під час операції траплялися випадки масових убивств мирного населення, здійснені переважно південнокорейськими військами. В період з 12 лютого до середини березня від рук солдатів Столичної дивізії загинуло 1 200 мирних жителів у 15 селищах та хуторах громади Bình An. Найбільша різня була вчинена 26 лютого, коли всього за одну годину солдати дивізії вбили 380 беззбройних людей.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZpTDBZek9GOGxNamhEYjJ4dmNtbDZaV1FsTWprdWFuQm5Mekl5TUhCNExVWXpPRjhsTWpoRGIyeHZjbWw2WldRbE1qa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Одним із засобів тактики боротьби проти НФЗПВ стало створення підрозділів самооборони із населення, лояльного до керівництва Республіки В'єтнам. Такі загони дістали назву «Громадянські нерегулярні групи оборони» (Civilian Irregular Defense Group, або CIDG). Їх створення мало на меті зменшити вплив В'єтконгу в сільській місцевості і не дати йому можливості поповняти запаси і вербувати нових прихильників. Підготовкою сил самооборони займалися «зелені берети», також американська сторона поставляла їм озброєння та спорядження. Загони самооборони повинні були самостійно витримувати атаки в'єтконгівців. Крім того, створювалися ще й «ударні групи», які мали краще озброєння і підготовку. Такі групи брали участь в антипартизанських операціях, що проводилися американськими та південнов'єтнамськими військами. З метою перекрити допомогу, яку В'єтконг отримував з півночі через «стежку Хо Ші Міна», американці почали активно створювати підрозділи CIDG в прикордонних районах. В них служили переважно представники монтаньярів — народів, які проживали в горах Південного В'єтнаму. Для ефективнішого захисту кордону і контролю над прикордонною територією створювалися спеціальні бази, де, окрім бійців CIDG, перебували американські спецпризначенці.
Такі бази часто ставали мішенями для атак партизанів та північнов'єтнамської армії. Одна із таких атак відбулася 9-10 березня на табір спецпризначенців А-Шау. Він розташовувався в однойменній долині біля кордону з Лаосом, що у провінції Тхиатхьєн-Хюе. Саме в долині А-Шау виходило одне із відгалужень «стежки Хо Ші Міна», по якій північнов'єтнамські війська проникали на територію Республіки В'єтнам, тому контроль над долиною мав стратегічно важливе значення для ВНА. На момент атаки в таборі перебували загони CIDG та невелика група «зелених беретів», загальною чисельністю 395 солдатів і офіцерів. Своєю чергою сили північнов'єтнамської армії, які штурмували базу, нараховували 2000 осіб. Через погану погоду американська авіація не змогла ефективно надавати підтримку захисникам табору, і вже зранку 10 березня бійці ВНА увірвалися в нього, становище гарнізону стало критичним. Тому американське командування вирішило евакуювати гарнізон і знищити табір. До 5 години вечора гарнізон було евакуйовано, а будівлі табору знищено, при цьому евакуація переросла в панічну втечу бійців CIDG. Захоплення табору дозволило ВНА встановити контроль над долиною А-Шау і використовувати її як плацдарм для атак на південнов'єтнамські міста, особливо Хьє та Фу Бі.
Поразка в А-Шау стала тільки початком серії невдач, які спіткали американську армію у Південному В'єтнамі навесні 1966 року.
11 квітня рота 1-ї піхотної дивізії чисельністю 134 осіб потрапила в засідку, влаштовану батальйоном В'єтконгу. Під час бою, який тривав до ранку наступного дня, рота втратила 38 убитими та 71 пораненими, що становило 80 % її чисельності. Цей випадок продемонстрував недоліки стратегії «знайти та знищити»: підрозділи, які посилалися на пошук в'єтконгівців, нерідко потрапляли в засідки, влаштовані переважаючими силами противника. При цьому підкріплення могло підійти вже після того, як партизани покинули поле бою.
Одним із прикладів того, як в'єтконгівці могли уникати бою з переважаючими силами противника, може служити операція Birmingham, яка проводилася 24 квітня — 17 травня в провінції Тейнінь силами американської 1-ї піхотної дивізії та 5-ї дивізії АРВ. ЇЇ завданням був розгром 9-ї дивізії В'єтконгу, але партизани змогли уникнути масштабних зіткнень і успішно відступити на територію Лаосу. А єдиним успіхом союзників стало захоплення 500 тонн спорядження та припасів, залишених дивізією під час відступу. Подібним чином завершувалась більша частина операцій проти В'єтконгу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRrTDBSdmJtZGZTR0VsTWtOZlZtbGxkRzVoYlY5UGNHVnlZWFJwYjI1ZlNHRnpkR2x1WjNNdWFuQm5Mekl5TUhCNExVUnZibWRmU0dFbE1rTmZWbWxsZEc1aGJWOVBjR1Z5WVhScGIyNWZTR0Z6ZEdsdVozTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Наприкінці червня — на початку липня дивізія 324Б В'єтнамської народної армії, діючи невеликими групами, проникла через демілітаризовану зону на територію Південного В'єтнаму. Чисельність дивізії оцінювалася в межах 8-10 тисяч; перед нею було поставлено завдання встановити контроль над провінцією Куангчі. У відповідь генерал Вестморленд наказав 3-й дивізії морської піхоти знищити північнов'єтнамські війська, які проникали через кордон. Операція розпочалася 15 липня і дістала назву [en]. У ній узяли участь 5 батальйонів із 3-ї дивізії МП, загальною чисельністю 8000 осіб. Крім того, в боях узяли участь підрозділи 1-ї дивізії АРВ чисельністю 3000. Операція відрізнялася великою кількістю розрізнених, але запеклих боїв на покритій джунглями місцевості. Командуючий американськими військами під час операції генерал [en] так схарактеризував її хід: «Ми зустріли добре оснащених, прекрасно підготовлених і войовничих до фанатизму солдатів противника. Вони атакували нас великими масами і гинули сотнями». До початку серпня морській піхоті вдалося розсіяти або відкинути на північ основні сили дивізії 324Б. Але на південь від ДМЗ ще залишалися чималі сили ВНА, тому відразу після закінчення операції Hastings 3 серпня, у той же день, розпочалася нова операція — Prairie. Її метою було знищити залишки північнов'єтнамських військ і не допустити проникнення нових. Ключовим моментом операції стали запеклі бої за гору [en] та прилеглі до неї пагорби, які американці змогли взяти тільки ціною великих втрат. Бої завершилися 27 жовтня, за час проведення операцій Hastings та Prairie було знищено 2179 солдатів північнов'єтнамської армії. Американські війська також зазнали відчутні втрати — 326 морпіхів загинуло, ще майже 1500 дістали поранення. У результаті цих операцій морській піхоті вдалося розгромити північнов'єтнамські війська, які проникли через ДМЗ, і не допустити захоплення провінції Куангчі.
Південний В'єтнам мав специфічний мусонний клімат із чітко вираженим вологим і сухим сезоном. Останній припадав на початок осені — кінець зими, і саме в цей час американці проводили найбільшу кількість операцій проти В'єтконгу. В сухому сезоні 1966/67 рр. було проведено декілька масштабних та ряд локальних антипартизанських операцій. Першою великою операцією стала Attleboro, яка проводилася з 14 вересня по 24 листопада 1966 року в провінції Тейнінь з метою порушити лінії постачання партизанів у зоні III корпусу. Чисельність американських військ становила 16000 осіб, їм протистояли 9-та дивізія НФЗПВ та полк північнов'єтнамської армії. В результаті операції системі постачання В'єтконгу було завдано значної шкоди, американці захопили великі трофеї, крім того було вбито 1106 партизан і ще 44 захоплено в полон. Досвід, отриманий американцями під час цих боїв, був використаний для підготовки ще масштабнішої операції — Junction City.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk13TDA5d1pYSmhkR2x2Ymw5RFpXUmhjbDlHWVd4c2MxOXRZWEF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFU5d1pYSmhkR2x2Ymw5RFpXUmhjbDlHWVd4c2MxOXRZWEF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
На відстані 40 км на північ від Сайгону був розташований [en] — район особливої активності в'єтконгівських партизан. Цьому сприяла потужна інфраструктура із підземних тунелів, які були побудовані в три рівні та мали загальну довжину до 250 км. З метою розгромити партизанські сили в «трикутнику» та знищити всю їхню інфраструктуру американське командування вирішило провести операцію [en]. Це була наймасштабніша наземна операція американських військ у В'єтнамській війні. Всього в ній узяли участь 30000 американських і південнов'єтнамських військовослужбовців. Операція розпочалась 8 січня 1967 року, але основні сили В'єтконга відразу покинули район проведення операції, тому розмах боїв був незначним. Союзники зайнялися знищенням, у першу чергу, партизанської інфраструктури та ліквідацією селищ, які підозрювалися у співпраці з повстанцями. В спеціальні табори було депортовано понад 6000 селян (2/3 з яких діти), а селища, в яких вони проживали — знищено. Американським військам вдалося виявити та знищити 100 бункерів, 25 тунелів та 500 інших підземних об'єктів, які використовувалися партизанами. Операція завершилася 26 січня, втрати союзників були невеликі — загинуло 72 американці та 11 солдатів АРВ. Але успіхи теж були невеликі — основні сили В'єтконга успішно покинули «трикутник» і повернулися назад відразу після закінчення операції. Вціліла і більша частина підземної інфраструктури партизан, яка в січні наступного року була використана для масштабного наступу на Сайгон.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV4TDBwMWJtTjBhVzl1UTJsMGVURTVOamRUZFhCd2JIbEVjbTl3TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxS2RXNWpkR2x2YmtOcGRIa3hPVFkzVTNWd2NHeDVSSEp2Y0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
За даними американської розвідки, в провінції Тейнінь розташовувався штаб партизанського руху в Південному В'єтнамі, водночас у провінції діяла 9-та дивізія НФЗПВ та підрозділи північнов'єтнамської армії. Враховуючи ці фактори, було ухвалено провести в цій провінції масштабну військову операцію. Вона дістала назву «Джанкшен-сіті», на честь однойменного міста в штаті Канзас. До участі в операції були залучені значні американські сили: 30000 осіб, 240 вертольотів та понад 700 одиниць бронетехніки, що робило Junction City однією з найбільших операцій в'єтнамської війни. Вона розпочалася 22 лютого, американські війська використали тактику «молот і ковадло»: 1-ша і 25-та (окрім 2-ї бригади) піхотні дивізії зайняли позиції на півночі провінції, а 173-тя повітряно-десантна бригада висадилася на заході, утворюючи таким чином «ковадло». Ця фаза операції пройшла успішно і вже 23 лютого в наступ перейшли 11-й бронекавалерійський полк та 2-га бригада 25-ї піхотної дивізії. Цим силам відводилася роль «молота»: вони повинні були витіснити партизан на позиції, зайняті американцями під час першої фази операції, а потім спільними зусиллями розгромити противника.
Спочатку В'єтконг уникав значних боїв, але вже 28 лютого батальйон партизан біля селища Prek Klok атакував піхотний батальйон 1-ї дивізії, американці успішно відбили напад. Пізніше відбулася ще низка запеклих боїв між противниками, найбільший із них — [en] 21 березня. Всі бої закінчилися впевненою перемогою американських військ і великими втратами для в'єтконгівців; успіхам американців значною мірою сприяла ефективна авіаційна та артилерійська підтримка. Всього за період операції американська артилерія випустила 366 000 снарядів, а авіація скинула 3 235 тонн бомб. Junction City тривала 82 дні, закінчившись 14 травня, ставши однією з найтриваліших наземних операцій, проведених американськими військами. Хоча в'єтконгівський штаб так і не вдалося виявити, тим не менш, американське командування було задоволене результатами операції. Під час неї загинуло 2 700 партизан, американці захопили 600 тонн стрілецької зброї, 500 тисяч сторінок в'єтконгівської документації та багато інших трофеїв. Американські війська, у свою чергу, втратили 282 осіб загиблими та 1 100 пораненими.
Проводячи цілу серію наступальних операцій в сухому сезоні 1966/1967 рр., американське командування планувало добитися перелому у війні на свою користь. Але попри значні сили, які були залучені для наступальних дій та ряд локальних успіхів, переломити хід війни не вдалося. Її затягування, загибель американських солдат та великі фінансові витрати, почали спричиняти серйозне незадоволення серед американського населення та політиків. Все частіше звучали вимоги вивести американські війська із В'єтнаму, саме в 1967 році починається масовий антивоєнний рух у Сполучених Штатах. Його учасники проводили акції протесту, різноманітні антивоєнні заходи, їх підтримували ряд ЗМІ та політиків від Республіканської партії.
Затяжна війна негативно відображалася і на особовому складі Збройних сил США. Так, тривалість відрядження у В'єтнам становила в середньому один рік, при цьому новобранці проходили прискорену підготовку, якість якої потребувала покращення. На території В'єтнаму не існувало безпечних тилових місць, як це було у часи Другої світової війни та Кореї. Тому особовий склад, перебуваючи у стані постійного стресу, часто зловживав наркотиками та алкоголем.
З початком сезону дощів інтенсивність та розмах антипартизанських операцій істотно знизились, зате різко активізувалися в'єтконгівці та північнов'єтнамська армія. У квітні підрозділи ВНА, які проникли в Південний В'єтнам через камбоджійський кордон, почали будувати укріплення на висотах біля американської бази [en], що в провінції Куангчі (провінція). Коли це стало відомо американцям, вони вирішили завдати удар силами двох батальйонів морської піхоти. Американські атаки розпочалися 24 квітня і відразу наштовхнулися на запеклий опір 6 північнов'єтнамських батальйонів. Тільки після двох тижнів кровопролитних боїв, втративши 550 убитими і пораненими, морські піхотинці змогли захопити пагорби.
Долина [en] мала стратегічно важливе значення для американського командування, але її майже повністю контролювали сили 2-ї дивізії ВНА. Для того щоб встановити контроль над долиною, 21 квітня морська піхота розпочала операцію [en]. В результаті запеклих боїв, які тривали понад 3 тижні, обидві сторони зазнали великих втрат. Американцям вдалося розбити 21-й полк північнов'єтнамської армії й закріпитися в долині. Але її північна частина все ще контролювалася значними силами ВНА. Тому вже 26 травня, після отримання підкріплень, [en]. За два тижні морським піхотинцям та [en], які теж були залучені до операції, вдалося захопити долину і завдати противникові серйозної поразки. Через великі втрати 2-га північнов'єтнамська дивізія протягом кількох подальших місяців не брала участі в бойових діях. Американцям успіх коштував 220 загиблих та понад 700 поранених.
На початку липня 90-й полк дивізії 324Б зробив чергову спробу проникнути через демілітаризовану зону на територію Куангчі — найпівнічнішої провінції Республіки В'єтнам. Щоб не допустити прориву північнов'єтнамських військ, 2 липня морська піхота розпочала операцію [en]. В результаті успішних дій американських військ 90-й полк поніс великі втрати і був відкинутий назад на територію Північного В'єтнаму. Крім того, морські піхотинці змогли виявити та знищити ряд об'єктів, які були таємно споруджені солдатами ВНА в прикордонній зоні, серед них 164 підземних укриття та 15 артилерійських позицій. Але спроби північнов'єтнамських військ прорватися через кордон продовжувалися, переважно це робили підрозділи дивізії 324Б. Щоб припинити ці спроби, 16 липня американці розпочали нову операцію — [en], до неї було залучено 5 батальйонів морської піхоти. Найзапекліші бої точилися 28-30 липня та 4-13 вересня, коли через кордон намагалися прорватися значні сили північнов'єтнамської армії. Апогеєм стали бої 10 вересня, коли батальйон 3/26 морської піхоти був атакований 812-м полком ВНА. Попри чисельну перевагу противника, морським піхотинцям при підтримці артилерії вдалося відбити атаку. Всього за період операції, яка тривала до 31 жовтня, американські війська знищили 1117 північнов'єтнамських солдат, які намагалися проникнути через кордон. Але американці теж понесли відчутні втрати — 340 убитих та 1461 поранений.
В середині керівництво ДРВ почало розробляти плани повномасштабного наступу в Південному В'єтнамі. До нього мали бути залучені як в'єтконгівські партизани, так і підрозділи північнов'єтнамської армії, що діяли на території Республіки В'єтнам. Успішний наступ, на думку північнов'єтнамського керівництва, мав призвести до народного повстання і повалення режиму . Що у свою чергу, стало би передумовою перемоги у війні і об'єднання двох частин В'єтнаму. Головні удари планувалося завдати в густонаселених районах країни, у першу чергу потрібно було захопити Сайгон і Хюе. А для того щоб відволікти увагу противника і змусити його перекинути якомога більше військ в другорядні райони, В'єтконг та ВНА здійснили ряд відволікаючих маневрів.
Першим таким маневром стала [en], що в провінції Куангчі. Вона розпочалася у вересні з потужного мінометного та артилерійського обстрілу. Тільки 25 вересня по базі було випущено 1200 артилерійських снарядів та мінометних мін. Хоча північнов'єтнамські війська не штурмували базу, але облога та постійні обстріли виснажували її захисників і змушували американське командування тримати в готовності немалі сили, якщо штурм все ж таки розпочнеться.
29 жовтня 273-тя дивізія ВНА атакувала підрозділи CIDG, які охороняли кордон із Камбоджею в провінції Біньфиок. Їм на допомогу прийшли американські та південнов'єтнамські війська, бої на кордоні тривали аж до початку грудня, поки 273-тя дивізія не відступила. Північнов'єтнамським військам вдалося відволікти значні сили противника, але доволі високою ціною — понад 1000 загиблих.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5oTHpoMGFGOUpibVpoYm5SeWVWOVNaM1F1WDJSbGMyTmxibVJwYm1kZlNHbHNiRjgzTkRKZlpIVnlhVzVuWDA5d1pYSmhkR2x2Ymw5TllXTkJjblJvZFhKZk1UazJOeTB4TVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndE9IUm9YMGx1Wm1GdWRISjVYMUpuZEM1ZlpHVnpZMlZ1WkdsdVoxOUlhV3hzWHpjME1sOWtkWEpwYm1kZlQzQmxjbUYwYVc5dVgwMWhZMEZ5ZEdoMWNsOHhPVFkzTFRFeExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Наприкінці жовтня частини північнов'єтнамської армії (переважно 1-ша дивізія) з території Лаосу вторглися в провінцію Контум. Перед ними стояло завдання захопити територію навколо селища , через яку проходив один із маршрутів «стежки Хо Ші Міна» та змусити американців перекинути якомога більше військ у Центральну височину., Але американська розвідка змогла розкрити ці наміри, і союзники вирішили завдати удар на випередження. Загальна чисельність американських та південнов'єтнамських військ, які були залучені до проведення операції, становила 16000 осіб. Їм протистояли 4 полки ВНА, загальною чисельністю 6000 бійців. Головні бої розгорнулися за пагорби, які оточували Дакто, значна частина цих висот була напередодні битви зайнята північнов'єтнамськими військами і американцям довелося їх штурмувати.
У січні 1968, попри початок свята Тет ((Нового року за місячним календарем)), який має дуже велике значення для жителів країн Південно-Східної Азії, В'єтконг при підтримці в'єтнамської народної армії раптово розпочав широкомасштабний наступ на більш ніж 100 міст В'єтнаму, в тому числі здійснили зухвалі атаки на штаб-квартиру генерала Вестморленда та посольство США в Сайгоні.
Попри попередню розгубленість, американські та південнов'єтнамські підрозділи швидко змогли організуватися для проведення контратак. У колишній столиці В'єтнамської імперії Хюе повстанці захопили імператорську фортецю та більшу частину міста. Розпочалась битва за Хюе, в результаті запеклих боїв близько 80 % міста було зруйновано. Під час протистояння загинуло чимало місцевих мирних мешканців, в тому числі, в так званій бійні в Хюе від рук комуністів загинуло щонайменше 6000 південнов'єтнамських жителів.
Тетський наступ став початком кінця політичної кар'єри Ліндона Джонсона, чий рейтинг стрімко знизився з 48 до 36 %.
Поразка збройних сил Південного В'єтнаму та США стала зворотнім пунктом в історії втручання американців у В'єтнамську війну та створила великий вплив на громадську думку серед американців. Дехто порівнював це за своїми масштабами із розгромом під Перл-Гарбором.
Невдовзі Вестморленд стає начальником штабу армії США, але його прохання щодо збільшення військового контингенту на 200 000 осіб урешті-решт призвело до його відставки та призначення на цю посаду генерала Крейтона Абрамса.
10 травня 1968, попри наявні протиріччя, розпочалися мирні переговори між США і Демократичною Республікою В'єтнам, які тривали безрезультатно 5 місяців, доки Джонсон не віддав наказ припинити бомбардування Північного В'єтнаму.
...ескалація війни у В'єтнамі, розпочата Джонсоном, розколола країну на два непримиримих табори ..., коштувала життя щонайменше 30 000 американцям, доки він не пішов з посади Президента, і вщент зруйнувало його президентський імідж.
З приходом до влади Президента Ніксона розпочали впроваджувати в життя так звану Доктрину Ніксона — поступове виведення американських військ із В'єтнаму в той час як військові операції поступово скорочувалися, обмежуючись лише проведенням незначних за масштабом бойових дій, переважно спрямованих на порушення шляхів забезпечення комуністів та передачу усієї території країни під повний контроль південнов'єтнамських військ. Цей процес також отримав ім'я «В'єтнамізація». Звернувшись за допомогою до урядів Радянського Союзу та Китайської Народної Республіки, Ніксон також продовжив ведення переговорів, паралельно створив умови для ведення переговорів між супердержавами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDBodlEwMVVMbkJ1Wnk4eU1EQndlQzFJYjBOTlZDNXdibWM9LnBuZw==.png)
Починаючи з 1969 року, американські війська поступово залишали свої місця дислокації у прикордонних регіонах та переміщувалися у прибережну смугу. Як наслідок, кількість втрат у 1970 році була майже в 2 разі нижче, ніж у попередньому році.
10-го травня 1969 року почалася битва за пагорб «Гамбургер», що спричинила згодом резонанс у суспільстві.
«Операція Меню», секретні бомбардування Камбоджі та Лаосу
Попри бажання правительського принца Камбоджі Нородома Сіанука, який оголосив у 1955 році своє рішення про невтручання країни у В'єтнамську війну, намагаючись не допустити втягування Камбоджі у регіональний конфлікт, комуністи, користуючись з цього, міцно облаштувалися на землі Камбоджі, перетворивши її на свою передову базу для проведення військових операцій у сусідній країні.
Проте, під тиском з боку Вашингтону, принц був вимушений відмовитися від свого рішення у 1969 й розпочав переслідування комуністів. Користуючись з цього, президент Ніксон розпочав таємну кампанію бомбардувань, під назвою «Операція Меню». Метою ставилося знищення партизанських баз, таборів та шляхів просування повстанців повздовж камбоджійсько-в'єтнамського кордону. Військове втручання США у внутрішні справи було грубим порушенням міжнародного права, попри те, що офіційно уряд Сполучених Штатів запевняв «про повагу до суверенітету, нейтралітету та територіальної цілісності Королівства Камбоджа».
Однак, у 1970 Сіанук був змінений на посту керівника країни проамериканськи налаштованим прем'єр-міністром Лон Нол. Кордони країни були закриті й збройні сили США разом з південнов'єтнамськими військовими розпочали проведення широкомасштабних операцій проти партизанів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelk0TDFacFpYUmpiMjVuYzNWemNHVmpkQzVxY0djdk1UZ3djSGd0Vm1sbGRHTnZibWR6ZFhOd1pXTjBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDBOb1pXTnJhVzVuWDJodmRYTmxYMlIxY21sdVoxOXdZWFJ5YjJ3dWFuQm5MekU0TUhCNExVTm9aV05yYVc1blgyaHZkWE5sWDJSMWNtbHVaMTl3WVhSeWIyd3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Але невдовзі новини про втручання американських військових викликали нову хвилю протестів серед американської спільноти. Під час масової демонстрації в Огайо 4 студентів з університету Кента було вбито солдатами Національної гвардії, що викликало небувалу хвилю протесту у Штатах. Разом з цим, реакція адміністрації Ніксона залишалася абсолютно індиферентною, чим провокувала на акції ще більшого розмаху.
У 1971 році до газети «Нью-Йорк Таймс» потрапила цілком таємна інформація про протизаконні операції американських збройних сил у Південно-Східній Азії, які під час розслідування Верховний Суд США визнав достовірними.
У лютому 1971 року південнов'єтнамські військові розпочали широкомасштабну з метою виведення з ладу шляхів комунікацій партизанських загонів південнов'єтнамського В'єтконгу через Лаос із Північним В'єтнамом, або так звану «стежку Хо Ші Міна».
Операція закінчилася повним фіаско. Ледве зустрівши опір з боку декількох північнов'єтнамських дивізій, південнов'єтнамські вояки в повному безладі негайно повернули назад; танки та іншу бронетехніку кидали просто вздовж шляхів, усіяних трупами військовиків, в'єтнамські солдати в паніці утікали та в буквальному сенсі слова чіплялися за американські вертольоти з надією втекти з поля бою та зберегти власне життя. Американці були вимушені розстрілювати усю кинуту техніку, намагаючись не допустити її потрапляння в руки противника. Половина військових армії Південного В'єтнаму була або вбита, або потрапила в полон до партизан. В'єтнамізація закінчилася ганебним провалом. Як пізніше писав Карноу,
![]() | «помилки були просто монументальні... Південнов'єтнамські вищі військові лідери, яких 10, а то й 15 років навчали американці, які закінчували американські військові коледжі та навчальні центри, але ж нічого не засвоїли...» Оригінальний текст (англ.) "the blunders were monumental... The (South Vietnamese) government's top officers had been tutored by the Americans for ten or fifteen years, many at training schools in the United States, yet they had learned little." | ![]() |
З 1971 року Австралія та Нова Зеландія вивели свої війська з В'єтнаму. Американські військові продовжували поступово скорочували свою присутність. Але на загальному фоні зростальної політичної кризи в країні, масових антивоєнних демонстрацій протесту у військах, дислокованих у В'єтнамі, військова дисципліна падала на очах, поширювалися акції непокори серед військовослужбовців. Збройні сили захлинула хвиля злочинів, наркотики вживалися відкрито, солдати відмовлялися виконувати накази офіцерів та сержантського складу й навіть убивали тих командирів, яким не довіряли. За деякими американськими джерелами, щонайменше 230 офіцерів було вбито за таких обставин, здебільшого методом підривання ручними гранатами, та доля 1 400 командирів, що загинули, залишається під сумнівом.
30 березня 1972 року північнов'єтнамська армія розпочала повномасштабне вторгнення у Південний В'єтнам за участю чотирнадцяти дивізій.) Загальна чисельність армії ДРВ та сил В'єтконга, які брали участь у наступі, становила 200 тисяч осіб. Операція дістала назву «Нгуєн Хюе», в західних джерелах вона знана як «Великодній наступ». Удари було завдано в трьох напрямках: у північній, центральній та південній частинах Республіки В'єтнам. Південнов'єтнамська армія змогла зупинити наступ в південній і центральній частині країни, але на півночі підрозділи ВНА наступали успішніше і змогли взяти місто Куангчі, який був центром однойменної провінції. «Великодній наступ» завершився 14 вересня, в результаті нього армія ДРВ взяла під контроль низку територій у північних провінціях Республіки В'єтнам, які становили 10 % від загальної площі країни. Хоча більшість цілей операції не була досягнута, ДРВ оголосила про перемогу, в той час південнов'єтнамське керівництво стверджувало про свою перемогу.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU0TDA5bVpXNXphWFpoWDNCaGMyTjFZUzVxY0djdk1qSXdjSGd0VDJabGJuTnBkbUZmY0dGelkzVmhMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
На хід операції значний вплив мала допомога Південному В'єтнаму з боку США. Американська авіація завдавала авіабомбових ударів по північнов'єтнамських військах, американські радники допомагали в плануванні операцій, водночас США збільшили постачання зброї та фінансову допомогу своєму союзнику. Згодом американці пішли далі і 8 травня почали мінування північнов'єтнамських портів, що викликало значні перебої у поставці товарів до ДРВ. 9 травня розпочалася операція [en], в ході якої американські ВПС та палубна авіація 7-го флоту проводили регулярні бомбардування Північного В'єтнаму.
«Великодній наступ» коштував обом сторонам великих втрат. Армія Північного В'єтнаму та В'єтконг втратили близько 100 тисяч осіб убитими, пораненими і полоненими та майже всі танки, які брали участь в операції. Втрати південнов'єтнамської армії за американськими даними склали 10 000 убитими, 33 000 пораненими та 3500 зниклими безвісти. Тоді як ДРВ заявила, що Південний В'єтнам втратив тільки убитими та пораненими 213 307 військовослужбовців, ще 13 000 було взято в полон. Точні втрати американських військ за період операції невідомі, але за весь 1972 рік у В'єтнамі загинуло 300 американських військовослужбовців, більшість із яких, звісно, під час операції «Нгуєн Хюе». Великі жертви були і серед мирного населення Республіки В'єтнам: 25 тисяч загиблих та майже 1 мільйон біженців. Невдача північнов'єтнамського наступу та проведення американцями операції «Linebacker» допомогли уникнути розгрому Південного В'єтнаму ще в 1972 році.
Останній солдат армії США залишив територію В'єтнаму у серпні 1972 року[]. За іншою інформацією, американські вояки все ще продовжували гинути на території Південного В'єтнаму у жовтні 1972 року.
27 січня 1973 було підписано Паризьку мирну угоду, за якою американські війська покидали В'єтнам (до цього часу всі сухопутні бойові частини вже були виведені, і в країні залишалося 24 тис. американців). Виконуючи підписану угоду, 29 березня того ж року США завершили виведення своїх військ з Південного В'єтнаму.
Акції протесту проти американського втручання у війну
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF6TDFacFpYUnVZVzFrWlcwdWFuQm5MekUyTUhCNExWWnBaWFJ1WVcxa1pXMHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV6TDFacFpYUnVZVzFmVjJGeVgzQnliM1JsYzNSbGNuTXVhbkJuTHpFMk1IQjRMVlpwWlhSdVlXMWZWMkZ5WDNCeWIzUmxjM1JsY25NdWFuQm4uanBn.jpg)
Адміністрація Джонсона використовувала політику мінімальної відвертості при освітленні подій у В'єтнамській війні у засобах масової інформації. Офіцери по зв'язкам з громадськістю з відома своїх начальників всіляко приховували негативні факти про війну, а підкреслювали лише дані про досягнення прогресу у боротьбі з В'єтконгом. З часом таке дозування інформації зруйнувало довіру американців до офіційної влади, які бачили тисячі поранених та покалічених ветеранів у себе вдома. Врешті-решт це призвело до того, що у жовтні 1967 біля Пентагону пройшли перші мітинги протесту проти В'єтнамської війни. Поліція провела розгін демонстрації, під час якої серед тисяч протестуючих 680 було заарештовано.
Тим часом, антивоєнний рух зростав. Всупереч зверненню Ніксона до більшості, яка зберігала мовчання, підтримати війну, американці висловлювалися категорично проти.
Масове вбивство в Сонгмі, яке влаштували військовослужбовці армії США, під час якого було зґвалтовано та вбито цивільних, спровокувало лють серед противників участі американців у веденні війни.
Втручання СРСР
Радянський Союз брав участь у цій війні на боці Північного В'єтнаму шляхом постачання ДРВ великої кількості військової техніки широкого спектру. В першу чергу, — це літаки винищувальної авіації МіГ-21 та зенітно-ракетні комплекси ППО. Для навчання та опанування техніки у В'єтнам надсилали велику кількість радянських військових радників і інструкторів. Часом радянським офіцерам-інструкторам доводилося самим ставати за пульти керування ракетних комплексів ППО і збивати ними літаки ВПС США.
Участь радянських військовиків у цій війні вважалася в СРСР державною таємницею і досі лишається в Росії засекреченою.
Тим часом, це не було секретом для радянських людей, в СРСР ходили жарти про в'єтнамського льотчика Лі — сі — цина та подібні.
Участь Китаю
Наслідки війни
Людські втрати
Республіка В'єтнам та її союзники
Республіка В'єтнам — точні втрати Армії Республіки В'єтнам невідомі, тому що ряд документів, де вони фіксувалися, були втрачені після поразки країни у війні. Крім того, в період найбільших втрат південнов'єтнамської армії навесні 1975 року донесення про втрати часто взагалі не складалися. Більшість дослідників оцінюють втрати південнов'єтнамської армії від 171 331 до 220 357 загиблих під час війни, в той же час американський дослідник Р. Руммель вважає що загинуло від 219 000 до 313 000 південнов'єтнамських військових. Відомо, що 16 000 із них померли під час перебування в полоні. Крім цього, до числа військових втрат не входять 17 000 південнов'єтнамських ополченців, які загинули в боях з комуністичними силами. Втрати мирного населення Республіки В'єтнам теж достеменно невідомі, вони оцінюються в діапазоні 195 000 — 430 000 загиблих. При цьому в пікові роки війни 1/3 втрат серед мирного населення були результатом дій підрозділів В'єтконгу. Близько 50 000 мирних жителів загинуло через дії південнов'єтнамської влади та її силових підрозділів, із них 36 000 були страчені з різних причин. Таким чином, людські втрати Республіки В'єтнам, крім тих хто воював у лавах В'єтконгу, становлять від 366 000 до 743 000 загиблих.
США — під час війни загинуло 58 286 американських військових та ще 153 303 дістали поранення, в ці цифри входять втрати з усіх причин, зокрема й небойових. У полон потрапило за різними даними від 725 до 837 американців, з яких від 65 до 116 померли в ньому. Станом на 2 червня 2013 року, ще 1 645 осіб вважаються зниклими безвісти, після війни таких було 2 646.
Республіка Корея — 5 099 військовослужбовців загинули, 11 232 дістали поранення, 4 зникли безвісти.
Австралія — бойові втрати становлять 426 військовослужбовців, небойові — 74, ще 3 129 було поранено, а 6 зникли безвісти.
Таїланд — 351 військовий загинув, 1 358 дістали поранення.
Нова Зеландія — 37 військовослужбовців загинуло та 187 дістали поранення.
Філіппіни — 9 осіб загинули (Філіппіни відправляли у В'єтнам лише цивільний персонал та небойові військові частини).
Демократична Республіка В'єтнам та її союзники
Демократична Республіка В'єтнам та В'єтконг — протягом 20 років після закінчення війни в'єтнамська влада не публікувала жодних офіційних даних щодо втрат під час війни. Тому дані про втрати комуністичних сил оцінювалися досить приблизно і на основі документів американської сторони. Так Міністерство оборони США на основі підрахунку тіл убитих, оцінювала втрати пінічнов'єтнамської армії та В'єтконга в 960 765 убитих з 1965 по 1974 рр., але це число фахівці вважали завищеним, тому що в нього нерідко входили втрати цивільного населення від дій американських та південнов'єтнамських військ. Щойно в 1995 році в'єтнамське керівництво оголосило офіційні дані щодо людських жертв країни під час війни; згідно з ними, армія ДРВ та В'єтконг з 1955 по 1975 рр. втратили загиблими та зниклими безвісти 1 100 000 осіб. Жертви серед мирного населення Північного В'єтнаму оцінюються в 50–65 тисяч загиблих в результаті бомбардувань американської авіації.
Китай — за роки війни загинуло близько 1 000 китайських громадян, як військовослужбовців так і цивільних осіб.
СРСР — за період війни загинуло через різні причини та вмерло від хвороб 16 радянських військовослужбовців.
КНДР — втрати невідомі, хоча у В'єтнамі існують поховання північнокорейських військовиків, які загинули у в'єтнамський війні. Участь країни у цій війні не була масштабною, відомо про одну винищувальну ескадрилью та нечисленні підрозділи ППО, які брали участь у бойових діях.
Інші країни
Камбоджа — паралельно з війною у В'єтнамі в країні йшла громадянська війна, тому неможливо точно розділити жертви, які були спричинені через війну у В'єтнамі і які стали наслідком громадянської війни. Але відомо, що в результаті американських бомбардувань загинуло 40 000 камбоджійців, як членів антиурядових воєнізованих формувань так і мирних жителів. Всього в результаті громадянської війни загинуло від 200 000 до 300 000 осіб.
Лаос — ситуація в країні нагадувала камбоджійську, паралельно з війною у В'єтнамі в Лаосі йшла громадянська війна, тому жертви лаосців в результаті в'єтнамської війни визначити важко і дослідники долучають їх до жертв від громадянської війни. У свою чергу, загальна кількість жертв громадянської війни оцінюється в 20 000 — 60 000 загиблих.
Додаткові факти
- Середній вік військовослужбовців американських Збройних сил, що брали участь у бойових діях — 22 роки. Для порівняння: у Другій світовій війні він становив 26 років. Середній вік американських військовослужбовців, які загинули у В'єтнамі, становив 22,8 роки, при цьому 64 % з них були молодші 21 року. Серед загиблих найбільшу регіональну групу становили вихідці зі штату Каліфорнія.
- У Республіці В'єтнам станом на початок 1975 року було 83 тис. осіб з ампутаціями, 30 тис. сліпих, 10 тис. глухих унаслідок війни.
- Війна відрізнялася надзвичайно високою інтенсивністю використання гелікоптерів: так, тільки транспортні CH-47 Chinook виконали 2,6 млн вильотів, під час яких перевезли 8,5 млн осіб і 4,5 млн т. вантажів.
- Під час бойових дій Армія США втрачала 1 гелікоптер на 18 000 бойових вильотів, що є унікальним показником для авіації, яка бере участь в інтенсивних бойових діях.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Війна у В'єтнамі |
- Taylor Owen, Ben Kiernan. Bombs Over Cambodia [ 17 березня 2007 у Wayback Machine.]
Джерела та література
- Гордиенко А. Н. Войны второй половины XX века. Мн.,: «Современная литература», 1999.
- Дэвидсон Ф. Б. Война во Вьетнаме. М.:Изографус, Эксмо, 2002. (оригінал [ 26 липня 2012 у Wayback Machine.])
- Россия (СССР) в войнах второй половины XX века — М.: Триада-фарм, 2002. (Война во Вьетнаме (1961—1974 гг.) [ 14 червня 2011 у Wayback Machine.])
- Andrade D. Trial By Fire: The 1972 Easter Offensive, America's Last Vietnam Battle. New York: Hippocrene Books, 1995.
- Encyclopedia of the Vietnam War. A Political, Social, and Military History. [Ed. by S. Tucker]. ABC-Clio, 1998.
- Hastings M. Vietnam: An Epic Tragedy, 1945—1975. Harper Collins, 2018.
- Karnow S. Vietnam: A History.2nd ed. New York, NY: Penguin Books, 1997.
- Krepinevich A. Jr. The Army and Vietnam.The Johns Hopkins University Press, 1988.
- Leepson M., Hannaford H. Webster's New World Dictionary of the Vietnam War. New York: Simon & Schuster, 1999.
- Lewy G. America in Vietnam. Oxford University Press, 1980.
- Lind M. Vietnam: The Necessary War. Free Press, 2002.
- Rogers B.W. Cedar Falls — Junction City: A Turning Point. Vietnam Studies. United States Army Center of Military History, 1989.
- Rummel R.J. Death by Government, Transaction Publishers, 1997.
- Sorley L. A Better War. Harvest Books, 2007.
- Stanton S.L. The Rise and Fall of an American Army. Novato, CA: Presidio Press, 1985.
- Starry D.A. Mounted Combat In Vietnam.Vietnam Studies. Department of the Army, 1978.
- Summers H. On Strategy: A Critical Analysis of the Vietnam War. Presidio Press, 1995.
- Telfer G.I. U.S. Marines in Vietnam: Fighting the North Vietnamese 1967. History and Museums Division, Headquarters, U.S. Marine Corps, 1984.
- Young M. Vietnam Wars 1945—1990. — Harper Perennial, 1991.
- Bách khoa tri thức quốc phòng toàn dân. NXB Chính trị quốc gia. Hà Nội.2003.
Примітки
- Vietnam War > Troops Strength. Historycentral.com. Архів оригіналу за 23 червня 2013. Процитовано 17 жовтня 2009.
- Larsen, Stanley Robert; Collins, James Lawton, Jr. (1975), «CHAPTER VI, The Republic of Korea», Allied Participation in Vietnam, Department of the Army (published 1985), Library of Congress Catalog Card Number 74-28217
- Vietnam War 1962-72, Army History Unit, Australian Army, http://www.defence.gov.au/army/ahu/HISTORY/vietnam_war.htm [ 5 вересня 2006 у Wayback Machine.], retrieved 5 October 2008
- Aaron Ulrich (Editor); Edward FeuerHerd (Producer & Director). (2005 & 2006) (Box set, Color, Dolby, DVD-Video, Full Screen, NTSC). Heart of Darkness: The Vietnam War Chronicles 1945—1975. [Documentary]. Koch Vision. Event occurs at 321 minutes. .
- «Vietnam War Casualties». Vietnamgear.com. 1995-04-03. http://www.vietnamgear.com/casualties.aspx [ 21 грудня 2009 у Wayback Machine.]. Retrieved 2009-10-17
- Dunnigan, James & Nofi, Albert: Dirty Little Secrets of the Vietnam War: Military Information You're Not Supposed to Know. St. Martin's Press, 2000, page 284.
- «Vietnam War». Encyclopedia Britannica. http://www.britannica.com/EBchecked/topic/628478/Vietnam-War [ 11 листопада 2011 у Wayback Machine.]. Retrieved 5 March 2008. «Meanwhile, the United States, its military demoralized and its civilian electorate deeply divided, began a process of coming to terms with defeat in its longest and most controversial war»
- Neale, Jonathan The American War, page 17,
- В'єтмінь — повна назва В'єтнам док-лап дог-мінь (в'єт. Việt Nam Ðộc Lập Ðồng Minh Hội)
- Neale, Jonathan The American War, page 18-19,
- Neale, Jonathan The American War, page 20,
- Р.Эрнест Дюпюи, Тревор Н. Дюпюи Всемирная история войн Т.4, стр. 624—626, Полигон, АСТ 1998
- Zinn, A People's History of the United States, p. 471.
- Dien Bien Phu [ 6 липня 2012 у Wayback Machine.], Air Force Magazine 87:8, August 2004
- Vietnam The Ten Thousand Day War, Thames 1981, Michael Maclear, page 57
- Дэвидсон Ф. Б. Война во Вьетнаме. — М.:Изографус, Эксмо, 2002.
- Agreement on the Cessation of Hostilities in Viet-Nam, 20 July 1954
- Dwight D. Eisenhower. Mandate for Change. Garden City, NJ. Doubleday & Company, 1963, p. 372.
- John F. Kennedy. «America's Stakes in Vietnam». Speech to the American Friends of Vietnam, June 1956.
- McNamara Argument Without End p. 200—201.
- Anatomy of a War by Gabriel Kolko, , page 89
- Karnow Vietnam: A History p. 239
- Karnow Vietnam: A History p. 230
- Vo Nguyen Giap, "The Political and Military Line of Our Party", in The Military Art, pp. 179–80
- http://vietnam.vassar.edu/doc6.html [ 23 липня 2008 у Wayback Machine.] Excerpts from Law 10/59, May 6,1959
- Karnow Vietnam: A History p. 267.
- U.S. Department of Defense, U.S.-Vietnam Relations, vol. 3, pp 1-2.
- John Kenneth Galbraith. «Memorandum to President Kennedy from John Kenneth Galbraith on Vietnam, 4 April 1962.» The Pentagon Papers. Gravel. ed. Boston, Mass. Beacon Press, 1971, vol. 2. pp 669—671.
- Vietnam War, Swarthmore College Peace Collection
- Neil Sheehan (1989) A Bright Shining Lie: John Paul Vann and America in Vietnam. New York, Vintage: 201-66
- Hanyok, Robert J., , NSA Cryptologic Quarterly, (archived from on 26 February 2008).
- Gerdes (ed.) Examining Issues Through Political Cartoons: The Vietnam War p. 25.
- . Архів оригіналу за 12 серпня 2013. Процитовано 5 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 12 серпня 2013. Процитовано 6 листопада 2013.
- Victory in Vietnam: The Official History of the People's Army of Vietnam, 1954—1975. — University Press of Kansas, 2002. — P. 138.
- Jacob Van Staaveren, Interdiction in Southern Laos. Washington DC: Center of Air Force History, p. 47.
- Burstall, Terry (1990). A Soldier Returns: a Long Tan veteran discovers the other side of Vietnam. Brisbane: University of Queensland. р. 40.
- . Архів оригіналу за 10 листопада 2013. Процитовано 10 листопада 2013.
- Дэвидсон Ф. Война во Вьетнаме (1946—1975). — М.: Изографус, Эксмо, 2002. — С. 336.
- . Архів оригіналу за 2 серпня 2016. Процитовано 8 листопада 2013.
- Р. Эрнест Дюпюи, Тревор Н. Дюпюи. Всемирная история войн (в 4-х тт.). Книга 4 (1925—1997). СПб., М., «Полигон — АСТ», 1998. стр.627
- Ang, Cheng Guan (2002). The Vietnam War from the Other Side. RoutledgeCurzon. pp. 74-75
- Generations Divide Over Military Action in Iraq Pew Research Center. October 2002.
- Young, Marilyn B. (1991). The Vietnam Wars, 1945—1990. New York, NY: HarperPerennial. p. 172.
- John Morocco, Thunder from Above. Boston: Boston Publishing Company, 1984, p. 63.
- John T. Correll. . airforce-magazine.com (англ.). Архів оригіналу за 7 грудня 2010. Процитовано 9 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 30 вересня 2007. Процитовано 9 листопада 2013.
- Mark Moyar. (2006). Triumph Forsaken: The Vietnam War 1954—1975. New York: Cambridge University Press. р. 402.
- U.S. Department of Defense, U.S.-Vietnam Relations vol. 4, p. 7.
- U.S. Department of Defense, U.S.-Vietnam Relations vol. 5, pp. 8-9.
- U.S. Department of Defense, U.S.-Vietnam Relations vol. 4, pp 117—119. and vol. 5, pp. 8-12.
- Public Papers of the Presidents, 1965. Washington, D.C. Government Printing Office, 1966, vol. 2, pp. 794—799.
- McNamara, Robert S., with James Blight, Robert Brigham, Thomas Biersteker, Herbert Schandler (1999). Argument Without End: In Search of Answers to the Vietnam Tragedy. New York, NY: PublicAffairs. p. 353—354
- Karnow 1997, c. 556
- Peter Church. ed. A Short History of South-East Asia. Singapore, John Wiley & Sons, 2006, p. 193.
- U.S. Marines in Viet Nam 1965, History and Museums Division, Headquarters, U.S. Marine Corps, Washington D.C.
- . Архів оригіналу за 11 листопада 2013. Процитовано 11 листопада 2013.
- GEN. Mounted Combat In Vietnam; Vietnam Studies. Department of the Army, 1978. р. 221.
- . Архів оригіналу за 11 листопада 2013. Процитовано 11 листопада 2013.
- Herbert C Banks, 1st Cavalry Division: A Spur Ride Through the 20th Century «From Horses to the Digital Battlefield», Turner Publishing Company, 2003
- . Архів оригіналу за 11 листопада 2013. Процитовано 11 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 2 серпня 2016. Процитовано 8 листопада 2013.
- Mangold, Tom; Penycate, John (1985). The Tunnels of Cu Chi. London: Pan Books р. 46.
- McNeill(1993). To Long Tan: The Australian Army and the Vietnam War 1950—1966. The Official History of Australia's Involvement in Southeast Asian Conflicts 1948—1975. Volume Two. St Leonards, NSW: Allen and Unwin р. 442—443
- Tom Mangold, John Penycate The Tunnels of Cu Chi. — 2nd edition. — NY: Random House, 1985. р. 102
- Words of Condemnation and Drinks of Reconciliation Massacre in Vin Dinh Province All 380 People Turned into Dead Bodies Within an Hour [ 22 липня 2011 у Wayback Machine.] Hankyoreh, 1999-09-02
- 1966년 베트남 고자이 마을의 비극 [ 5 травня 2021 у Wayback Machine.] «OhmyNews» Kim HyoSeong, 2007-04-07
- . Архів оригіналу за 5 листопада 2013. Процитовано 18 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 18 листопада 2013.
- Shulimson, Jack (1982). U.S. Marines in Vietnam: An Expanding War, 1966 (Marine Corps Vietnam Operational Historical Series). Marine Corps Association. с. 159-160. ASIN B000L34A0C.
- Division from the North (англ.). Time. Архів оригіналу за 23 лютого 2012. Процитовано 15 червня 2009.
{{}}
: Проігноровано невідомий параметр|datepublished=
(можливо,|publication-date=
?) () - Shulimson, p. 160.
- Shulimson, p. 174—175.
- THE BATTLE FOR HILL 400 [ 22 червня 2012 у Wayback Machine.] Newsweek, October 10, 1966
- Operation Hastings. Архів оригіналу за 23 лютого 2012. Процитовано 18 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 18 листопада 2013.
- South Viet Nam: The Giant Spoiler [ 3 грудня 2013 у Wayback Machine.] Times Magazine, Friday, Nov. 18, 1966
- . Архів оригіналу за 3 грудня 2013. Процитовано 22 листопада 2013.
- Larry H. Addington, America's War in Vietnam. A Short Narrative History (Bloomington: Indiana UP, 2000), p. 100
- Addington, America's War, p. 100
- John F. Votaw, «CEDAR FALLS, Operation», in Spencer C. Tucker, ed., Encyclopedia of the Vietnam War. A Political, Social, and Military History (Santa Barbara et al.: ABC-Clio, 1998), p. 108.
- Rogers, pp. 39-40.
- Дэвидсон с. 426
- Thomas, «Operation Cedar Falls», p. 329; Addington, America's War, p. 100.
- . pbs.org (англ.). Архів оригіналу за 20 червня 2010. Процитовано 23 листопада 2013.
- . Архів оригіналу за 4 січня 2014. Процитовано 24 листопада 2013.
- . combatwife.net (англ.). Архів оригіналу за 8 листопада 2012. Процитовано 24 листопада 2013.
- Telfer, рр. 125, 132
- Telfer, p.132
- Telfer, p.139
- Jack T. Hartzel, Con Thien http://www.vietvet.org/jhconthn.htm [ 4 листопада 2013 у Wayback Machine.]
- . Архів оригіналу за 12 лютого 2012. Процитовано 25 листопада 2013.
- Terrence Maitland, Peter McInerney, et al., A Contagion of War. Boston: Boston Publishing Company, 1983, p. 168.
- Всемирная история войн Т.4, стр.498
- Anatomy of a War by Gabriel Kolko pp. 308—309.
- Witz The Tet Offensive: Intelligence Failure in War pp. 1-2.
- Gerdes (ed.) Examining Issues Through Political Cartoons: The Vietnam War p. 27.
- Vietnamization: 1970 Year in Review [ 31 серпня 2011 у Wayback Machine.], UPI.com.
- Prince Norodom Sihanouk. «Cambodia Neutral: The Dictates of Necessity.» Foreign Affairs 1958, pp. 582—583.
- quoted in Ross, Russell R., ред. (1987), , Cambodia: A Country Study, Washington: GPO for the Library of Congress, архів оригіналу за 15 жовтня 2009, процитовано 5 травня 2010
- Joe Angio. Nixon a Presidency Revealed. Television Documentary, The History Channel, 15 February 2007.
- USA.gov (February 1997). . eJournal USA. vol. 2 (no. 1). Архів оригіналу за 12 січня 2008. Процитовано 27 квітня 2010.
- International Agreement on the Neutrality of Laos [ 10 січня 2010 у Wayback Machine.].
- Karnow, Stanley (1991). Vietnam: a history (1991 ed.). Viking Press. .
- , American Military History, Volume II, The United states Army in a Global Era, 1917-2003, U.S. Army Center of Military History, с. 349—350, архів оригіналу за 28 травня 2008, процитовано 6 травня 2010
- Филипп Б. Дэвидсон. Война во Вьетнаме (1946—1975). Изографус, Эксмо, 2002. С. 650—655.
- Karnow, p. 640.
- МИННАЯ ВОЙНА В ВОДАХ ВЬЕТНАМА. Архів оригіналу за 17 квітня 2013. Процитовано 6 квітня 2013.
- Andrade, p. 536.
- Leepson and Hannaford, p. 115.
- Sorley, p. 339.
- Bách khoa tri thức quốc phòng toàn dân. NXB Chính trị quốc gia. Hà Nội.2003. các trang 280—284 và 1734—1745.
- Andrade, p. 531.
- Andrade, p. 529.
- Spencer C. Tucker. Vietnam. — Virginia Military Institute, 1999. — P. 171
- James David Brown [ 3 січня 2009 у Wayback Machine.], The Virtual Wall
- Бі-бі-сі: Ветеран Вьетнама: в России участником войны не считаюсь[недоступне посилання з квітня 2019]
- Lewy, Guenter (1978). America in Vietnam. New York: Oxford University Press. Appendix 1, pp.450-453
- Thayer, Thomas C (1985). War Without Fronts: The American Experience in Vietnam. Boulder: Westview Press. p.106.
- name="Rummel 1997"
- Rummel, 1997, Lines 457 & 459.
- Thayer, Thomas C (1985). War Without Fronts: The American Experience in Vietnam. Boulder: Westview Press. Ch. 12.
- Lewy, Guetner (1978), America in Vietnam New York: Oxford University Press., pp.272-3, 448-9.
- Michael Lee Lanning and Dan Cragg, Inside the VC and the NVA, (Ballantine Books, 1993), pp. 186—188
- Rummel 1997 [ 28 квітня 2019 у Wayback Machine.] Lines 540, 556, 563, 566, 569, 575
- . Архів оригіналу за 29 жовтня 2013. Процитовано 26 жовтня 2013.
- . Архів оригіналу за 17 вересня 2011. Процитовано 26 жовтня 2013.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 20 липня 2013. Процитовано 26 жовтня 2013.
- . Архів оригіналу за 12 квітня 2020. Процитовано 26 жовтня 2013.
- (PDF). 20 червня 2013. Архів оригіналу (PDF) за 29 жовтня 2013. Процитовано 26 жовтня 2013.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за липень 22, 2011. Процитовано жовтень 26, 2013.
- . Australian War Memorial. 2003. Архів оригіналу за 17 грудня 2007. Процитовано 4 лютого 2008.
- The Encyclopedia of the Vietnam War: A Political, Social, and Military History By Spencer C. Tucker
- . Freepages.genealogy.rootsweb.ancestry.com. Архів оригіналу за 3 жовтня 2013. Процитовано 25 вересня 2012.
- . Vietnamwar.govt.nz. 16 липня 1965. Архів оригіналу за 26 липня 2013. Процитовано 25 вересня 2012.
- Lieutenant General Stanley Robert Larsen; Brigadier General James Lawton Collins, Jr. . history.army.mil (англ.). Архів оригіналу за 2 серпня 2016. Процитовано 26 жовтня 2013.
- Associated Press, 3 April 1995.
- Wiesner, Louis A. (1988). Victims and Survivors Displaced Persons and Other War Victims in Viet-Nam. New York: Greenwood Press. p.310
- . Архів оригіналу за 29 жовтня 2013. Процитовано 28 жовтня 2013.
- Россия и СССР в войнах XX века. — М.: ОЛМА-ПРЕСС, 2001. — С. 526.
- . Архів оригіналу за 23 вересня 2006. Процитовано 28 жовтня 2013.
- Marek Sliwinski, Le Génocide Khmer Rouge: Une Analyse Démographique (L'Harmattan, 1995).
- Marek Sliwinski, Le Génocide Khmer Rouge: Une Analyse Démographique (L'Harmattan, 1995).
- Banister, Judith, and Paige Johnson (1993). «After the Nightmare: The Population of Cambodia.» Conn.: Yale University Southeast Asia Studies.
- Taylor, Charles Lewis, The World Handbook of Political and Social Indicators, наводить цифру в 20000 загиблих.
- T. Lomperis, From People's War to People's Rule, (1996), наводить цифру в 35000 загиблих.
- Obermeyer, «Fifty years of violent war deaths from Vietnam to Bosnia», British Medical Journal, 2008, наводить цифру в 60000 загиблих.
- Clodfelter M. Warfare and armed conflict. V. 2. Р. 1320.
- Clodfelter M. Warfare and armed conflict. V. 2. Р. 1323.
- [1] [ 16 травня 2016 у Wayback Machine.] CH-47 Chinook
- Никольский М. В. Боевой вертолёт AH-1 «Кобра». — М.: АСТ, Астрель, 2002. — С. 65.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
V yetna mska vijna v yet Chiến tranh Việt Nam angl Vietnam War 1959 1975 vijna mizh komunistichnim Pivnichnim V yetnamom sho pidtrimuvavsya SRSR ta KNR i Pivdennim V yetnamom sho pidtrimuvavsya SShA Avstraliyeyu Novoyu Zelandiyeyu Pivdennoyu Koreyeyu tosho Cyu vijnu takozh zvut Drugoyu indokitajskoyu vijnoyu mayuchi na uvazi Pershu indokitajsku vijnu 1946 1954 za uchasti Franciyi Vijna u V yetnami Holodna vijna Zverhu zliva za godinnikovoyu strilkoyu morski pihotinci SShA pid chas Tetskogo nastupu posadka amerikanskih soldativ u vertoloti operaciya wahiawa traven 1966 roku spalyuvannya bazovogo taboru povstanciv NFVPV 1968 vbiti civilni osobi v Milayi berezen 1968 Zverhu zliva za godinnikovoyu strilkoyu morski pihotinci SShA pid chas Tetskogo nastupu posadka amerikanskih soldativ u vertoloti operaciya wahiawa traven 1966 roku spalyuvannya bazovogo taboru povstanciv NFVPV 1968 vbiti civilni osobi v Milayi berezen 1968 Data 26 veresnya 1959 30 kvitnya 1975 Misce Pivdenno Shidna Aziya Privid Rozpad V yetnamu Tonkinskij incident Rezultat Vijskova peremoga Pivnichnogo V yetnamu SRSR KNR Porazka SShA Teritorialni zmini Ob yednannya V yetnamu Storoni Pivdennij V yetnam SShA Pivdenna Koreya Tayiland Avstraliya Nova Zelandiya Filippini Khmerska Respublika Korolivstvo Laos Za pidtrimki Ispaniya Respublika Kitaj Demokratichna Respublika V yetnam V yetkong Kampuchiya Patet Lao Za pidtrimki KNR do 1968 SRSR Pivnichna Koreya Kuba Komanduvachi Ngo Din Z yem Lindon Dzhonson Vilyam Vestmorlend Richard Nikson Robert Maknamara Abrams Krejton Ho Shi Min Le Zuan Vo Nguen Ziap Chan Van Cha Vijskovi sili 1 200 000 1968 Pivdennij V yetnam 650 000 SShA 553 000 1968 Pivdenna Koreya 312 853 Avstraliya 49 968 1962 1973 Nova Zelandiya Tayiland Filippini 10 450 520 000 1968 DRV Pivnichnij V yetnam 340 000 Kitaj 170 000 1969 SRSR 3 000 Pivnichna Koreya 300 Vtrati Vijskovi vtrati Pivdennij V yetnam zagiblih 220 357 poraneno 1 170 000 SShA zagiblih 58 159 zniklo bezvisti 1 645 poranenih 153 303 Pivdenna Koreya zagiblih 4 960 poranenih 10 962 Avstraliya zagiblih 520 poranenih 2 400 Nova Zelandiya zagiblih 37 poranenih 187 Tayiland zagiblih 1 351 Korolivstvo Laos zagiblih 30 000 poranenih ne vidomo Civilni zhertvi Ponad 1 581 000 pivdennov yetnamciv 700 000 kambodzhijciv 50 000 laosciv Vijskovi vtrati Pivnichnij V yetnam zagiblih 1 100 000 poraneno 600 000 SRSR zagiblih 16 KNR zagiblih 1 446 poranenih 4 200 Civilni zhertvi Ponad 2 000 000PeredumoviFrancuzka ekspansiya v Indokitayi Istorichni prichini konfliktu 1858 1940 Z 1858 Francuzka imperiya rozpochala postupove zavoyuvannya Pivdenno Shidnoyi Aziyi Do 1888 popri zapeklij zbrojnij opir miscevih praviteliv teritoriyi suchasnih Kambodzhi j V yetnamu buli priyednani do kolonialnoyi imperiyi Franciyi yak yedina koloniya Francuzkij Indokitaj Laos buv vklyuchenij do yiyi skladu piznishe Pislya zakinchennya Pershoyi svitovoyi vijni v krayini pochalosya zrostannya nacionalnoyi samosvidomosti pochali rozvivatisya pidpilni ruhi sho vistupali za nezalezhnist V yetnamu vidbulosya kilka zbrojnih povstan Druga svitova vijna 1939 1945 Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni u travni chervni 1940 francuzka armiya zaznala nishivnoyi porazki vid nimeckogo Vermahtu Franciya bula rozgromlena Dlya francuzkoyi koloniyi ce oznachalo sho vona vhodit do skladu zemel pidkontrolnih marionetkovomu uryadu Vishi soyuznomu krayinam antikominternivskoyi koaliciyi Svoyeyu chergoyu ce prizvelo do faktichnoyi zdachi francuzkim kolaboracionistskim uryadom i vijskami teritoriyi koloniyi v hodi yiyi okupaciyi yaponskimi vijskami u veresni 1940 Francuzka administraciya domovilasya z Yaponiyeyu pro te sho yaponci otrimuyut dostup do strategichnih resursiv V yetnamu pri zberezhenni kolonialnogo administrativnogo aparatu Franciyi De yure rezhim Vishi prodovzhuvav praviti koloniyeyu de fakto usya vlada v Indokitayi nalezhala yaponskim okupacijnim vijskam Okupuvavshi Indokitaj Yaponiya spochatku oberezhno pragnuchi unikati konfliktiv iz francuzkoyu administraciyeyu a z 1942 roku vidverto j agresivno rozgornula propagandu panazijskih idej sered miscevogo naselennya zaluchayuchi na svij bik rizni nacionalistichni grupi j organizaciyi yaki rozrahovuvali za dopomogoyu Yaponiyi domogtisya uspihiv v antikolonialnij borotbi za nezalezhnist V yetnamu Na cij socialnij bazi za dopomogoyu yaponciv buli stvoreni Nacional socialistska partiya Velikogo V yeta Partiya narodnogo pravlinnya Velikogo V yeta tosho U 1942 1943 rokah pri aktivnij pidtrimci Yaponiyi aktivizuvali svoyu diyalnist politiko religijni ruhi Kao Daj i Hoa Hao Okupacijne komanduvannya provodilo liniyu na ob yednannya vsih proyaponski nalashtovanih ugrupovan i okremih pravlyachih diyachiv V yetnamu Chan Chong Kim Ngo Din Z yem i in z metoyu zdijsnennya antifrancuzkogo perevorotu j stvorennya svogo marionetkovogo uryadu Vodnochas na teritoriyi Kitayu bula stvorena Liga borotbi za nezalezhnist V yetnamu V yetmin vijskovo politichna organizaciya sho ob yednala spochatku usih protivnikiv francuzkoyi kolonialnoyi administraciyi Nadali osnovnu rol u nij grali prihilniki komunistichnih poglyadiv ocholyuvani Ho Shi Minom yakij zdijsnyuvav politichne kerivnictvo a voyennim liderom ta golovnokomanduvachem partizanskih sil nacionalistiv stav Vo Nguyen Ziap Z visadkoyu soyuznih vijsk u Franciyi tak vidstupom nimeckih vijsk z teritoriyi metropoliyi pravlyacha vishistska verhivka pochala vesti tayemni peregovori iz predstavnikami Franciyi sho boretsya pro umovi pislyavoyennogo miru Poboyuyuchis takogo rozvitku podij 9 bereznya 1945 yaponska armiya siloyu zbroyi vstanovila povnij kontrol nad francuzkimi volodinnyami ce bulo takozh pov yazane z rizkim pogirshennyam dlya Yaponiyi strategichnoyi obstanovki na Tihookeanskomu teatri voyennih dij pislya porazki v bitvi u Filippinskomu mori progolosivshi pro stvorennya marionetkovogo uryadu V yetnamskoyi imperiyi pid pravlinnyam imperatora Bao Daj Zhorstoka ekspluataciya yaponcyami miscevogo naselennya poganij vrozhaj protyagom 1944 1945 u pivnichnij chastini V yetnamu yakij pogirshuvavsya poganimi pogodnimi umovami prizveli do velikogo golodu Pri zagalnij chiselnosti naselennya 10 miljoniv blizko 1 miljona osib pomerlo vid golodu Vikoristovuyuchi situaciyu sho sklalasya j nespromozhnist francuzkoyi vladi virishiti problemi iz prodovolstvom V yetmin u berezni 1945 zaklikav misceve naselennya do zbrojnogo povstannya j zahoplennya kolonialnih skladskih primishen iz risom Vid 75 do 100 skladiv buli rozgromleni v yetnamcyami Cej bunt proti golodu j pravlyachih sil chastkovo vinnih u jogo naslidkah nadali posluzhili zrostannyu populyarnosti V yetminya sered prostih lyudej bagato v yetnamciv priyednalosya do cogo ruhu U serpni 1945 Yaponiya kapitulyuvala V yetmin skoristavsya timchasovim bezvladdyam shob za dopomogoyu vzhe sformovanih ozbroyenih zagoniv na choli z Vo Nguyen Ziapom zahopili Hanoj i inshi klyuchovi mista krayini Postupovo V yetminyu vdalosya vstanoviti povnij kontrol nad bilshoyu chastinoyu rajonu tropichnih dzhungliv u Pivnichnomu V yetnami Pislya progoloshennya nezalezhnosti Franciya pri suttyevij pidtrimci z boku Velikoyi Britaniyi negajno rozpochala vidnovlyuvati svoyu kolonialnu prisutnist v comu regioni Rezultatom stalo viniknennya konfliktu najzatyazhnishogo z usih sho vinikli pislya Drugoyi svitovoyi vijni Persha indokitajska vijna 1945 1954 2 veresnya 1945 roku v Hanoyi u prisutnosti pivmiljonnoyi yurbi politichnij lider V yetminya Ho Shi Min progolosiv stvorennya nezalezhnoyi Demokratichnoyi Respubliki V yetnam DRV Svoyu promovu vin rozpochav perefrazovuyuchi Deklaraciyu Nezalezhnosti Spoluchenih Shtativ Usi lyudi narodzheni vilnimi Kozhnogo z nas Tvorec nadiliv neporushnimi pravami pravom na zhittya pravom svobodi ta pravom na shastya Odnak golovni peremozhci u Drugij svitovij vijni Velika Britaniya SShA ta SRSR mali poperednyu domovlenist pro te sho usi kolonialni volodinnya Franciyi zalishayutsya za neyu U zv yazku z tim sho pislya zavershennya vijni francuzi ne mali ani korabliv ani zbroyi ta soldativ dlya perekidannya yih do V yetnamu bulo virisheno sho pivdennu chastinu krayini timchasovo okupuvatimut britanski vijska u toj chas yak pivnichnu chastinu zajmut vijska kitajskogo Gomindanu Pislya visadki svoyih vijsk britanci ozbroyili ne lishe francuzkih vijskovih yaki buli internovani na teritoriyi V yetnamu a j yaponski chastini kotri perebuvali pislya zavershennya bojovih dij u krayini Evakuaciya v yetnamciv z Demokratichnoyi Respubliki V yetnam Zhovten 1954 Spochatku Ho Shi Min namagavsya mirnim shlyahom dosyagti domovlenostej iz francuzkoyu vladoyu stosovno majbutnogo yiyi kolishnoyi koloniyi yaka vzhe u sichni 1946 zrobila svij vibir V yetmin oderzhav rishuchu peremogu u centralnih ta pivnichnih regionah krayini pid chas viboriv Potim jshli dovgi peregovori yaki obidvi storoni i V yetmin i Franciya vikoristovuvali golovnim chinom dlya naroshuvannya svoyih vijskovih sil 6 bereznya 1946 Franciya viznaye nezalezhnist Respubliki V yetnam yak vilnu krayinu v skladi Indokitajskoyi Federaciyi ta Francuzkogo Soyuzu Ale vzhe cherez kilka dniv francuzi zajnyali Hanoj i do listopada togo zh roku vignali predstavnikiv cogo ruhu z usih derzhavnih struktur ovolodivshi mistom Popri dosyagnuti domovlenosti pro mehanizm nadannya DRV nezalezhnosti u grudni 1946 roku Franciya rozpochala kolonialnu vijnu u V yetnami U svoyu chergu V yetmin ogolosiv pro pochatok shirokomasshtabnoyi partizanskoyi vijni proti francuzkih kolonizatoriv ta yih pribichnikiv rozpochalasya Persha indokitajska vijna U sichni lyutomu 1947 pislya dekilkoh tizhniv blokadi francuzki chastini zvilnili otochenij garnizon ta vidtisnili partizan V yetminya vid starodavnoyi stolici krayini mista Hyue Ale pislya pershih uspihiv bojovi diyi zajshli u bezvihid Kerivnictvo ruhu oporu cherez slabist svoyih sil u cej period ozbroyenni zagoni samooboroni partizani ta pidrozdili V yetnamskoyi narodnoyi armiyi VNA narahovuvali blizko 10 000 osib proti 90 tisyachnogo francuzkogo ekspedicijnogo korpusu vzyalo kurs na vedennya zatyazhnoyi partizanskoyi vijni Ce dozvolilo okupacijnim vijskam do oseni 1947 zahopiti usi veliki mista Demokratichnoyi Respubliki V yetnam Postupovo vijna rozpovsyudilasya na reshtu kolonialnih volodin Franciyi v Indokitayi Laos ta Kambodzhu de komunisti pri pidtrimci radyanskih ta kitajskih fahivciv dopomogli organizuvati za zrazkom V yetminya Patet Lao ta vidpovidno Pislya 1949 roku koli kitajski komunisti zahopili vladu pid chas Gromadyanskoyi vijni v Kitayi V yetmin otrimav suttyevu pidtrimku z yih boku osoblivo stosovno postavok zbroyi ta boyepripasiv z yakimi vin mav veliki trudnoshi U sichni 1950 komunistichni krayini oficijno viznayut Demokratichnu Respubliku V yetnam pid vladoyu V yetminya Vijska V yetminya prohodili posilenu vijskovu pidgotovku v Pivdennomu Kitayi Z 1950 roku otrimavshi znachnu vijskovu pidtrimku vid Kitajskoyi Narodnoyi Respubliki sili V yetminya pochali provoditi kontrnastupi Z lipnya 1950 kitajski vijskovi radniki pochali tayemno pribuvati u V yetnam dlya nadannya dopomogi u rozgortanni shirokomasshtabnoyi partizanskoyi vijni u kolishnij koloniyi ta postupovomu peretvorenni neorganizovanih miscevih zagoniv u regulyarni zbrojni sili V yetnamu Dobre navcheni ta ozbroyeni partizanski zagoni V yetminya diyuchi abo z teritoriyi Kitayu abo z neprohidnih tropichnih dzhungliv yaki pokrivayut ploskogir ya na pivnochi V yetnamu rozpochali velikij nastup proti francuzkih oboronnih postiv u Pivnichnomu yaki prikrivali kordoni z Kitayem Z inshogo boku amerikanska dopomoga Franciyi zbilshuvalasya po hodu zrostannya intensivnosti partizanskoyi vijni U svoyu chergu protilezhna storona viznala antikomunistichnu vladu Pivdennogo V yetnamu zi stoliceyu v Sajgoni na choli za kolishnim imperatorom Bao Daj nastupnogo misyacya Pochatok Korejskoyi vijni v chervni 1950 upevniv bagatoh politikiv Zahodu sho vijna v Indokitayi ce odin z napryamkiv komunistichnoyi ekspansiyi vmilo kerovanoyi Kremlem u Shidnij ta Pivdenno Shidnij Aziyi 9 zhovtnya 1950 roku navkolo Langshona pid Kaobangom francuzki vijskovi zaznali pershoyi serjoznoyi porazki vid neregulyarnih zagoniv povstanciv Odnochasno na foni posilennya aktivnosti komunistichnih sil Patet Lao v Laosi primusili Franciyu 21 zhovtnya zalishiti svoyi poziciyi na bilshij chastini Pivnichnogo V yetnamu ta vidvesti vijska za mezhi zasnovanogo po perimetru delti richki Ka ukriplenogo rajonu na pivnochi krayini U veresni SShA rozgornuli Grupu vijskovih radnikiv ta pomichnikiv angl Military Assistance and Advisory Group MAAG za dopomogoyu yakoyi namagayutsya stvoriti zbrojni sili Pivdennogo V yetnamu yaki budut zdatni protistoyati komunistichnij ekspansiyi Do 1954 Spoluchenimi Shtatami nadana diyeva dopomoga na zagalnu sumu 1 mlrd dolariv majzhe 80 vijskovih vidatkiv Franciyi u vedenni vijni za rahunok cogo bulo pokrito Krim usogo inshogo amerikanci zabezpechili postavku francuzkim kolonialnim vijskam 300 000 odinic strileckoyi zbroyi U cej chas provodilisya navit peregovori mizh francuzkim ta amerikanskim komanduvannyam pro mozhlivist zastosuvannya u borotbi z v yetnamskimi partizanami taktichnih yadernih boyepripasiv Odnim z planiv pid nazvoyu operaciya Grif angl Operation Vulture peredbachalosya zastosuvannya 60 amerikanskih bombarduvalnikiv V 29 pri pidtrimci 150 vinishuvachiv 7 go flotu SShA z metoyu masovanogo bombarduvannya viyavlenih pozicij bazuvannya zagoniv Vo Nguyen Ziap komanduvacha V yetminya Planom peredbachalosya vikidannya litakami 3 h yadernih taktichnih bomb na yih poziciyi Golova Ob yednanogo komitetu nachalnikiv shtabiv SShA admiral Artur Redford nadavav usilyaku pidtrimku comu planu Vijskovi korabli amerikanciv uvijshli u Tonkinsku zatoku j palubna aviaciya rozpochala rozviduvalni poloti za chasiv peregovoriv Viceprezident Richard Nikson odin z politichnih yastrubiv Spoluchenih Shtativ napolyagav na tomu sho krayina povinna vvesti svoyih vijskovih u V yetnam Prezident SShA Duajt Ejzenhauer zaproponuvav zaluchiti do vijskovoyi operaciyi britanski zbrojni sili ale soyuzniki vidmovilisya Vreshti resht uvazhno zvazhivshi riziki ta jmovirni naslidki mozhlivoyi uchasti amerikanciv u vijni vin vistupiv proti intervenciyi u Pivdenno Shidnij Aziyi Pislya peremogi komunistiv u Kitayi administraciya SShA rozglyadala podiyi u V yetnami yak chastinu komunistichnoyi ekspansiyi v regioni i stala nadavati vijskovu dopomogu Franciyi u vijni sho prodovzhuvalasya Razom z cim ministr oboroni SShA Robert Maknamara piznishe pisav sho amerikanski radniki praktichno ignoruvali v yetnamsku kulturu voni majzhe nichogo ne znali ni pro movu ni pro bagatovikovu istoriyu v yetnamskogo narodu Nav yazuyuchi svoyi poglyadi na rozvitok krayini voni rozrahovuvali peremogti komunistichnij ruh svoyimi metodami hocha navit Ngo Din Dyem vsilyako poperedzhuvav yih sho slipe kopiyuvannya zahidnih standartiv na realiyi jogo krayini ne dopomozhe u virishenni v yetnamskih problem Francuzkij legioner Rajon Chervonoyi richki Indokitaj 1954 Do 1954 roku situaciya sho sklalasya stala praktichno beznadijnoyu dlya francuzkih sil vijna bula ukraj nepopulyarna u Franciyi i ostannim udarom dlya kolonialnih ambicij krayini v Indokitayi stala vazhka porazka v bitvi pri Dyenb yenfu Francuzkij Ekspedicijnij korpus vtrativ pid chas vijni u V yetnami bilsh yak 140 000 osib Vijskovi vidatki z urahuvannyam amerikanskoyi dopomogi stanovili za cej period bilsh 3 270 mlrd frankiv U lipni 1954 roku buli ukladeni Zhenevski ugodi sho zavershili vosmirichnu vijnu A 29 grudnya 1954 V yetnam Laos ta Kambodzha pidpisali ugodu z Franciyeyu yaka nadavala yim ekonomichnu svobodu ta povne zvilnennya vid inozemnogo kontrolyu Rozdilennya V yetnamu i pochatok vijni 1954 1959 Zgidno z Zhenevskimi ugodami dogovori mizh SRSR ta Franciyeyu teritoriya V yetnamu bula timchasovo rozdilena po 17 j paraleli de bula stvorena demilitarizovana zona na dvi chastini Pivnichnij V yetnam perejshov pid kontrol V yetminya i vidpovidno stav teritoriyeyu DRV Podil V yetnamu za umovami Zhenevskoyi konferenciyi 1954 Pivdennij V yetnam zalishavsya pid vladoyu priznachenoyi francuzami miscevoyi administraciyi prichomu Franciya she do ugod vstigla formalno nadati V yetnamu nezalezhnist Tut pri vladi perebuvav pro francuzki nalashtovanij imperator Bao Daj Zgidno z mizhnarodnoyu domovlenistyu miscevim zhitelyam krayini nadavalosya pravo zalishiti pivnichnu abo pivdennu chastinu krayini j za vlasnim bazhannyam bezpereshkodno peretnuti demilitarizovanu zonu Zhenevski domovlenosti yaki buli ukladeni mizh Franciyeyu ta V yetminem u 1954 viznachili termin provedennya zagalnih nacionalnih viboriv pid naglyadom mizhnarodnih sposterigachiv 20 lipnya 1956 roku Yak j u vipadku z Koreyeyu dogovorom bulo zumovleno podil krayini na dvi chastini zi stvorennyam mizh nimi tak zvanoyi demilitarizovanoyi zoni angl Demilitarized Zone abo DMZ U chervni 1955 roku prem yer ministr Pivdennogo V yetnamu Ngo Din Dyem progolosiv pro te sho provedennya viboriv skasovuyetsya motivuyuchi tim sho u vipadku yih provedennya voni obov yazkovo vtratyat svoyu vladu tomu sho komunisti bezumovno peremozhut Prezident SShA Duajt Ejzenhauer povnistyu pidtrimuvav dumku svogo pivdennov yetnamskogo kolegi vislovivshis sho 80 naselennya radshe budut golosuvati za komunistichnij V yetmin nizh za imperatora Bao Daj Zhenevska konferenciya 1954 Za togochasnoyu populyarnoyu teoriyeyu domino yiyi prihilniki z administraciyi Prezidenta SShA Ejzenhauera napolyagali na tomu sho politichni perspektivi mozhut sklastisya takim chinom sho yaksho odna z krayin vpade zhertvoyu natisku komunistichnih sil slidom za neyu pide reshta yiyi susidiv Majbutnij prezident Dzhon Kennedi na toj chas senator Kongresu SShA vistupayuchi stverdzhuvav Birma Tayiland Indiya Yaponiya Filippini j najimovirnishe Laos ta Kambodzha budut lezhati na shlyahu chervonoyi hvili komunizmu yaka zagrozhuye zatopiti yih pislya peremogi u V yetnami Na pivnochi V yetmin zasnuvav novu socialistichnu krayinu Demokratichnu Respubliku V yetnam ta rozgornuv kampaniyu zemelnih reform pid chas yakoyi blizko 8 000 v yetnamciv buli progolosheni klasovimi vorogami ta stracheni U pivdennij chastini krayini SShA pislya Zhenevskih ugod uzyali kurs na zaminu Franciyi yak protivagu komunistichnim silam u V yetnami Amerikanska administraciya zrobila stavku na Ngo Din Dyema prem yer ministra Pivdennogo V yetnamu U zhovtni 1955 roku Z yem otrimav peremogu na nacionalnomu referendumi pislya chogo progolosiv stvorennya suverennoyi Respubliki V yetnam Takim chinom vibori viyavilisya zirvanimi a perspektiva vozz yednannya V yetnamu vidsunuta na neviznachenij termin Pravlinnya Ngo Din Dyema U 1954 roci kolishnij imperator Bao Daj progoloshuye prem yera Respubliki V yetnam Ngo Din Dyema svoyim spadkoyemcem Revnij katolik Dyem buv palkim antikomunistom ta vvazhavsya za osobu yaka ne zaplyamuvala sebe ganebnimi zv yazkami z kolonialnim francuzkim rezhimom Vin odin iz nebagatoh znamenitih v yetnamskih lideriv hto mig pohizuvatisya takimi danimi Prote istorik Luu Doan H yang zaznachiv sho Dyem uosoblyuvav duzhe vuzke avtokratichne ekstremistske kolo nacionalistichno nalashtovanih ta pov yazanih kumivstvom predstavnikiv v yetnamskoyi eliti Z pochatkom lita 1955 vin organizuye kampaniyu ogulnih zvinuvachen komunistiv pid chas yakoyi komunisti ta inshi antiuryadovi elementi buli zaareshtovani kinuti u v yaznici piddani torturam ta bagato hto z nih buv zakatovanim U serpni 1956 Dyem viddav rozporyadzhennya rozpovsyuditi zastosuvannya strati na svoyih suprotivnikiv za politichni poglyadi Usi opozicijni ruhi yaki protistoyali rezhimu Ngo Din Dyema otrimali nazvu V yetkong vid Vietnamese communist Za ocinkami ekspertiv u 1955 1957 rokah zhertvami politichnih represij u Pivdennomu V yetnami stalo 12 000 osib yakih bulo stracheno ta blizko 40 000 politichnih oponentiv bulo uv yazneno U cej chas masovi perehodi miscevogo naselennya kriz demarkacijnu liniyu prohodili postijno u oboh napryamkah Priblizno 52 000 v yetnamciv emigruvalo z pivdnya na pivnich do Demokratichnoyi Respubliki V yetnam j blizko 800 000 mirnih meshkanciv zdebilshogo katoliki vikoristovuyuchi francuzki ta amerikanski litaki ta sudna vtekli z pivnochi do Respubliki V yetnam Piznishe Dyem stav vikoristovuvati cej lyudskij potencial nadayuchi perevagu predstavnikam z pivnichnoyi ta centralnoyi chastin krayini pri priznachenni yih na klyuchovi posadi u svoyij administraciyi Zustrich Prezidenta SShA Dvajta Ejzenhauera z Ngo Din Dyemom u vashingtonskomu aeroportu Traven 1957 Na referendumi pro majbutnye monarhiyi Dyem za dopomogoyu svogo ridnogo brata golovi tayemnoyi policiyi Ngo Din Ngu sfalsifikuvav rezultati opituvan otrimavshi 98 2 golosiv za 133 golosiv u Sajgoni Koli amerikanci druzhno sprobuvali poraditi jomu buti troshki skromnishim trimayuchi golosi viborciv sho pidtrimuyut vladu u mezhah 60 70 vidsotkiv Dyem vidkinuv yihni propoziciyi ta prodovzhuvav napolyagati na ogoloshenni tih rezultativ yaki na jogo dumku vidobrazhali pidtrimku jogo avtoritetu 26 zhovtnya 1955 vin ogolosiv pro stvorennya novoyi derzhavi Respubliki V yetnam na choli z soboyu Neabiyake znachennya malo te sho jogo kandidaturu pidtrimuvala administraciya Ejzenhauera yaka bazhala mati stijkogo borcya z komunistami u comu regioni Buduchi katolikom Dyem postijno prignichuvav prostih v yetnamciv yaki zdebilshogo buli buddistami ta na jogo dumku svogo chasu pidtrimuvali francuzku kolonialnu vladu U travni 1957 Dyem zdijsniv oficijnij desyatidennij vizit do Spoluchenih Shtativ de na jogo chest buv provedenij vijskovij parad u Nyu Jorku Prezident SShA Duajt Ejzenhauer poobicyav prodovzhuvati nadavati usi vidi dopomogi ale popri veliki pochesti ta vihvalyannya u privatnij besidi derzhavnij sekretar Dzhon Foster Dalles stverdzhuvav sho Z yemu prosto nemaye alternativi Partizanskij ruh na Pivdni 1956 1960 Rozkol u radyansko kitajskih vzayemovidnosinah u drugij polovini 50 h prizviv do zagostrennya politichnoyi borotbi u lavah v yetnamskih komunistiv ta vreshti resht do zmenshennya vplivu pivnichnov yetnamskogo susida yakij protyagom 1954 roku vtilyuyuchi v zhittya politichnij tisk na uryad Ho Shi Mina namagavsya zmusiti togo viznati mizhnarodnu uhvalu shodo rozdilu krayini ta vidmovitisya vid borotbi za ob yednannya V yetnamu Ni u yakomu razi ne utyaguvatisya u bojovi diyi ce prizvede nas do porazki Ne zabirajte zemlyu u selyanina Pidkreslyujte nacionalistichni ideyi bilsh nizh komunistichni Ne protistavlyajte sebe masam yaksho Vi mozhete cogo uniknuti Budte vkraj oberezhni u svoyih diyah Yaksho vbivstvo protivnika neminuche vikoristovujte nizh prote nikoli ne gvintivku abo granatu Prostishe za vse vbiti kuleyu chi bomboyu nevinnu lyudinu yaka stala svidkom akciyi ale zagibel nevinnih vidverne vid nashogo ruhu prostih lyudej Yaksho vbivstvo vse zh taki trapilosya vpevnitsya sho selyani rozumiyut chomu ce trapilosya Ho Shi Min U kvitni 1956 ostannij francuzkij soldat zalishiv V yetnam Z grudnya 1956 Hanoj upovnovazhiv svoyih predstavnikiv na Pivdni na pochatok partizanskoyi vijni maloyi intensivnosti u vidpovid na progoloshennya Dyemom kampaniyi borotbi z komunistami pid chas yakoyi tisyachi miscevih lideriv ta prihilnikiv V yetminya buli zakatovani abo vislani do koncentracijnih taboriv Pivnichnov yetnamska komunistichna partiya do cogo momentu trimalasya liniyi shodo strimuvannya spalahu agresivnosti sered svoyih prihilnikiv namagayuchis dobitisya provedennya vsev yetnamskih viboriv zgidno z rishennyami Zhenevskoyi konvenciyi Blizko chotiroh soten uryadovih predstavnikiv bulo vbito lishe u 1957 roci i nasilstvo postupovo naroshuvalosya Razom z terorom rozv yazanim proti miscevih kerivnikiv nevdovzi akciyi rozpovsyudilisya takozh proti inshih verstv suspilstva shkilnih vchiteliv robitnikiv ohoroni zdorov ya ta robitnikiv silskogo gospodarstva Vidpovidno do odnogo ocinyuvannya do 20 kerivnogo aparatu pivdennih v yetnamskih sil bulo vbito bijcyami ruhu oporu Visuvanciv Dyema zdebilshogo chuzhinciv z inshih misc selyani nenavidili za yih korumpovanist ta zlovzhivannya Partizani namagalisya povnistyu znishiti uryadovij kontrol nad silskoyu miscevistyu krayini ta pidminiti jogo tinovimi uryadami U sichni 1959 Centralnij komitet Komunistichnoyi partiyi Pivnichnogo V yetnamu vidav tayemnij nakaz pro pochatok shirokomasshtabnoyi vijni proti uryadu ta zbrojnih sil pivdennih v yetnamciv Pivnichnij V yetnam rozpochav masovi perekidannya ozbroyenih povstanciv i postachannya zbroyi ta materialnih zasobiv pidpilnomu ruhu vikoristovuyuchi tak zvanu stezhku Ho Shi Mina U travni uryad Dyema prijnyav zakon zgidno z yakim politichni protivniki pidpadali pid pokarannya azh do smertnoyi kari Zrostannya nepopulyarnosti rezhimu Dyema prizvelo do togo sho 12 grudnya 1960 vsi pivdenni v yetnamski ugrupovannya yaki borolisya proti rezhimu Dyema buli ob yednani v Nacionalnij front zvilnennya Pivdennogo V yetnamu NFZPV sho stav shiroko vidomim u krayinah Zahodu yak V yetkong yakij kontrolyuvavsya komunistichnoyu partiyeyu pivdnya Zavdyaki pidtrimci Pivnichnogo V yetnamu partizani diyali dedali uspishnishe Paranoyichna povedinka Ngo Din Dyema rozv yazuvani nim represiyi korupciya ta despotiya vladi vidvernuli vid nogo znachnu chastinu naselennya krayini Yak dopovidav golovnij vijskovij radnik general lejtenant Lajonel MakGarr znachna chastina naselennya pivdnya vidverto abo potaj pidtrimuye komunistiv Takim chinom nisho tak ne spriyalo ideyi ob yednannya krayini ta skinennyu nenavisnogo rezhimu Dyema yak sam Dyem Rannij period vijni 1959 1964 Peredumovi intervenciyi SShA Prezidentstvo Dzhona F Kennedi 1960 1963 Pislya svoyeyi peremogi na prezidentskih viborah 1960 roku Dzhon Kennedi viznachiv golovne zavdannya svogo perebuvannya na postu golovi derzhavi podolati perevagu Radyanskogo Soyuzu u galuzyah osvoyennya kosmosu ta rozvitku raketnih program Popri zasterezhennya svogo poperednika Duajta Ejzenhauera z privodu zrostayuchoyi problemi navkolo Laosu ta V yetnamu Kennedi bilshe uvagi prisvyachuvav virishennyu yevropejskih ta latinoamerikanskih pitan U svoyij inavguracijnij promovi vin poobicyav zaplatiti bud yaku cinu viterpiti bud yaku skrutnist podolati bud yaki trudnoshi pidtrimati bud yakogo druga protistoyati bud yakomu vorogu dlya togo lishe shob utrimati svobodu U chervni 1961 pid chas zustrichi z radyanskim golovoyu Mikitoyu Hrushovim u Vidni obgovoryuyuchi golovni problemi amerikano radyanskih vzayemovidnosin Dzhon Kennedi buv duzhe rozcharovanij poglyadami radyanskogo lidera na situaciyu navkolo V yetnamu Precedent naslidkiv korejskoyi vijni porodiv na svit ideyu obmezhenoyi abo lokalnoyi vijni Bezvihid u protistoyanni oboh svitovih sistem nashpigovanih raketno yadernoyu zbroyeyu pidshtovhnula Kennedi do dumki pro stvorennya novogo instrumentu vedennya vijni sil specialnih operacij Zastosuvannya elitnih pidrozdiliv visokonavchenih profesionaliv ozbroyenih ta zabezpechenih za ostannim slovom tehniki za jogo zadumom zmoglo b dopomogti virishiti problemi u krayinah tretogo svitu yakim zagrozhuvala komunistichna ekspansiya Vedennya kontrpartizanskoyi vijni takogo tipu vijskami yak rejndzheri ta morski kotiki moglo buti korisnim u specifichnih vijnah shozhih na v yetnamsku Misce provedennya teraktu bojovikami V yetkongu 1965 Politika administraciyi Kennedi buduvalasya na stanovishi yake utvorilosya za poperedni roki Holodnoyi vijni Do 50 000 voyakiv perebuvalo u Koreyi stvoryuyuchi forpost borotbi proti komunizmu na Dalekomu Shodi Krim cogo Kennedi dovelosya zitknutisya z kritichnim stanovishem u politici v rezultati porazki kubinskih povstanciv pid chas vtorgnennya v buhti Svinej budivnictva Berlinskoyi stini ta politichnoyi krizi v Laosi yaka zagrozhuvala peremogoyu komunistiv u cij krayini Use ce pidshtovhuvalo Prezidenta do prijnyattya rishuchih zahodiv shodo nedopushennya vtrati amerikanskogo vplivu na soyuznikiv zupinennya podalshogo prosuvannya chervonoyi hvili na Shodi Kennedi pokladav nadiyi na te sho uspishna borotba z komunistami u V yetnami zmozhe posiliti poziciyi SShA u sviti U travni 1961 viceprezident SShA Lindon Dzhonson vidvidav z oficijnim vizitom Sajgon ta u promovi progolosiv Dyema azijskim Vinstonom Cherchillem Koli jogo zapitali chomu vin ce zrobiv Dzhonson vidpoviv sho Dyem same toj hto yim potriben Dzhonson zapevniv prezidenta Pivdennogo V yetnamu sho voni otrimayut bud yaku dopomogu shob peremogti komunistiv Politika Kennedi stosovno Pivdennogo V yetnamu bazuvalasya na jogo vpevnenosti sho Dyem ta zbrojni sili Respubliki V yetnam obov yazkovo podolayut komunistichnij opir samostijno bez zbrojnogo vtruchannya amerikanciv Kennedi buv kategorichno proti vvedennya amerikanskih vijsk u V yetnam Vin napolyagav na tomu sho bezposerednye vtruchannya zbrojnih sil SShA u vnutrishnij konflikt V yetnamu vreshti resht prizvede do negativnih naslidkiv yak u politichnij tak i u vijskovij sferi Tim chasom profesionalizm zbrojnih sil Pivdennogo V yetnamu potrebuvav pokrashennya Pogane nachalstvo korumpovanist postijne vtruchannya z boku politichnogo kerivnictva negativno vplivali na zbrojni sili Chastota napadiv partizan zrostala z kozhnim dnem razom z cim povna nekompetentnist uryadu Pivdnya prodovzhuvala sluzhiti korenem usih problem Radniki prezidenta Maksvell Tejlor ta Uolt Rostou rekomenduvali poslati amerikanskih vijskovih do Pivdennogo V yetnamu pid viglyadom pracivnikiv ryatuvalnikiv dlya likvidaciyi naslidkiv povenej prote Kennedi vidmovivsya ale vodnochas znachno zbilshiv vijskovu dopomogu za rahunok vijskovih konsultantiv U kvitni 1962 vidomij svoyimi antivoyennimi poglyadami ekonomist radnik prezidenta Dzhon Kennet Gelbrejt poperediv Kennedi pro zagrozu naroshuvannya amerikanskoyi vijskovoyi prisutnosti u pivdennij chastini V yetnamu yaksho mi namagayemos povtoriti dolyu francuzkih kolonialnih vijsk to mi vmiyemosya krov yu yak i voni Do 1963 roku kilkist amerikanskih vijskovih uzhe narahovuvala 16 000 osib todi yak pri Ejzenhaueri bulo lishe 900 Uryad krayini u 1961 zapochatkuvav Strategichnu Silsku Programu za dopomogoyu yakoyi shlyahom pereselennya selyanstva u specialno vidvedeni miscya uryad Z yema namagavsya virishiti golovnu derzhavnu problemu Golovnoyu metoyu ciyeyi programi bulo izolyuvavshi selyan vid komunistichnogo vplivu v obladnanih ta ohoronyuvanih selishah taborah nadati prostim lyudyam mozhlivosti bezpechnoyi praci otrimannya osviti zabezpechiti yim ohoronu zdorov ya tim samim polipshiti stavlennya selyanstva do uryadu j likviduvati golovnu problemu pidtrimku naselennyam partizaniv V yetkonga Prote programa praktichno provalilasya tak i ne vstignuvshi rozpochatisya selyani kategorichno vidmovlyalisya pokidati ridni domivki j zalishati zemlyu na yakij stolittyami meshkali ta pracyuvali yihni batki j rodini Korumpovanist silskoyi vladi visoki podatki dlya selyan takozh zalishalisya odnimi z golovnih faktoriv sho vplivali na proval uryadovoyi programi i navit na umovi zrostannya ruhu oporu ta zbilshennya kilkosti vbivstv predstavnikiv uryadu na seli Vijskovij zakolot ta vbivstvo Dyema Zbiti vertoloti pivdennov yetnamskoyi armiyi Sichen 1963 Nezdatnist pivdennov yetnamskoyi armiyi do vikonannya bojovih zavdan strah pered vtratami beziniciativnist yiyi komanduvannya bulo naochno prodemonstrovano 2 sichnya 1963 u pid chas yakoyi malenkij zagin V yetkongu vshent rozgromiv veliku j dobre osnashenu chastinu pivdennov yetnamskih zbrojnih sil posilenu vertolotami ta bronetransporterami Kerivnikom operaciyi buv komandir 4 go korpusu general Huan Van Kao odin z najviddanishih generaliv Dyema yakij buv priznachenij na visoku posadu radshe za religijni ta virnopiddanski yakosti nizh za komandirski i yakij vvazhav svoyim golovnim zavdannyam utrimati vlasni vijska vid zmovi proti Dyema Porazka pivdennov yetnamciv u viklikala guchnij rezonans u SShA Ce buv pershij vipadok koli V yetkong uspishno protistoyav uryadovij armiyi u vidkritomu boyu a takozh pershij vipadok koli bojovi diyi u Pivdennomu V yetnami shiroko visvitlyuvalisya v amerikanskij presi Krim togo zaginuli 3 amerikanski vijskovosluzhbovci 2 piloti ta 1 instruktor she 8 distali poranennya Kennedi ta Maknamara Politichna elita Spoluchenih Shtativ pochala shilyatisya do dumki sho Dyem ne ta figura yaka bude zdatna peremogti komunistichnij ruh na pivdni a tim bilshe mati spravi z uryadom Pivnichnogo V yetnamu Vin buv sturbovanij lishe borotboyu z mozhlivimi zakolotami She bilshu sturbovanist prinesla rozv yazana uryadom Dyema 8 travnya 1963 bijnya na golovne buddistske svyato Vesak den narodzhennya Gautami Buddi pid chas yakoyi proti mirnoyi demonstraciyi buddistiv bula zastosovana zbroya vnaslidok chogo zaginulo 9 bezzbrojnih chenciv Mistami krayini pokotilis buddistski zavorushennya kilka chenciv zdijsnili samospalennya sho viklikalo velikij rezonans u krayinah Yevropi j SShA Dyem sprostovuvav provinu svoyih pidleglih u zlochini Ale masovi areshti ta zlochini proti buddistiv prodovzhuvalisya protyagom lita j oseni Vse ce sprichinyalo zanepokoyennya amerikanskogo uryadu yakij rozdilivsya u svoyih dumkah stosovno majbutnogo Prezidenta Pivdennogo V yetnamu derzhavnij departament pidtrimuvav zakolotnikiv u toj chas yak ministerstvo oboroni namagalosya utrimati vladu Dyema bud yakoyu cinoyu CRU uvijshlo v kontakt z osobami sho planuvali zbrojnij zakolot proti pravlyachoyi verhivki Dyema z natyakami sho uryad SShA ne bude protistoyati takomu rozvitku podij i zmova zhodnim chinom ne bude vplivati na podalshu pidtrimku z boku amerikanciv Tilo strachenogo Ngo Din Dyema Listopad 1963 1 listopada 1963 pid chas uspishnogo perevorotu yakij ocholiv general Ziong Van Min Prezident Pivdennogo V yetnamu Ngo Din Dyem buv skinutij i nastupnogo dnya razom zi svoyim bratom Ngo Din Nhu golovoyu tayemnoyi policiyi derzhavi buv bez sudu ta slidstva strachenij Cherez 20 dib 22 listopada 1963 roku u Dallasi Tehas zaginuv vid postrilu v golovu Dzhon Kennedi Nezabarom posol Spoluchenih Shtativ u Respublici V yetnam vidvidav zakolotnikiv ta privitav yih z peremogoyu spodivayuchis sho vijskovi zmozhut podolati krizu j pridushiti komunistichnij ruh u krayini Generalitet SShA prognozuvav navit uspishnu peremogu do pochatku 1964 roku Odnak haos vnaslidok perevorotu nabirav oberti Pivdennij V yetnam uvijshov u period vkraj nestabilnoyi krizi Protyagom nastupnih pivtora roku v Sajgoni raz na kilka misyaciv vidbuvavsya chergovij perevorot generali zminyuvali odne odnogo skidayuchi vladu poperednika ta progoloshuyuchi sebe nastupnim liderom krayini Hanoj negajno skoristavsya perevagami situaciyi sho sklalasya znachno posilivshi dopomogu V yetkongu ce dozvolilo partizanam NFZPV rozshiryuvati pidkontrolni yim teritoriyi u toj chas yak pivdennov yetnamska armiya zav yazla u politichnij borotbi Povnomasshtabne vtruchannya SShAViceprezident Spoluchenih Shtativ Lindon Dzhonson yakij pislya vbivstva Dzhona Kennedi stav 36 m Prezidentom krayini ta golovnim prioritetom svoyeyi roboti progolosiv socialnij zahist amerikanciv uzhe 24 listopada 1963 skazav sho bitva proti rozpovsyudzhennya komunizmu povinna vestisya z usiyeyu miccyu ta rishuchistyu ob yednanimi zusillyami vilnogo svitu Politichna situaciya u V yetnami tim chasom uskladnyuvalasya z kozhnim dnem Zakolotnikiv na choli z generalom Van Min bulo skinuto vzhe cherez tri misyaci u sichni 1964 inshim predstavnikom generalitetu Pivdennogo V yetnamu generalom Nguyen Hanhom Tonkinskij incident i posilennya amerikanskoyi uchasti u vijni 2 serpnya 1964 roku vijskovij korabel Spoluchenih shtativ esminec Meddoks angl USS Maddox yakij vikonuvav rozviduvalne zavdannya poblizu beregiv Pivnichnogo V yetnamu u zoni Tonkinskoyi zatoki za tverdzhennyami amerikanciv potrapiv pid raptovu ataku malih torpednih kateriv jmovirno pivnichnov yetnamskogo vijskovo morskogo flotu Cherez dvi dobi 4 serpnya u comu zh regioni za duzhe neyasnih obstavin Meddoks cogo razu z inshim amerikanskim korablem Terner Dzhoj angl USS Turner Joy potraplyayut pid povtornu ataku Cej vipadok uvijshov do istoriyi yak Tonkinskij incident Pivnichnov yetnamski torpedni kateri pid chas ataki esmincya Meddoks Navit do kincya ne z yasuvavshi a tim bilshe ne dochekavshis rozsliduvannya obstavin incidentu Lindon Dzhonson zaruchivshis pidtrimkoyu z boku Kongresu yakij vidav Rezolyuciyu pro Tonkinsku zatoku viddaye nakaz na tak zvanu akciyu vidplati amerikanski VPS provodyat bombarduvannya teritoriyi nezalezhnoyi derzhavi Pivnichnogo V yetnamu Yak bulo z yasovano piznishe z materialiv opublikovanogo u 2005 roci tayemnogo dokumentu niyakogo incidentu 4 serpnya ne bulo Na dumku bagatoh istorikiv Dzhonson ta jogo pribichniki svidomo vveli amerikansku gromadskist v omanu ta vtyagnuli krayinu u trivalu vijnu za nezrozumili cili vlasnoyi zakordonnoyi politiki Piznishe odin iz doslidnikiv V yetnamskoyi vijni Dzhordzh S Herring napolyagav na versiyi sho ministr oboroni SShA Maknamara ta Pentagon nenavmisno brehali pro obstavini Tonkinskogo incidentu prosto yim buv potriben privid dlya masshtabnogo vtruchannya u V yetnamsku vijnu Vzhe 5 serpnya amerikanska aviaciya z bortu avianosciv Tikonderoga ta Konstelejshn en po teritoriyi Pivnichnogo V yetnamu Cilyami nalotiv stali bazi torpednih kateriv ta naftovi skladi Vsogo amerikanci zdijsnili 64 litako viloti v rezultati yakih za amerikanskimi danimi bulo znisheno ta poshkodzheno 25 torpednih kateriv Amerikanski vtrati sklali dva litaki zbiti pivnichnov yetnamskoyu PPO pri comu odin pilot zaginuv a inshij potrapiv u polon stavshi pershim amerikanskim vijskovopolonenim u vijni Krim togo do kincya serpnya v Pivdennij V yetnam pribuli dvi eskadrilyi bombarduvalnikiv B 57 Canberra yaki rozmistilisya na aviabazi B yen Hoa 1 listopada baza bula piddana silnomu minometnomu obstrilu z boku v yetkongivciv U toj chas u SShA jshla peredviborcha kampaniya i Lindon Dzhonson ne kvapivsya pochinati masshtabne vtruchannya u vijnu Na viborah vin hotiv pokazati sebe yak mirolyubnij politik na vidminu vid svogo supernika Barri Goldvotera yakij vistupav za rozshirennya amerikanskoyi uchasti u vijni Ale tim ne mensh u period z oseni 1964 r do kincya zimi 1965 na teritoriyi Tayilandu ta Pivdennogo V yetnamu amerikanci pobuduvali ta modernizuvali desyatki vijskovo povitryanih baz i rozmistili na nih blizko 330 litakiv taktichnoyi aviaciyi U toj zhe chas u Tonkinskij zatoci bulo rozgornuto dvi potuzhni avianosni grupi Yankee Station bilya beregiv DRV ta Dixy Station bilya beregiv Pivdennogo V yetnamu DRV tezh naroshuvala svoyi sili u Pivdennomu V yetnami pochinayuchi z kincya 1964 roku perekidayuchi na jogo teritoriyu regulyarni vijska Na pochatku 1965 na Pivdni vzhe diyalo tri polki V yetnamskoyi narodnoyi armiyi 14 grudnya 1964 r SShA rozpochali operaciyu Barrel Roll v pivdenno shidnih rajonah Laosu Yiyi metoyu bulo pereshkoditi nadannyu dopomogi V yetkongu yaka nadhodila vid DRV po stezhci Ho Shi Mina Kerivnictvo Laosu povnistyu pidtrimalo yiyi provedennya Do provedennya operaciyi nikoli ne zaluchalisya nazemni sili amerikanci obmezhuvalisya bombarduvannyami ob yektiv stezhki ta rozviduvalnimi polotami Aviaciya diyala perevazhno z teritoriyi Tayilandu Na pochatku rozmah operaciyi buv nevelikim napriklad z 12 po 24 grudnya 1964 amerikanski litaki zdijsnili tilki 6 rozviduvalnih misij Ale cherez podalshu eskalaciyu vijni masshtabi operaciyi znachno zrosli 28 grudnya 1964 1 sichnya 1965 vidbulasya v yakij pivdennov yetnamski vijska zaznali nishivnoyi porazki vid partizan Cya bitva stala pershoyu u yakij v yetkongivci protyagom dekilkoh dniv zmogli protistoyati APV na vidkritij miscevosti i pri comu zavdati yij vidchutnih vtrat Hocha z boku pivdennov yetnamskoyi armiyi v bitvi brali uchast elitni zagoni rejndzheriv ta morskoyi pihoti 7 lyutogo 1965 roku v yetkongivski partizani atakuvali amerikanski vijskovi ob yekti v misti Plejku V rezultati atak bulo vbito 8 amerikanciv ta znisheno 10 litakiv U vidpovid SShA rozpochali operaciyu en v ramkah yakoyi vzhe 7 lyutogo 49 litakiv bombarduvali bazi pivnichnov yetnamskoyi armiyi v misti Donghoj 11 lyutogo 89 litakiv zavdali udaru po ob yektah logistiki ta zasobah spoluchennya V yetkongu bilya demilitarizovanoyi zoni 19 lyutogo B 57B zdijsnili bombarduvannya sil V yetkongu cej vipadok stav pershim koli amerikanska aviaciya bula zastosovana dlya pidtrimki nazemnih vijsk Pivdennogo V yetnamu Flaming Dart zavershilasya 24 lyutogo metoyu yiyi provedennya bula pomsta za napadi na amerikanskih vijskovih Stanom na kinec 1964 roku v Respublici V yetnam perebuvalo 23300 amerikanskih vijskovosluzhbovciv dlya porivnyannya v 1959 yih bulo tilki 760 Chiselnist pivdennov yetnamskih silovih pidrozdiliv zbrojni sili korpus gromadyanskoyi oboroni ta policiya naprikinci 1964 r stanovila 514000 osib sho vdvichi bilshe nizh u 1959 r U toj zhe chas V yetkong narahovuvali blizko 100 tisyach bijciv na moment svogo utvorennya vin mav lishe 5000 U V yetnamskij narodnij armiyi u svoyu chergu sluzhilo 300000 osib vsogo za rik do togo vona mala 174000 Eskalaciya vijni Vijskovi diyi v berezni 1965 grudni 1968 rokiv 2 bereznya 1965 roku v ramkah operaciyi en SShA rozpochinayut regulyarni bombarduvannya Pivnichnogo V yetnamu Yihnoyu metoyu bulo pidirvati ekonomichnij i vijskovij potencial krayini ta pereshkoditi nadannyu dopomogi v yetkongivskim partizanam Takozh bombarduvannya mali sluzhiti instrumentom tisku na kerivnictvo DRV shob vono vidmovilosya vid pidtrimki V yetkongu i ne vtruchalosya u spravi Pivdennogo V yetnamu Dlya provedennya operaciyi bula zadiyana yak nazemna tak i palubna aviaciya SShA pri comu dlya neyi isnuvav cilij ryad zaboron ta obmezhen Napriklad bilya Hanoya ta Hajfona isnuvali zoni kudi litakam ne dozvolyalosya zalitati buli zaboroneni bombarduvannya v prikordonnih z Kitayem rajonah do vesni 1967 roku zaboronyalosya atakuvati vijskovi aerodromi Krim togo spiski dozvolenih dlya znishennya cilej chasto zatverdzhuvalisya na rivni prezidenta Ci faktori znachno znizhuvali efektivnist aviaudariv ta polegshuvali Pivnichnomu V yetnamu zahist vid nalotiv amerikanskoyi aviaciyi Visadka pidrozdilu morskoyi pihoti bilya Danang 6 bereznya 1965 8 bereznya pid privodom zahistu amerikanskih vijskovih ob yektiv vid atak povstanciv u Pivdennomu V yetnami visadzhuyutsya dva bataljoni morskoyi pihoti SShA zagalnoyu chiselnistyu 3500 osib Ci diyi buli shiroko pidtrimani amerikanskoyu spilnotoyu Lider Demokratichnoyi Respubliki V yetnam Ho Shi Min vidreaguvav na ce po shidnomu filosofski yaksho amerikanci hochut vesti vijnu 20 rokiv voni otrimayut vijnu na 20 rokiv yaksho voni zahochut miru mi zabezpechimo mir ta zaprosimo yih na obidnij chaj Protyagom pershih p yati misyaciv amerikanske komanduvannya utrimuvalis vid provedennya masshtabnih nazemnih operacij U cej period trivalo perekidannya vijsk stvorennya infrastrukturi dlya yih bazuvannya ta vidbuvalosya oznajomlennya z miscevoyu specifikoyu vedennya bojovih dij Yaksho amerikanski nazemni vijska she zastosovuvalisya dosit obmezheno to aktivnist aviaciyi zrostala z kozhnim misyacem u lyutomu dlya bombarduvannya DRV amerikanski litaki zdijsnila tilki 138 vilotiv u kvitni 3600 a v travni vzhe 4000 V pershi dekilka misyaciv litaki zajmalisya perevazhno znishennyam stacionarnih cilej Ale postupovo amerikanska aviaciya perehodit do znishennya transportnih zasobiv na yakih perevozilasya dopomoga v yetkongivskim partizanam Dlya cogo litaki nevelikimi grupami patrulyuvali dorogi mosti ta richki v pivdennij chastini DRV i pomichayuchi pidozrilu cil atakuvali yiyi Yaksho kilkist vilotiv na taki zavdannya v berezni stanovila lishe 2 na tizhden to naprikinci roku 200 Pivnichnij V yetnam spochatku ne mig efektivno protistoyati bombarduvannyam tomu sho mav slabku aviaciyu ta protipovitryanu oboronu VPS krayini mali za riznimi ocinkami vid 40 do 60 bojovih litakiv iz nih dlya vidbittya nalotiv mozhna bulo zadiyati lishe 25 vinishuvachiv J 5 MiG 17F kitajskogo virobnictva Protipovitryana oborona skladalas iz dekilkoh divizioniv zenitnoyi artileriyi yakimi prikrivali vazhlivi administrativni centri U vidpovid na bombarduvannya Pivnichnogo V yetnamu SRSR rozpochinaye postachannya do krayini zenitno raketnih kompleksiv S 75 Uzhe 24 lipnya odnim iz takih kompleksiv bulo zbito vinishuvach F 4C Dlya protidiyi novij zbroyi amerikanci stali zastosovuvati en litaki osnasheni aparaturoyu dlya viyavlennya RLS protivnika ta ozbroyeni protiradiolokacijnimi raketami AGM 45 Shrike Pid diki laski pereroblyalisya isnuyuchi litaki spochatku ce buli F 100F piznishe F 105G ta F 4G 9 13 chervnya vidbulasya bitva za Dong Hoa yaka chitko prodemonstruvala nizku boyezdatnist pivdennov yetnamskoyi armiyi ta yiyi nespromozhnist efektivno borotisya z V yetkongom Pivdennov yetnamski vijska popri chiselnu perevagu 2000 osib proti 1500 nayavnist bronetehniki i artileriyi ta pidtrimku z boku 173 yi aeromobilnoyi brigadi Armiyi SShA zaznali povnoyi porazki Voni vtratili 416 osib ubitimi ta 233 zniklimi bezvisti todi yak partizani tilki 126 zagiblih General Vilyam Vestmorlend Vrahovuyuchi ci obstavini a takozh nizkij moralnij duh soldativ Armiyi Pivdenngo V yetnamu APV i visokij riven dezertirstva general Vilyam Vestmorlend zrobiv visnovok pro nenadijnist pivdennov yetnamskih vijsk i zaproponuvav usunuti yih vid provedennya bojovih operacij poklavshi na nih lishe funkciyi zabezpechennya j ohoroni A zavdannya rozgromu V yetkongu vin proponuvav poklasti na Zbrojni sili SShA Vestmorlend stverdzhuvav sho amerikanski vijska z yih energijnistyu mobilnistyu ta vognevoyu miccyu zmozhut uspishno diyati proti NFZPV Dlya peremogi u vijni amerikanskij general zaproponuvav nastupnij plan yakij skladavsya z troh golovnih faz Do kincya 1965 roku Zbrojni sili SShA ZS SShA za pidtrimki zbrojnih sil vilnogo svitu obov yazkovo pripinyayut taktiku postupok ta perehodyat do aktivnih dij ZS SShA ta soyuzniki rozpochinayut rishuchi nastupalni diyi z metoyu perehoplennya iniciativi rozgromu partizanskih ta regulyarnih formuvan protivnika Faza zakinchuyetsya koli protivnik visnazhenij vicherpav svoyi bojovi mozhlivosti vignanij z gustonaselenih misc ta perejshov do oboronnoyi taktiki Yaksho protivnik prodovzhuye opir protyagom 12 18 misyaciv pislya zavershennya drugoyi fazi povnij rozgrom V yetkongu u viddalenih ta blokovanih vijskami regionah krayini Vestmorlend poobicyav sho diyuchi za cim planom vin dob yetsya rishuchoyi peremogi vzhe do kincya 1967 roku Popri ce uryad Dzhonsona ne kvapiv podiyi ta ne ogoloshuvav oficijno pro zminu svoyeyi v yetnamskoyi politiki napolyagayuchi na poslidovnomu naroshenni amerikanskih zusil u V yetnami Ale zaproponovanij plan zgodom buv uhvalenij Dzhonsonom sho oznachalo perehid vid politiki obmezhenogo vtruchannya u v yetnamsku vijnu do shirokoyi uchasti v nij Pri comu bud yaka dumka pro spromozhnist pivdennov yetnamskogo uryadu samostijno vporatisya iz situaciyeyu yaka sklalasya navit ne rozglyadalasya Z pochatkom vidkritogo vtruchannya u v yetnamsku vijnu SShA stali aktivno zaohochuvati svoyih soyuznikiv uzyati uchast v operaciyi Vidpraviti svoyi vijska do Pivdennogo V yetnamu pogodilisya majzhe vsi chleni SEATO Respublika Koreya Tayiland Avstraliya Nova Zelandiya ta Filippini Ale partneri po NATO navit taki tradicijni amerikanski soyuzniki yak Velika Britaniya ta Kanada vidmovilisya brati bud yaku uchast u vijni Pivdennij V yetnam vijskovi zoni 1967 She z 1962 roku vsya teritoriyi Respubliki V yetnam bula podilena na taktichni zoni chotiroh korpusiv pivdennov yetnamskoyi armiyi I j korpus zajmav pivnichni provinciyi krayini Operaciyi na jogo teritoriyi provodiv perevazhno Korpus morskoyi pihoti SShA Cherez ce teritoriyu korpusu she nazivali krayinoyu morskih pihotinciv II j korpus zajmav teritoriyu Centralnogo ploskogir ya V 1965 1966 rr v zoni korpusu diyala 1 sha kavalerijska diviziya ale z kincya 1966 yiyi zaminila 4 ta pihotna diviziya a 1 sha kavalerijska bula perekinuta na teritoriyu III go korpusu III j korpus zajmav provinciyi yaki prilyagali do stolici krayini Sajgonu V zoni korpusu veli bojovi diyi 1 sha ta 25 ta pihotni diviziyi IV j korpus zajmav teritoriyi v delti richki Mekong ta provinciyi na krajnomu pivdni krayini V jogo zoni diyala 9 ta pihotna diviziya 18 24 serpnya vidbulosya persha masshtabna operaciya amerikanskih sil u Pivdennomu V yetnami en Naperedodni amerikanska rozvidka diznalasya pro plani V yetkongu atakuvati yihnyu vijskovu bazu Chulaj v provinciyi Kuangngaj Shob ne dopustiti ataki bulo virisheno zavdati udar na viperedzhennya silami 4 bataljoniv morskoyi pihoti V rezultati operaciyi bulo znisheno 614 v yetkongivciv pidgotovka do ataki na amerikansku bazu bula zirvana Morska pihota u svoyu chergu vtratila 45 osib ubitimi ta 203 poranenimi Voseni Zbrojni sili SShA pochinayut perehoditi do strategiyi znajti ta znishiti YiYi sut polyagala v tomu sho v rajon mozhlivogo misceznahodzhennya protivnika posilavsya nevelikij zagin yak pravilo vzvod abo rota Yaksho vin natraplyav na znachni sili V yetkonga to jomu na dopomogu perekidalisya dodatkovi vijska yaki mali znishiti protivnika Paralelno z ciyeyu strategiyeyu amerikanski vijska mogli diyati i za inshoyu ochistiti ta utrimati YiYi sut zvodilasya do togo shob zahopiti rajon yakij kontrolyuyetsya komunistichnimi silami znishiti v nomu bud yaki sili protivnika i stvoriti na jogo teritoriyi vlasni bazi ta oporni punkti Providna rol u cih strategiyah vidvodilasya desantno shturmovim operaciyam Morski pihotinci diyali za desho inshoyu shemoyu spochatku voni zakriplyalisya v rajoni pidkontrolnomu silam V yetkonga stvoryuyuchi v nomu opornij punkt Potim diyuchi z nogo morski pihotinci postupovo ochishali prilegli teritoriyi vid partizaniv Dali okremi rajoni z yednuvalisya u sucilni teritoriyi na yakih partizanskij ruh bulo pridusheno Amerikanski desantniki pid chas bitvi v dolini Ya Drang Odnim iz naslidkiv utilennya strategiyi znajti ta znishiti stala bitva v dolini Ya Drang yaka vidbulasya 14 18 listopada 1965 roku Vona harakterna tim sho stala pershim znachnim zitknennyam amerikanskih ta pivnichnov yetnamskih vijsk Pid chas boyiv obidvi storoni zaznali serjoznih vtrat SShA 237 ubitih ta 258 poranenih a VNA vidpovidno 559 i 669 Pislya bitvi obidvi storoni ogolosili pro svoyu peremogu hocha nezaperechnim zalishayetsya fakt sho v rezultati dij amerikanskih vijsk buli zirvani plani VNA po zahoplennyu mist Plejku ta Do kincya 1965 roku chiselnist amerikanskih vijsk u V yetnami syagnula 184 300 osib Amerikanski soyuzniki po SEATO vidpravili svoyi kontingenti zagalnoyu chiselnistyu 22 390 vijskovosluzhbovciv iz nih najchiselnishimi buli pivdennokorejskij 20 620 ta avstralijskij 1 560 Zrosla takozh i chiselnist pivdennov yetnamskih silovih struktur yaka teper stanovila 642 500 osib 8 14 sichnya 1966 roku v okruzi provinciya Binziong bula provedena persha operaciya divizijnogo rivnya en v nij buli zadiyani amerikanski ta avstralijski vijska chiselnistyu 8 000 osib Operaciya provodilasya z metoyu rozgromiti sili V yetkongu ta znishiti vsyu jogo infrastrukturu v okruzi Krim togo Crimp bula elementom dalekosyazhnishogo planu ochistiti vid partizaniv prilegli do Sajgona provinciyi Hocha do operaciyi zaluchalisya znachni sili uspih buv dosit obmezhenij Iz 1 000 v yetkongivciv yaki perebuvali v okruzi na pochatku operaciyi dostovirno bulo znisheno tilki 128 she 92 potrapili v polon Takozh ucilili klyuchovi ob yekti partizanskoyi infrastrukturi yaki budut aktivno vikoristovuvatisya dlya atak na Sajgon pid chas Tetskogo nastupu v 1968 roci Pid chas ciyeyi operaciyi amerikanski vijska vpershe zishtovhnulisya iz shirokoyu merezheyu pidzemnih tuneliv yaki vikoristovuvalisya v yetkongivcyami Taki tuneli sluzhili miscem ukrittya v nih roztashovuvalisya komandni punkti skladi ta kazarmi za dopomogoyu tuneliv partizani mogli nepomitno zoseredzhuvati svoyi sili dlya atak na ob yekti protivnika Dlya znishennya sistemi tuneliv ta tih hto v nih ukrivavsya amerikanci vikoristovuvali rizni zasobi Odnim iz najposhirenishih bulo stvorennya specialnih zagoniv priznachenih dlya dij u pidzemnih tunelyah Soldativ yaki v nih sluzhili neoficijno nazivali tunelnimi shurami Vpershe taki zagoni buli stvoreni v skladi 25 yi pihotnoyi diviziyi vidrazu pislya operaciyi Crimp 28 sichnya vidbulasya najbilsha antipartizanska operaciya z pochatku vijni u nij vzyali uchast 1 sha kavalerijska diviziya armiyi SShA pivdennokorejska en ta pivdennov yetnamski pidrozdili Cillyu operaciyi buv rozgrom 3 yi diviziyi NFZPV yaka diyala perevazhno v provinciyi Bindin V hodi operaciyi majzhe ne bulo znachnih boyiv prote duzhe chasto vidbuvalisya sutichki mizh nevelikimi zagonami yak vzvod abo rota Takozh operaciya vidznachalasya masshtabami aviacijnoyi pidtrimki 1352 viloti na bombarduvannya pid chas yakih skinuto 680 t bomb ta 138 t napalmu Bojovi diyi zavershilisya 6 bereznya soyuzniki ogolosili pro znishennya v yetkongivskoyi diviziyi ta 2 389 soldat protivnika iz nih 1 3 na rahunku armiyi Respubliki V yetnam Ale zviti pro znishennya diviziyi viyavilisya perebilshennyam tomu sho vzhe cherez deyakij chas vona znovu brala uchast u boyah Pid chas operaciyi traplyalisya vipadki masovih ubivstv mirnogo naselennya zdijsneni perevazhno pivdennokorejskimi vijskami V period z 12 lyutogo do seredini bereznya vid ruk soldativ Stolichnoyi diviziyi zaginulo 1 200 mirnih zhiteliv u 15 selishah ta hutorah gromadi Binh An Najbilsha riznya bula vchinena 26 lyutogo koli vsogo za odnu godinu soldati diviziyi vbili 380 bezzbrojnih lyudej Bijci CIDG provodyat navchalni strilbi pid kerivnictvom amerikanskogo instruktora Odnim iz zasobiv taktiki borotbi proti NFZPV stalo stvorennya pidrozdiliv samooboroni iz naselennya loyalnogo do kerivnictva Respubliki V yetnam Taki zagoni distali nazvu Gromadyanski neregulyarni grupi oboroni Civilian Irregular Defense Group abo CIDG Yih stvorennya malo na meti zmenshiti vpliv V yetkongu v silskij miscevosti i ne dati jomu mozhlivosti popovnyati zapasi i verbuvati novih prihilnikiv Pidgotovkoyu sil samooboroni zajmalisya zeleni bereti takozh amerikanska storona postavlyala yim ozbroyennya ta sporyadzhennya Zagoni samooboroni povinni buli samostijno vitrimuvati ataki v yetkongivciv Krim togo stvoryuvalisya she j udarni grupi yaki mali krashe ozbroyennya i pidgotovku Taki grupi brali uchast v antipartizanskih operaciyah sho provodilisya amerikanskimi ta pivdennov yetnamskimi vijskami Z metoyu perekriti dopomogu yaku V yetkong otrimuvav z pivnochi cherez stezhku Ho Shi Mina amerikanci pochali aktivno stvoryuvati pidrozdili CIDG v prikordonnih rajonah V nih sluzhili perevazhno predstavniki montanyariv narodiv yaki prozhivali v gorah Pivdennogo V yetnamu Dlya efektivnishogo zahistu kordonu i kontrolyu nad prikordonnoyu teritoriyeyu stvoryuvalisya specialni bazi de okrim bijciv CIDG perebuvali amerikanski specpriznachenci Taki bazi chasto stavali mishenyami dlya atak partizaniv ta pivnichnov yetnamskoyi armiyi Odna iz takih atak vidbulasya 9 10 bereznya na tabir specpriznachenciv A Shau Vin roztashovuvavsya v odnojmennij dolini bilya kordonu z Laosom sho u provinciyi Thiathyen Hyue Same v dolini A Shau vihodilo odne iz vidgaluzhen stezhki Ho Shi Mina po yakij pivnichnov yetnamski vijska pronikali na teritoriyu Respubliki V yetnam tomu kontrol nad dolinoyu mav strategichno vazhlive znachennya dlya VNA Na moment ataki v tabori perebuvali zagoni CIDG ta nevelika grupa zelenih beretiv zagalnoyu chiselnistyu 395 soldativ i oficeriv Svoyeyu chergoyu sili pivnichnov yetnamskoyi armiyi yaki shturmuvali bazu narahovuvali 2000 osib Cherez poganu pogodu amerikanska aviaciya ne zmogla efektivno nadavati pidtrimku zahisnikam taboru i vzhe zranku 10 bereznya bijci VNA uvirvalisya v nogo stanovishe garnizonu stalo kritichnim Tomu amerikanske komanduvannya virishilo evakuyuvati garnizon i znishiti tabir Do 5 godini vechora garnizon bulo evakujovano a budivli taboru znisheno pri comu evakuaciya pererosla v panichnu vtechu bijciv CIDG Zahoplennya taboru dozvolilo VNA vstanoviti kontrol nad dolinoyu A Shau i vikoristovuvati yiyi yak placdarm dlya atak na pivdennov yetnamski mista osoblivo Hye ta Fu Bi Porazka v A Shau stala tilki pochatkom seriyi nevdach yaki spitkali amerikansku armiyu u Pivdennomu V yetnami navesni 1966 roku 11 kvitnya rota 1 yi pihotnoyi diviziyi chiselnistyu 134 osib potrapila v zasidku vlashtovanu bataljonom V yetkongu Pid chas boyu yakij trivav do ranku nastupnogo dnya rota vtratila 38 ubitimi ta 71 poranenimi sho stanovilo 80 yiyi chiselnosti Cej vipadok prodemonstruvav nedoliki strategiyi znajti ta znishiti pidrozdili yaki posilalisya na poshuk v yetkongivciv neridko potraplyali v zasidki vlashtovani perevazhayuchimi silami protivnika Pri comu pidkriplennya moglo pidijti vzhe pislya togo yak partizani pokinuli pole boyu Odnim iz prikladiv togo yak v yetkongivci mogli unikati boyu z perevazhayuchimi silami protivnika mozhe sluzhiti operaciya Birmingham yaka provodilasya 24 kvitnya 17 travnya v provinciyi Tejnin silami amerikanskoyi 1 yi pihotnoyi diviziyi ta 5 yi diviziyi ARV YiYi zavdannyam buv rozgrom 9 yi diviziyi V yetkongu ale partizani zmogli uniknuti masshtabnih zitknen i uspishno vidstupiti na teritoriyu Laosu A yedinim uspihom soyuznikiv stalo zahoplennya 500 tonn sporyadzhennya ta pripasiv zalishenih diviziyeyu pid chas vidstupu Podibnim chinom zavershuvalas bilsha chastina operacij proti V yetkongu Amerikanski morski pihotinci pid chas operaciyi Hastings lipen 1966 roku Naprikinci chervnya na pochatku lipnya diviziya 324B V yetnamskoyi narodnoyi armiyi diyuchi nevelikimi grupami pronikla cherez demilitarizovanu zonu na teritoriyu Pivdennogo V yetnamu Chiselnist diviziyi ocinyuvalasya v mezhah 8 10 tisyach pered neyu bulo postavleno zavdannya vstanoviti kontrol nad provinciyeyu Kuangchi U vidpovid general Vestmorlend nakazav 3 j diviziyi morskoyi pihoti znishiti pivnichnov yetnamski vijska yaki pronikali cherez kordon Operaciya rozpochalasya 15 lipnya i distala nazvu en U nij uzyali uchast 5 bataljoniv iz 3 yi diviziyi MP zagalnoyu chiselnistyu 8000 osib Krim togo v boyah uzyali uchast pidrozdili 1 yi diviziyi ARV chiselnistyu 3000 Operaciya vidriznyalasya velikoyu kilkistyu rozriznenih ale zapeklih boyiv na pokritij dzhunglyami miscevosti Komanduyuchij amerikanskimi vijskami pid chas operaciyi general en tak sharakterizuvav yiyi hid Mi zustrili dobre osnashenih prekrasno pidgotovlenih i vojovnichih do fanatizmu soldativ protivnika Voni atakuvali nas velikimi masami i ginuli sotnyami Do pochatku serpnya morskij pihoti vdalosya rozsiyati abo vidkinuti na pivnich osnovni sili diviziyi 324B Ale na pivden vid DMZ she zalishalisya chimali sili VNA tomu vidrazu pislya zakinchennya operaciyi Hastings 3 serpnya u toj zhe den rozpochalasya nova operaciya Prairie Yiyi metoyu bulo znishiti zalishki pivnichnov yetnamskih vijsk i ne dopustiti proniknennya novih Klyuchovim momentom operaciyi stali zapekli boyi za goru en ta prilegli do neyi pagorbi yaki amerikanci zmogli vzyati tilki cinoyu velikih vtrat Boyi zavershilisya 27 zhovtnya za chas provedennya operacij Hastings ta Prairie bulo znisheno 2179 soldativ pivnichnov yetnamskoyi armiyi Amerikanski vijska takozh zaznali vidchutni vtrati 326 morpihiv zaginulo she majzhe 1500 distali poranennya U rezultati cih operacij morskij pihoti vdalosya rozgromiti pivnichnov yetnamski vijska yaki pronikli cherez DMZ i ne dopustiti zahoplennya provinciyi Kuangchi Pivdennij V yetnam mav specifichnij musonnij klimat iz chitko virazhenim vologim i suhim sezonom Ostannij pripadav na pochatok oseni kinec zimi i same v cej chas amerikanci provodili najbilshu kilkist operacij proti V yetkongu V suhomu sezoni 1966 67 rr bulo provedeno dekilka masshtabnih ta ryad lokalnih antipartizanskih operacij Pershoyu velikoyu operaciyeyu stala Attleboro yaka provodilasya z 14 veresnya po 24 listopada 1966 roku v provinciyi Tejnin z metoyu porushiti liniyi postachannya partizaniv u zoni III korpusu Chiselnist amerikanskih vijsk stanovila 16000 osib yim protistoyali 9 ta diviziya NFZPV ta polk pivnichnov yetnamskoyi armiyi V rezultati operaciyi sistemi postachannya V yetkongu bulo zavdano znachnoyi shkodi amerikanci zahopili veliki trofeyi krim togo bulo vbito 1106 partizan i she 44 zahopleno v polon Dosvid otrimanij amerikancyami pid chas cih boyiv buv vikoristanij dlya pidgotovki she masshtabnishoyi operaciyi Junction City Operaciya Cedar Falls chervonoyu liniyeyu obvedeno zaliznij trikutnik Na vidstani 40 km na pivnich vid Sajgonu buv roztashovanij en rajon osoblivoyi aktivnosti v yetkongivskih partizan Comu spriyala potuzhna infrastruktura iz pidzemnih tuneliv yaki buli pobudovani v tri rivni ta mali zagalnu dovzhinu do 250 km Z metoyu rozgromiti partizanski sili v trikutniku ta znishiti vsyu yihnyu infrastrukturu amerikanske komanduvannya virishilo provesti operaciyu en Ce bula najmasshtabnisha nazemna operaciya amerikanskih vijsk u V yetnamskij vijni Vsogo v nij uzyali uchast 30000 amerikanskih i pivdennov yetnamskih vijskovosluzhbovciv Operaciya rozpochalas 8 sichnya 1967 roku ale osnovni sili V yetkonga vidrazu pokinuli rajon provedennya operaciyi tomu rozmah boyiv buv neznachnim Soyuzniki zajnyalisya znishennyam u pershu chergu partizanskoyi infrastrukturi ta likvidaciyeyu selish yaki pidozryuvalisya u spivpraci z povstancyami V specialni tabori bulo deportovano ponad 6000 selyan 2 3 z yakih diti a selisha v yakih voni prozhivali znisheno Amerikanskim vijskam vdalosya viyaviti ta znishiti 100 bunkeriv 25 tuneliv ta 500 inshih pidzemnih ob yektiv yaki vikoristovuvalisya partizanami Operaciya zavershilasya 26 sichnya vtrati soyuznikiv buli neveliki zaginulo 72 amerikanci ta 11 soldativ ARV Ale uspihi tezh buli neveliki osnovni sili V yetkonga uspishno pokinuli trikutnik i povernulisya nazad vidrazu pislya zakinchennya operaciyi Vcilila i bilsha chastina pidzemnoyi infrastrukturi partizan yaka v sichni nastupnogo roku bula vikoristana dlya masshtabnogo nastupu na Sajgon Skidannya vantazhu z litaka S 130 pid chas operaciyi Dzhankshen siti Za danimi amerikanskoyi rozvidki v provinciyi Tejnin roztashovuvavsya shtab partizanskogo ruhu v Pivdennomu V yetnami vodnochas u provinciyi diyala 9 ta diviziya NFZPV ta pidrozdili pivnichnov yetnamskoyi armiyi Vrahovuyuchi ci faktori bulo uhvaleno provesti v cij provinciyi masshtabnu vijskovu operaciyu Vona distala nazvu Dzhankshen siti na chest odnojmennogo mista v shtati Kanzas Do uchasti v operaciyi buli zalucheni znachni amerikanski sili 30000 osib 240 vertolotiv ta ponad 700 odinic bronetehniki sho robilo Junction City odniyeyu z najbilshih operacij v yetnamskoyi vijni Vona rozpochalasya 22 lyutogo amerikanski vijska vikoristali taktiku molot i kovadlo 1 sha i 25 ta okrim 2 yi brigadi pihotni diviziyi zajnyali poziciyi na pivnochi provinciyi a 173 tya povitryano desantna brigada visadilasya na zahodi utvoryuyuchi takim chinom kovadlo Cya faza operaciyi projshla uspishno i vzhe 23 lyutogo v nastup perejshli 11 j bronekavalerijskij polk ta 2 ga brigada 25 yi pihotnoyi diviziyi Cim silam vidvodilasya rol molota voni povinni buli vitisniti partizan na poziciyi zajnyati amerikancyami pid chas pershoyi fazi operaciyi a potim spilnimi zusillyami rozgromiti protivnika Spochatku V yetkong unikav znachnih boyiv ale vzhe 28 lyutogo bataljon partizan bilya selisha Prek Klok atakuvav pihotnij bataljon 1 yi diviziyi amerikanci uspishno vidbili napad Piznishe vidbulasya she nizka zapeklih boyiv mizh protivnikami najbilshij iz nih en 21 bereznya Vsi boyi zakinchilisya vpevnenoyu peremogoyu amerikanskih vijsk i velikimi vtratami dlya v yetkongivciv uspiham amerikanciv znachnoyu miroyu spriyala efektivna aviacijna ta artilerijska pidtrimka Vsogo za period operaciyi amerikanska artileriya vipustila 366 000 snaryadiv a aviaciya skinula 3 235 tonn bomb Junction City trivala 82 dni zakinchivshis 14 travnya stavshi odniyeyu z najtrivalishih nazemnih operacij provedenih amerikanskimi vijskami Hocha v yetkongivskij shtab tak i ne vdalosya viyaviti tim ne mensh amerikanske komanduvannya bulo zadovolene rezultatami operaciyi Pid chas neyi zaginulo 2 700 partizan amerikanci zahopili 600 tonn strileckoyi zbroyi 500 tisyach storinok v yetkongivskoyi dokumentaciyi ta bagato inshih trofeyiv Amerikanski vijska u svoyu chergu vtratili 282 osib zagiblimi ta 1 100 poranenimi Provodyachi cilu seriyu nastupalnih operacij v suhomu sezoni 1966 1967 rr amerikanske komanduvannya planuvalo dobitisya perelomu u vijni na svoyu korist Ale popri znachni sili yaki buli zalucheni dlya nastupalnih dij ta ryad lokalnih uspihiv perelomiti hid vijni ne vdalosya Yiyi zatyaguvannya zagibel amerikanskih soldat ta veliki finansovi vitrati pochali sprichinyati serjozne nezadovolennya sered amerikanskogo naselennya ta politikiv Vse chastishe zvuchali vimogi vivesti amerikanski vijska iz V yetnamu same v 1967 roci pochinayetsya masovij antivoyennij ruh u Spoluchenih Shtatah Jogo uchasniki provodili akciyi protestu riznomanitni antivoyenni zahodi yih pidtrimuvali ryad ZMI ta politikiv vid Respublikanskoyi partiyi Zatyazhna vijna negativno vidobrazhalasya i na osobovomu skladi Zbrojnih sil SShA Tak trivalist vidryadzhennya u V yetnam stanovila v serednomu odin rik pri comu novobranci prohodili priskorenu pidgotovku yakist yakoyi potrebuvala pokrashennya Na teritoriyi V yetnamu ne isnuvalo bezpechnih tilovih misc yak ce bulo u chasi Drugoyi svitovoyi vijni ta Koreyi Tomu osobovij sklad perebuvayuchi u stani postijnogo stresu chasto zlovzhivav narkotikami ta alkogolem Z pochatkom sezonu doshiv intensivnist ta rozmah antipartizanskih operacij istotno znizilis zate rizko aktivizuvalisya v yetkongivci ta pivnichnov yetnamska armiya U kvitni pidrozdili VNA yaki pronikli v Pivdennij V yetnam cherez kambodzhijskij kordon pochali buduvati ukriplennya na visotah bilya amerikanskoyi bazi en sho v provinciyi Kuangchi provinciya Koli ce stalo vidomo amerikancyam voni virishili zavdati udar silami dvoh bataljoniv morskoyi pihoti Amerikanski ataki rozpochalisya 24 kvitnya i vidrazu nashtovhnulisya na zapeklij opir 6 pivnichnov yetnamskih bataljoniv Tilki pislya dvoh tizhniv krovoprolitnih boyiv vtrativshi 550 ubitimi i poranenimi morski pihotinci zmogli zahopiti pagorbi Dolina en mala strategichno vazhlive znachennya dlya amerikanskogo komanduvannya ale yiyi majzhe povnistyu kontrolyuvali sili 2 yi diviziyi VNA Dlya togo shob vstanoviti kontrol nad dolinoyu 21 kvitnya morska pihota rozpochala operaciyu en V rezultati zapeklih boyiv yaki trivali ponad 3 tizhni obidvi storoni zaznali velikih vtrat Amerikancyam vdalosya rozbiti 21 j polk pivnichnov yetnamskoyi armiyi j zakripitisya v dolini Ale yiyi pivnichna chastina vse she kontrolyuvalasya znachnimi silami VNA Tomu vzhe 26 travnya pislya otrimannya pidkriplen en Za dva tizhni morskim pihotincyam ta en yaki tezh buli zalucheni do operaciyi vdalosya zahopiti dolinu i zavdati protivnikovi serjoznoyi porazki Cherez veliki vtrati 2 ga pivnichnov yetnamska diviziya protyagom kilkoh podalshih misyaciv ne brala uchasti v bojovih diyah Amerikancyam uspih koshtuvav 220 zagiblih ta ponad 700 poranenih Na pochatku lipnya 90 j polk diviziyi 324B zrobiv chergovu sprobu proniknuti cherez demilitarizovanu zonu na teritoriyu Kuangchi najpivnichnishoyi provinciyi Respubliki V yetnam Shob ne dopustiti prorivu pivnichnov yetnamskih vijsk 2 lipnya morska pihota rozpochala operaciyu en V rezultati uspishnih dij amerikanskih vijsk 90 j polk ponis veliki vtrati i buv vidkinutij nazad na teritoriyu Pivnichnogo V yetnamu Krim togo morski pihotinci zmogli viyaviti ta znishiti ryad ob yektiv yaki buli tayemno sporudzheni soldatami VNA v prikordonnij zoni sered nih 164 pidzemnih ukrittya ta 15 artilerijskih pozicij Ale sprobi pivnichnov yetnamskih vijsk prorvatisya cherez kordon prodovzhuvalisya perevazhno ce robili pidrozdili diviziyi 324B Shob pripiniti ci sprobi 16 lipnya amerikanci rozpochali novu operaciyu en do neyi bulo zalucheno 5 bataljoniv morskoyi pihoti Najzapeklishi boyi tochilisya 28 30 lipnya ta 4 13 veresnya koli cherez kordon namagalisya prorvatisya znachni sili pivnichnov yetnamskoyi armiyi Apogeyem stali boyi 10 veresnya koli bataljon 3 26 morskoyi pihoti buv atakovanij 812 m polkom VNA Popri chiselnu perevagu protivnika morskim pihotincyam pri pidtrimci artileriyi vdalosya vidbiti ataku Vsogo za period operaciyi yaka trivala do 31 zhovtnya amerikanski vijska znishili 1117 pivnichnov yetnamskih soldat yaki namagalisya proniknuti cherez kordon Ale amerikanci tezh ponesli vidchutni vtrati 340 ubitih ta 1461 poranenij V seredini kerivnictvo DRV pochalo rozroblyati plani povnomasshtabnogo nastupu v Pivdennomu V yetnami Do nogo mali buti zalucheni yak v yetkongivski partizani tak i pidrozdili pivnichnov yetnamskoyi armiyi sho diyali na teritoriyi Respubliki V yetnam Uspishnij nastup na dumku pivnichnov yetnamskogo kerivnictva mav prizvesti do narodnogo povstannya i povalennya rezhimu Sho u svoyu chergu stalo bi peredumovoyu peremogi u vijni i ob yednannya dvoh chastin V yetnamu Golovni udari planuvalosya zavdati v gustonaselenih rajonah krayini u pershu chergu potribno bulo zahopiti Sajgon i Hyue A dlya togo shob vidvolikti uvagu protivnika i zmusiti jogo perekinuti yakomoga bilshe vijsk v drugoryadni rajoni V yetkong ta VNA zdijsnili ryad vidvolikayuchih manevriv Pershim takim manevrom stala en sho v provinciyi Kuangchi Vona rozpochalasya u veresni z potuzhnogo minometnogo ta artilerijskogo obstrilu Tilki 25 veresnya po bazi bulo vipusheno 1200 artilerijskih snaryadiv ta minometnih min Hocha pivnichnov yetnamski vijska ne shturmuvali bazu ale obloga ta postijni obstrili visnazhuvali yiyi zahisnikiv i zmushuvali amerikanske komanduvannya trimati v gotovnosti nemali sili yaksho shturm vse zh taki rozpochnetsya 29 zhovtnya 273 tya diviziya VNA atakuvala pidrozdili CIDG yaki ohoronyali kordon iz Kambodzheyu v provinciyi Binfiok Yim na dopomogu prijshli amerikanski ta pivdennov yetnamski vijska boyi na kordoni trivali azh do pochatku grudnya poki 273 tya diviziya ne vidstupila Pivnichnov yetnamskim vijskam vdalosya vidvolikti znachni sili protivnika ale dovoli visokoyu cinoyu ponad 1000 zagiblih Soldati 4 yi pihotnoyi diviziyi na pagorbi 742 pid chas boyiv za Dakto v listopadi 1967 roku Naprikinci zhovtnya chastini pivnichnov yetnamskoyi armiyi perevazhno 1 sha diviziya z teritoriyi Laosu vtorglisya v provinciyu Kontum Pered nimi stoyalo zavdannya zahopiti teritoriyu navkolo selisha cherez yaku prohodiv odin iz marshrutiv stezhki Ho Shi Mina ta zmusiti amerikanciv perekinuti yakomoga bilshe vijsk u Centralnu visochinu Ale amerikanska rozvidka zmogla rozkriti ci namiri i soyuzniki virishili zavdati udar na viperedzhennya Zagalna chiselnist amerikanskih ta pivdennov yetnamskih vijsk yaki buli zalucheni do provedennya operaciyi stanovila 16000 osib Yim protistoyali 4 polki VNA zagalnoyu chiselnistyu 6000 bijciv Golovni boyi rozgornulisya za pagorbi yaki otochuvali Dakto znachna chastina cih visot bula naperedodni bitvi zajnyata pivnichnov yetnamskimi vijskami i amerikancyam dovelosya yih shturmuvati Tetskij nastup U sichni 1968 popri pochatok svyata Tet Novogo roku za misyachnim kalendarem yakij maye duzhe velike znachennya dlya zhiteliv krayin Pivdenno Shidnoyi Aziyi V yetkong pri pidtrimci v yetnamskoyi narodnoyi armiyi raptovo rozpochav shirokomasshtabnij nastup na bilsh nizh 100 mist V yetnamu v tomu chisli zdijsnili zuhvali ataki na shtab kvartiru generala Vestmorlenda ta posolstvo SShA v Sajgoni Popri poperednyu rozgublenist amerikanski ta pivdennov yetnamski pidrozdili shvidko zmogli organizuvatisya dlya provedennya kontratak U kolishnij stolici V yetnamskoyi imperiyi Hyue povstanci zahopili imperatorsku fortecyu ta bilshu chastinu mista Rozpochalas bitva za Hyue v rezultati zapeklih boyiv blizko 80 mista bulo zrujnovano Pid chas protistoyannya zaginulo chimalo miscevih mirnih meshkanciv v tomu chisli v tak zvanij bijni v Hyue vid ruk komunistiv zaginulo shonajmenshe 6000 pivdennov yetnamskih zhiteliv Tetskij nastup stav pochatkom kincya politichnoyi kar yeri Lindona Dzhonsona chij rejting strimko znizivsya z 48 do 36 Porazka zbrojnih sil Pivdennogo V yetnamu ta SShA stala zvorotnim punktom v istoriyi vtruchannya amerikanciv u V yetnamsku vijnu ta stvorila velikij vpliv na gromadsku dumku sered amerikanciv Dehto porivnyuvav ce za svoyimi masshtabami iz rozgromom pid Perl Garborom Nevdovzi Vestmorlend staye nachalnikom shtabu armiyi SShA ale jogo prohannya shodo zbilshennya vijskovogo kontingentu na 200 000 osib ureshti resht prizvelo do jogo vidstavki ta priznachennya na cyu posadu generala Krejtona Abramsa 10 travnya 1968 popri nayavni protirichchya rozpochalisya mirni peregovori mizh SShA i Demokratichnoyu Respublikoyu V yetnam yaki trivali bezrezultatno 5 misyaciv doki Dzhonson ne viddav nakaz pripiniti bombarduvannya Pivnichnogo V yetnamu eskalaciya vijni u V yetnami rozpochata Dzhonsonom rozkolola krayinu na dva neprimirimih tabori koshtuvala zhittya shonajmenshe 30 000 amerikancyam doki vin ne pishov z posadi Prezidenta i vshent zrujnuvalo jogo prezidentskij imidzh Robert Dallek Z prihodom do vladi Prezidenta Niksona rozpochali vprovadzhuvati v zhittya tak zvanu Doktrinu Niksona postupove vivedennya amerikanskih vijsk iz V yetnamu v toj chas yak vijskovi operaciyi postupovo skorochuvalisya obmezhuyuchis lishe provedennyam neznachnih za masshtabom bojovih dij perevazhno spryamovanih na porushennya shlyahiv zabezpechennya komunistiv ta peredachu usiyeyi teritoriyi krayini pid povnij kontrol pivdennov yetnamskih vijsk Cej proces takozh otrimav im ya V yetnamizaciya Zvernuvshis za dopomogoyu do uryadiv Radyanskogo Soyuzu ta Kitajskoyi Narodnoyi Respubliki Nikson takozh prodovzhiv vedennya peregovoriv paralelno stvoriv umovi dlya vedennya peregovoriv mizh superderzhavami Stezhka Ho Shi Mina Pochinayuchi z 1969 roku amerikanski vijska postupovo zalishali svoyi miscya dislokaciyi u prikordonnih regionah ta peremishuvalisya u priberezhnu smugu Yak naslidok kilkist vtrat u 1970 roci bula majzhe v 2 razi nizhche nizh u poperednomu roci 10 go travnya 1969 roku pochalasya bitva za pagorb Gamburger sho sprichinila zgodom rezonans u suspilstvi Operaciya Menyu sekretni bombarduvannya Kambodzhi ta Laosu Popri bazhannya pravitelskogo princa Kambodzhi Norodoma Sianuka yakij ogolosiv u 1955 roci svoye rishennya pro nevtruchannya krayini u V yetnamsku vijnu namagayuchis ne dopustiti vtyaguvannya Kambodzhi u regionalnij konflikt komunisti koristuyuchis z cogo micno oblashtuvalisya na zemli Kambodzhi peretvorivshi yiyi na svoyu peredovu bazu dlya provedennya vijskovih operacij u susidnij krayini Prote pid tiskom z boku Vashingtonu princ buv vimushenij vidmovitisya vid svogo rishennya u 1969 j rozpochav peresliduvannya komunistiv Koristuyuchis z cogo prezident Nikson rozpochav tayemnu kampaniyu bombarduvan pid nazvoyu Operaciya Menyu Metoyu stavilosya znishennya partizanskih baz taboriv ta shlyahiv prosuvannya povstanciv povzdovzh kambodzhijsko v yetnamskogo kordonu Vijskove vtruchannya SShA u vnutrishni spravi bulo grubim porushennyam mizhnarodnogo prava popri te sho oficijno uryad Spoluchenih Shtativ zapevnyav pro povagu do suverenitetu nejtralitetu ta teritorialnoyi cilisnosti Korolivstva Kambodzha Odnak u 1970 Sianuk buv zminenij na postu kerivnika krayini proamerikanski nalashtovanim prem yer ministrom Lon Nol Kordoni krayini buli zakriti j zbrojni sili SShA razom z pivdennov yetnamskimi vijskovimi rozpochali provedennya shirokomasshtabnih operacij proti partizaniv Amerikanskij morskij pihotinec vede pid konvoyem v yetnamcya pidozryuvanogo v prinalezhnosti do NFZPV Rajon Dananga serpen 1965 Soldati 1 yi kavalerijskoyi diviziyi SShA obshukuyut budinok u pivdennov yetnamskomu seli Operaciya Irwing Bindin zhovten 1966 Ale nevdovzi novini pro vtruchannya amerikanskih vijskovih viklikali novu hvilyu protestiv sered amerikanskoyi spilnoti Pid chas masovoyi demonstraciyi v Ogajo 4 studentiv z universitetu Kenta bulo vbito soldatami Nacionalnoyi gvardiyi sho viklikalo nebuvalu hvilyu protestu u Shtatah Razom z cim reakciya administraciyi Niksona zalishalasya absolyutno indiferentnoyu chim provokuvala na akciyi she bilshogo rozmahu U 1971 roci do gazeti Nyu Jork Tajms potrapila cilkom tayemna informaciya pro protizakonni operaciyi amerikanskih zbrojnih sil u Pivdenno Shidnij Aziyi yaki pid chas rozsliduvannya Verhovnij Sud SShA viznav dostovirnimi U lyutomu 1971 roku pivdennov yetnamski vijskovi rozpochali shirokomasshtabnu z metoyu vivedennya z ladu shlyahiv komunikacij partizanskih zagoniv pivdennov yetnamskogo V yetkongu cherez Laos iz Pivnichnim V yetnamom abo tak zvanu stezhku Ho Shi Mina Operaciya zakinchilasya povnim fiasko Ledve zustrivshi opir z boku dekilkoh pivnichnov yetnamskih divizij pivdennov yetnamski voyaki v povnomu bezladi negajno povernuli nazad tanki ta inshu bronetehniku kidali prosto vzdovzh shlyahiv usiyanih trupami vijskovikiv v yetnamski soldati v panici utikali ta v bukvalnomu sensi slova chiplyalisya za amerikanski vertoloti z nadiyeyu vtekti z polya boyu ta zberegti vlasne zhittya Amerikanci buli vimusheni rozstrilyuvati usyu kinutu tehniku namagayuchis ne dopustiti yiyi potraplyannya v ruki protivnika Polovina vijskovih armiyi Pivdennogo V yetnamu bula abo vbita abo potrapila v polon do partizan V yetnamizaciya zakinchilasya ganebnim provalom Yak piznishe pisav Karnou pomilki buli prosto monumentalni Pivdennov yetnamski vishi vijskovi lideri yakih 10 a to j 15 rokiv navchali amerikanci yaki zakinchuvali amerikanski vijskovi koledzhi ta navchalni centri ale zh nichogo ne zasvoyili Originalnij tekst angl the blunders were monumental The South Vietnamese government s top officers had been tutored by the Americans for ten or fifteen years many at training schools in the United States yet they had learned little Z 1971 roku Avstraliya ta Nova Zelandiya viveli svoyi vijska z V yetnamu Amerikanski vijskovi prodovzhuvali postupovo skorochuvali svoyu prisutnist Ale na zagalnomu foni zrostalnoyi politichnoyi krizi v krayini masovih antivoyennih demonstracij protestu u vijskah dislokovanih u V yetnami vijskova disciplina padala na ochah poshiryuvalisya akciyi nepokori sered vijskovosluzhbovciv Zbrojni sili zahlinula hvilya zlochiniv narkotiki vzhivalisya vidkrito soldati vidmovlyalisya vikonuvati nakazi oficeriv ta serzhantskogo skladu j navit ubivali tih komandiriv yakim ne doviryali Za deyakimi amerikanskimi dzherelami shonajmenshe 230 oficeriv bulo vbito za takih obstavin zdebilshogo metodom pidrivannya ruchnimi granatami ta dolya 1 400 komandiriv sho zaginuli zalishayetsya pid sumnivom 30 bereznya 1972 roku pivnichnov yetnamska armiya rozpochala povnomasshtabne vtorgnennya u Pivdennij V yetnam za uchastyu chotirnadcyati divizij Zagalna chiselnist armiyi DRV ta sil V yetkonga yaki brali uchast u nastupi stanovila 200 tisyach osib Operaciya distala nazvu Nguyen Hyue v zahidnih dzherelah vona znana yak Velikodnij nastup Udari bulo zavdano v troh napryamkah u pivnichnij centralnij ta pivdennij chastinah Respubliki V yetnam Pivdennov yetnamska armiya zmogla zupiniti nastup v pivdennij i centralnij chastini krayini ale na pivnochi pidrozdili VNA nastupali uspishnishe i zmogli vzyati misto Kuangchi yakij buv centrom odnojmennoyi provinciyi Velikodnij nastup zavershivsya 14 veresnya v rezultati nogo armiya DRV vzyala pid kontrol nizku teritorij u pivnichnih provinciyah Respubliki V yetnam yaki stanovili 10 vid zagalnoyi ploshi krayini Hocha bilshist cilej operaciyi ne bula dosyagnuta DRV ogolosila pro peremogu v toj chas pivdennov yetnamske kerivnictvo stverdzhuvalo pro svoyu peremogu Napryami osnovnih udariv pivnichnov yetnamskoyi armiyi pid chas Velikodnogo nastupu Na hid operaciyi znachnij vpliv mala dopomoga Pivdennomu V yetnamu z boku SShA Amerikanska aviaciya zavdavala aviabombovih udariv po pivnichnov yetnamskih vijskah amerikanski radniki dopomagali v planuvanni operacij vodnochas SShA zbilshili postachannya zbroyi ta finansovu dopomogu svoyemu soyuzniku Zgodom amerikanci pishli dali i 8 travnya pochali minuvannya pivnichnov yetnamskih portiv sho viklikalo znachni pereboyi u postavci tovariv do DRV 9 travnya rozpochalasya operaciya en v hodi yakoyi amerikanski VPS ta palubna aviaciya 7 go flotu provodili regulyarni bombarduvannya Pivnichnogo V yetnamu Velikodnij nastup koshtuvav obom storonam velikih vtrat Armiya Pivnichnogo V yetnamu ta V yetkong vtratili blizko 100 tisyach osib ubitimi poranenimi i polonenimi ta majzhe vsi tanki yaki brali uchast v operaciyi Vtrati pivdennov yetnamskoyi armiyi za amerikanskimi danimi sklali 10 000 ubitimi 33 000 poranenimi ta 3500 zniklimi bezvisti Todi yak DRV zayavila sho Pivdennij V yetnam vtrativ tilki ubitimi ta poranenimi 213 307 vijskovosluzhbovciv she 13 000 bulo vzyato v polon Tochni vtrati amerikanskih vijsk za period operaciyi nevidomi ale za ves 1972 rik u V yetnami zaginulo 300 amerikanskih vijskovosluzhbovciv bilshist iz yakih zvisno pid chas operaciyi Nguyen Hyue Veliki zhertvi buli i sered mirnogo naselennya Respubliki V yetnam 25 tisyach zagiblih ta majzhe 1 miljon bizhenciv Nevdacha pivnichnov yetnamskogo nastupu ta provedennya amerikancyami operaciyi Linebacker dopomogli uniknuti rozgromu Pivdennogo V yetnamu she v 1972 roci Ostannij soldat armiyi SShA zalishiv teritoriyu V yetnamu u serpni 1972 roku dzherelo Za inshoyu informaciyeyu amerikanski voyaki vse she prodovzhuvali ginuti na teritoriyi Pivdennogo V yetnamu u zhovtni 1972 roku 27 sichnya 1973 bulo pidpisano Parizku mirnu ugodu za yakoyu amerikanski vijska pokidali V yetnam do cogo chasu vsi suhoputni bojovi chastini vzhe buli vivedeni i v krayini zalishalosya 24 tis amerikanciv Vikonuyuchi pidpisanu ugodu 29 bereznya togo zh roku SShA zavershili vivedennya svoyih vijsk z Pivdennogo V yetnamu Akciyi protestu proti amerikanskogo vtruchannya u vijnuDemonstraciyi protestu proti vijni u V yetnami Dokladnishe Pohid na Pentagon Administraciya Dzhonsona vikoristovuvala politiku minimalnoyi vidvertosti pri osvitlenni podij u V yetnamskij vijni u zasobah masovoyi informaciyi Oficeri po zv yazkam z gromadskistyu z vidoma svoyih nachalnikiv vsilyako prihovuvali negativni fakti pro vijnu a pidkreslyuvali lishe dani pro dosyagnennya progresu u borotbi z V yetkongom Z chasom take dozuvannya informaciyi zrujnuvalo doviru amerikanciv do oficijnoyi vladi yaki bachili tisyachi poranenih ta pokalichenih veteraniv u sebe vdoma Vreshti resht ce prizvelo do togo sho u zhovtni 1967 bilya Pentagonu projshli pershi mitingi protestu proti V yetnamskoyi vijni Policiya provela rozgin demonstraciyi pid chas yakoyi sered tisyach protestuyuchih 680 bulo zaareshtovano Tim chasom antivoyennij ruh zrostav Vsuperech zvernennyu Niksona do bilshosti yaka zberigala movchannya pidtrimati vijnu amerikanci vislovlyuvalisya kategorichno proti Masove vbivstvo v Songmi yake vlashtuvali vijskovosluzhbovci armiyi SShA pid chas yakogo bulo zgvaltovano ta vbito civilnih sprovokuvalo lyut sered protivnikiv uchasti amerikanciv u vedenni vijni Vtruchannya SRSRRadyanskij Soyuz brav uchast u cij vijni na boci Pivnichnogo V yetnamu shlyahom postachannya DRV velikoyi kilkosti vijskovoyi tehniki shirokogo spektru V pershu chergu ce litaki vinishuvalnoyi aviaciyi MiG 21 ta zenitno raketni kompleksi PPO Dlya navchannya ta opanuvannya tehniki u V yetnam nadsilali veliku kilkist radyanskih vijskovih radnikiv i instruktoriv Chasom radyanskim oficeram instruktoram dovodilosya samim stavati za pulti keruvannya raketnih kompleksiv PPO i zbivati nimi litaki VPS SShA Uchast radyanskih vijskovikiv u cij vijni vvazhalasya v SRSR derzhavnoyu tayemniceyu i dosi lishayetsya v Rosiyi zasekrechenoyu Tim chasom ce ne bulo sekretom dlya radyanskih lyudej v SRSR hodili zharti pro v yetnamskogo lotchika Li si cina ta podibni Uchast KitayuNaslidki vijniLyudski vtrati Respublika V yetnam ta yiyi soyuzniki Respublika V yetnam tochni vtrati Armiyi Respubliki V yetnam nevidomi tomu sho ryad dokumentiv de voni fiksuvalisya buli vtracheni pislya porazki krayini u vijni Krim togo v period najbilshih vtrat pivdennov yetnamskoyi armiyi navesni 1975 roku donesennya pro vtrati chasto vzagali ne skladalisya Bilshist doslidnikiv ocinyuyut vtrati pivdennov yetnamskoyi armiyi vid 171 331 do 220 357 zagiblih pid chas vijni v toj zhe chas amerikanskij doslidnik R Rummel vvazhaye sho zaginulo vid 219 000 do 313 000 pivdennov yetnamskih vijskovih Vidomo sho 16 000 iz nih pomerli pid chas perebuvannya v poloni Krim cogo do chisla vijskovih vtrat ne vhodyat 17 000 pivdennov yetnamskih opolchenciv yaki zaginuli v boyah z komunistichnimi silami Vtrati mirnogo naselennya Respubliki V yetnam tezh dostemenno nevidomi voni ocinyuyutsya v diapazoni 195 000 430 000 zagiblih Pri comu v pikovi roki vijni 1 3 vtrat sered mirnogo naselennya buli rezultatom dij pidrozdiliv V yetkongu Blizko 50 000 mirnih zhiteliv zaginulo cherez diyi pivdennov yetnamskoyi vladi ta yiyi silovih pidrozdiliv iz nih 36 000 buli stracheni z riznih prichin Takim chinom lyudski vtrati Respubliki V yetnam krim tih hto voyuvav u lavah V yetkongu stanovlyat vid 366 000 do 743 000 zagiblih SShA pid chas vijni zaginulo 58 286 amerikanskih vijskovih ta she 153 303 distali poranennya v ci cifri vhodyat vtrati z usih prichin zokrema j nebojovih U polon potrapilo za riznimi danimi vid 725 do 837 amerikanciv z yakih vid 65 do 116 pomerli v nomu Stanom na 2 chervnya 2013 roku she 1 645 osib vvazhayutsya zniklimi bezvisti pislya vijni takih bulo 2 646 Respublika Koreya 5 099 vijskovosluzhbovciv zaginuli 11 232 distali poranennya 4 znikli bezvisti Avstraliya bojovi vtrati stanovlyat 426 vijskovosluzhbovciv nebojovi 74 she 3 129 bulo poraneno a 6 znikli bezvisti Tayiland 351 vijskovij zaginuv 1 358 distali poranennya Nova Zelandiya 37 vijskovosluzhbovciv zaginulo ta 187 distali poranennya Filippini 9 osib zaginuli Filippini vidpravlyali u V yetnam lishe civilnij personal ta nebojovi vijskovi chastini Demokratichna Respublika V yetnam ta yiyi soyuzniki Demokratichna Respublika V yetnam ta V yetkong protyagom 20 rokiv pislya zakinchennya vijni v yetnamska vlada ne publikuvala zhodnih oficijnih danih shodo vtrat pid chas vijni Tomu dani pro vtrati komunistichnih sil ocinyuvalisya dosit priblizno i na osnovi dokumentiv amerikanskoyi storoni Tak Ministerstvo oboroni SShA na osnovi pidrahunku til ubitih ocinyuvala vtrati pinichnov yetnamskoyi armiyi ta V yetkonga v 960 765 ubitih z 1965 po 1974 rr ale ce chislo fahivci vvazhali zavishenim tomu sho v nogo neridko vhodili vtrati civilnogo naselennya vid dij amerikanskih ta pivdennov yetnamskih vijsk Shojno v 1995 roci v yetnamske kerivnictvo ogolosilo oficijni dani shodo lyudskih zhertv krayini pid chas vijni zgidno z nimi armiya DRV ta V yetkong z 1955 po 1975 rr vtratili zagiblimi ta zniklimi bezvisti 1 100 000 osib Zhertvi sered mirnogo naselennya Pivnichnogo V yetnamu ocinyuyutsya v 50 65 tisyach zagiblih v rezultati bombarduvan amerikanskoyi aviaciyi Kitaj za roki vijni zaginulo blizko 1 000 kitajskih gromadyan yak vijskovosluzhbovciv tak i civilnih osib SRSR za period vijni zaginulo cherez rizni prichini ta vmerlo vid hvorob 16 radyanskih vijskovosluzhbovciv KNDR vtrati nevidomi hocha u V yetnami isnuyut pohovannya pivnichnokorejskih vijskovikiv yaki zaginuli u v yetnamskij vijni Uchast krayini u cij vijni ne bula masshtabnoyu vidomo pro odnu vinishuvalnu eskadrilyu ta nechislenni pidrozdili PPO yaki brali uchast u bojovih diyah Inshi krayini Kambodzha paralelno z vijnoyu u V yetnami v krayini jshla gromadyanska vijna tomu nemozhlivo tochno rozdiliti zhertvi yaki buli sprichineni cherez vijnu u V yetnami i yaki stali naslidkom gromadyanskoyi vijni Ale vidomo sho v rezultati amerikanskih bombarduvan zaginulo 40 000 kambodzhijciv yak chleniv antiuryadovih voyenizovanih formuvan tak i mirnih zhiteliv Vsogo v rezultati gromadyanskoyi vijni zaginulo vid 200 000 do 300 000 osib Laos situaciya v krayini nagaduvala kambodzhijsku paralelno z vijnoyu u V yetnami v Laosi jshla gromadyanska vijna tomu zhertvi laosciv v rezultati v yetnamskoyi vijni viznachiti vazhko i doslidniki doluchayut yih do zhertv vid gromadyanskoyi vijni U svoyu chergu zagalna kilkist zhertv gromadyanskoyi vijni ocinyuyetsya v 20 000 60 000 zagiblih Dodatkovi faktiSerednij vik vijskovosluzhbovciv amerikanskih Zbrojnih sil sho brali uchast u bojovih diyah 22 roki Dlya porivnyannya u Drugij svitovij vijni vin stanoviv 26 rokiv Serednij vik amerikanskih vijskovosluzhbovciv yaki zaginuli u V yetnami stanoviv 22 8 roki pri comu 64 z nih buli molodshi 21 roku Sered zagiblih najbilshu regionalnu grupu stanovili vihidci zi shtatu Kaliforniya U Respublici V yetnam stanom na pochatok 1975 roku bulo 83 tis osib z amputaciyami 30 tis slipih 10 tis gluhih unaslidok vijni Vijna vidriznyalasya nadzvichajno visokoyu intensivnistyu vikoristannya gelikopteriv tak tilki transportni CH 47 Chinook vikonali 2 6 mln vilotiv pid chas yakih perevezli 8 5 mln osib i 4 5 mln t vantazhiv Pid chas bojovih dij Armiya SShA vtrachala 1 gelikopter na 18 000 bojovih vilotiv sho ye unikalnim pokaznikom dlya aviaciyi yaka bere uchast v intensivnih bojovih diyah PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Vijna u V yetnami Taylor Owen Ben Kiernan Bombs Over Cambodia 17 bereznya 2007 u Wayback Machine Dzherela ta literatura Gordienko A N Vojny vtoroj poloviny XX veka Mn Sovremennaya literatura 1999 Devidson F B Vojna vo Vetname M Izografus Eksmo 2002 original 26 lipnya 2012 u Wayback Machine Rossiya SSSR v vojnah vtoroj poloviny XX veka M Triada farm 2002 Vojna vo Vetname 1961 1974 gg 14 chervnya 2011 u Wayback Machine Andrade D Trial By Fire The 1972 Easter Offensive America s Last Vietnam Battle New York Hippocrene Books 1995 Encyclopedia of the Vietnam War A Political Social and Military History Ed by S Tucker ABC Clio 1998 Hastings M Vietnam An Epic Tragedy 1945 1975 Harper Collins 2018 Karnow S Vietnam A History 2nd ed New York NY Penguin Books 1997 Krepinevich A Jr The Army and Vietnam The Johns Hopkins University Press 1988 Leepson M Hannaford H Webster s New World Dictionary of the Vietnam War New York Simon amp Schuster 1999 Lewy G America in Vietnam Oxford University Press 1980 Lind M Vietnam The Necessary War Free Press 2002 Rogers B W Cedar Falls Junction City A Turning Point Vietnam Studies United States Army Center of Military History 1989 Rummel R J Death by Government Transaction Publishers 1997 Sorley L A Better War Harvest Books 2007 Stanton S L The Rise and Fall of an American Army Novato CA Presidio Press 1985 Starry D A Mounted Combat In Vietnam Vietnam Studies Department of the Army 1978 Summers H On Strategy A Critical Analysis of the Vietnam War Presidio Press 1995 Telfer G I U S Marines in Vietnam Fighting the North Vietnamese 1967 History and Museums Division Headquarters U S Marine Corps 1984 Young M Vietnam Wars 1945 1990 Harper Perennial 1991 Bach khoa tri thức quốc phong toan dan NXB Chinh trị quốc gia Ha Nội 2003 PrimitkiVietnam War gt Troops Strength Historycentral com Arhiv originalu za 23 chervnya 2013 Procitovano 17 zhovtnya 2009 Larsen Stanley Robert Collins James Lawton Jr 1975 CHAPTER VI The Republic of Korea Allied Participation in Vietnam Department of the Army published 1985 Library of Congress Catalog Card Number 74 28217 Vietnam War 1962 72 Army History Unit Australian Army http www defence gov au army ahu HISTORY vietnam war htm 5 veresnya 2006 u Wayback Machine retrieved 5 October 2008 Aaron Ulrich Editor Edward FeuerHerd Producer amp Director 2005 amp 2006 Box set Color Dolby DVD Video Full Screen NTSC Heart of Darkness The Vietnam War Chronicles 1945 1975 Documentary Koch Vision Event occurs at 321 minutes ISBN 1 4172 2920 9 Vietnam War Casualties Vietnamgear com 1995 04 03 http www vietnamgear com casualties aspx 21 grudnya 2009 u Wayback Machine Retrieved 2009 10 17 Dunnigan James amp Nofi Albert Dirty Little Secrets of the Vietnam War Military Information You re Not Supposed to Know St Martin s Press 2000 page 284 ISBN 0 312 25282 X Vietnam War Encyclopedia Britannica http www britannica com EBchecked topic 628478 Vietnam War 11 listopada 2011 u Wayback Machine Retrieved 5 March 2008 Meanwhile the United States its military demoralized and its civilian electorate deeply divided began a process of coming to terms with defeat in its longest and most controversial war Neale Jonathan The American War page 17 ISBN 1 898876 67 3 V yetmin povna nazva V yetnam dok lap dog min v yet Việt Nam Dộc Lập Dồng Minh Hội Neale Jonathan The American War page 18 19 ISBN 1 898876 67 3 Neale Jonathan The American War page 20 ISBN 1 898876 67 3 R Ernest Dyupyui Trevor N Dyupyui Vsemirnaya istoriya vojn T 4 str 624 626 Poligon AST 1998 ISBN 5 89173 020 0 Zinn A People s History of the United States p 471 Dien Bien Phu 6 lipnya 2012 u Wayback Machine Air Force Magazine 87 8 August 2004 Vietnam The Ten Thousand Day War Thames 1981 Michael Maclear page 57 Devidson F B Vojna vo Vetname M Izografus Eksmo 2002 Agreement on the Cessation of Hostilities in Viet Nam 20 July 1954 Dwight D Eisenhower Mandate for Change Garden City NJ Doubleday amp Company 1963 p 372 John F Kennedy America s Stakes in Vietnam Speech to the American Friends of Vietnam June 1956 McNamara Argument Without End p 200 201 Anatomy of a War by Gabriel Kolko ISBN 1 56584 218 9 page 89 Karnow Vietnam A History p 239 Karnow Vietnam A History p 230 Vo Nguyen Giap The Political and Military Line of Our Party in The Military Art pp 179 80 http vietnam vassar edu doc6 html 23 lipnya 2008 u Wayback Machine Excerpts from Law 10 59 May 6 1959 Karnow Vietnam A History p 267 U S Department of Defense U S Vietnam Relations vol 3 pp 1 2 John Kenneth Galbraith Memorandum to President Kennedy from John Kenneth Galbraith on Vietnam 4 April 1962 The Pentagon Papers Gravel ed Boston Mass Beacon Press 1971 vol 2 pp 669 671 Vietnam War Swarthmore College Peace Collection Neil Sheehan 1989 A Bright Shining Lie John Paul Vann and America in Vietnam New York Vintage 201 66 Hanyok Robert J NSA Cryptologic Quarterly archived from on 26 February 2008 Gerdes ed Examining Issues Through Political Cartoons The Vietnam War p 25 Arhiv originalu za 12 serpnya 2013 Procitovano 5 listopada 2013 Arhiv originalu za 12 serpnya 2013 Procitovano 6 listopada 2013 Victory in Vietnam The Official History of the People s Army of Vietnam 1954 1975 University Press of Kansas 2002 P 138 Jacob Van Staaveren Interdiction in Southern Laos Washington DC Center of Air Force History p 47 Burstall Terry 1990 A Soldier Returns a Long Tan veteran discovers the other side of Vietnam Brisbane University of Queensland r 40 Arhiv originalu za 10 listopada 2013 Procitovano 10 listopada 2013 Devidson F Vojna vo Vetname 1946 1975 M Izografus Eksmo 2002 S 336 Arhiv originalu za 2 serpnya 2016 Procitovano 8 listopada 2013 R Ernest Dyupyui Trevor N Dyupyui Vsemirnaya istoriya vojn v 4 h tt Kniga 4 1925 1997 SPb M Poligon AST 1998 str 627 Ang Cheng Guan 2002 The Vietnam War from the Other Side RoutledgeCurzon pp 74 75 Generations Divide Over Military Action in Iraq Pew Research Center October 2002 Young Marilyn B 1991 The Vietnam Wars 1945 1990 New York NY HarperPerennial p 172 John Morocco Thunder from Above Boston Boston Publishing Company 1984 p 63 John T Correll airforce magazine com angl Arhiv originalu za 7 grudnya 2010 Procitovano 9 listopada 2013 Arhiv originalu za 30 veresnya 2007 Procitovano 9 listopada 2013 Mark Moyar 2006 Triumph Forsaken The Vietnam War 1954 1975 New York Cambridge University Press r 402 U S Department of Defense U S Vietnam Relations vol 4 p 7 U S Department of Defense U S Vietnam Relations vol 5 pp 8 9 U S Department of Defense U S Vietnam Relations vol 4 pp 117 119 and vol 5 pp 8 12 Public Papers of the Presidents 1965 Washington D C Government Printing Office 1966 vol 2 pp 794 799 McNamara Robert S with James Blight Robert Brigham Thomas Biersteker Herbert Schandler 1999 Argument Without End In Search of Answers to the Vietnam Tragedy New York NY PublicAffairs p 353 354 Karnow 1997 c 556 Peter Church ed A Short History of South East Asia Singapore John Wiley amp Sons 2006 p 193 U S Marines in Viet Nam 1965 History and Museums Division Headquarters U S Marine Corps Washington D C Arhiv originalu za 11 listopada 2013 Procitovano 11 listopada 2013 GEN Mounted Combat In Vietnam Vietnam Studies Department of the Army 1978 r 221 Arhiv originalu za 11 listopada 2013 Procitovano 11 listopada 2013 Herbert C Banks 1st Cavalry Division A Spur Ride Through the 20th Century From Horses to the Digital Battlefield Turner Publishing Company 2003 Arhiv originalu za 11 listopada 2013 Procitovano 11 listopada 2013 Arhiv originalu za 2 serpnya 2016 Procitovano 8 listopada 2013 Mangold Tom Penycate John 1985 The Tunnels of Cu Chi London Pan Books r 46 McNeill 1993 To Long Tan The Australian Army and the Vietnam War 1950 1966 The Official History of Australia s Involvement in Southeast Asian Conflicts 1948 1975 Volume Two St Leonards NSW Allen and Unwin r 442 443 Tom Mangold John Penycate The Tunnels of Cu Chi 2nd edition NY Random House 1985 r 102 Words of Condemnation and Drinks of Reconciliation Massacre in Vin Dinh Province All 380 People Turned into Dead Bodies Within an Hour 22 lipnya 2011 u Wayback Machine Hankyoreh 1999 09 02 1966년 베트남 고자이 마을의 비극 5 travnya 2021 u Wayback Machine OhmyNews Kim HyoSeong 2007 04 07 Arhiv originalu za 5 listopada 2013 Procitovano 18 listopada 2013 Arhiv originalu za 3 grudnya 2013 Procitovano 18 listopada 2013 Shulimson Jack 1982 U S Marines in Vietnam An Expanding War 1966 Marine Corps Vietnam Operational Historical Series Marine Corps Association s 159 160 ASIN B000L34A0C Division from the North angl Time Arhiv originalu za 23 lyutogo 2012 Procitovano 15 chervnya 2009 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Proignorovano nevidomij parametr datepublished mozhlivo publication date dovidka Shulimson p 160 Shulimson p 174 175 THE BATTLE FOR HILL 400 22 chervnya 2012 u Wayback Machine Newsweek October 10 1966 Operation Hastings Arhiv originalu za 23 lyutogo 2012 Procitovano 18 listopada 2013 Arhiv originalu za 3 grudnya 2013 Procitovano 18 listopada 2013 South Viet Nam The Giant Spoiler 3 grudnya 2013 u Wayback Machine Times Magazine Friday Nov 18 1966 Arhiv originalu za 3 grudnya 2013 Procitovano 22 listopada 2013 Larry H Addington America s War in Vietnam A Short Narrative History Bloomington Indiana UP 2000 p 100 Addington America s War p 100 John F Votaw CEDAR FALLS Operation in Spencer C Tucker ed Encyclopedia of the Vietnam War A Political Social and Military History Santa Barbara et al ABC Clio 1998 p 108 Rogers pp 39 40 Devidson s 426 Thomas Operation Cedar Falls p 329 Addington America s War p 100 pbs org angl Arhiv originalu za 20 chervnya 2010 Procitovano 23 listopada 2013 Arhiv originalu za 4 sichnya 2014 Procitovano 24 listopada 2013 combatwife net angl Arhiv originalu za 8 listopada 2012 Procitovano 24 listopada 2013 Telfer rr 125 132 Telfer p 132 Telfer p 139 Jack T Hartzel Con Thien http www vietvet org jhconthn htm 4 listopada 2013 u Wayback Machine Arhiv originalu za 12 lyutogo 2012 Procitovano 25 listopada 2013 Terrence Maitland Peter McInerney et al A Contagion of War Boston Boston Publishing Company 1983 p 168 Vsemirnaya istoriya vojn T 4 str 498 Anatomy of a War by Gabriel Kolko ISBN 1 56584 218 9 pp 308 309 Witz The Tet Offensive Intelligence Failure in War pp 1 2 Gerdes ed Examining Issues Through Political Cartoons The Vietnam War p 27 Vietnamization 1970 Year in Review 31 serpnya 2011 u Wayback Machine UPI com Prince Norodom Sihanouk Cambodia Neutral The Dictates of Necessity Foreign Affairs 1958 pp 582 583 quoted in Ross Russell R red 1987 Cambodia A Country Study Washington GPO for the Library of Congress arhiv originalu za 15 zhovtnya 2009 procitovano 5 travnya 2010 Joe Angio Nixon a Presidency Revealed Television Documentary The History Channel 15 February 2007 USA gov February 1997 eJournal USA vol 2 no 1 Arhiv originalu za 12 sichnya 2008 Procitovano 27 kvitnya 2010 International Agreement on the Neutrality of Laos 10 sichnya 2010 u Wayback Machine Karnow Stanley 1991 Vietnam a history 1991 ed Viking Press ISBN 0 670 84218 4 American Military History Volume II The United states Army in a Global Era 1917 2003 U S Army Center of Military History s 349 350 arhiv originalu za 28 travnya 2008 procitovano 6 travnya 2010 Filipp B Devidson Vojna vo Vetname 1946 1975 Izografus Eksmo 2002 S 650 655 Karnow p 640 MINNAYa VOJNA V VODAH VETNAMA Arhiv originalu za 17 kvitnya 2013 Procitovano 6 kvitnya 2013 Andrade p 536 Leepson and Hannaford p 115 Sorley p 339 Bach khoa tri thức quốc phong toan dan NXB Chinh trị quốc gia Ha Nội 2003 cac trang 280 284 va 1734 1745 Andrade p 531 Andrade p 529 Spencer C Tucker Vietnam Virginia Military Institute 1999 P 171 James David Brown 3 sichnya 2009 u Wayback Machine The Virtual Wall Bi bi si Veteran Vetnama v Rossii uchastnikom vojny ne schitayus nedostupne posilannya z kvitnya 2019 Lewy Guenter 1978 America in Vietnam New York Oxford University Press Appendix 1 pp 450 453 Thayer Thomas C 1985 War Without Fronts The American Experience in Vietnam Boulder Westview Press p 106 name Rummel 1997 Rummel 1997 Lines 457 amp 459 Thayer Thomas C 1985 War Without Fronts The American Experience in Vietnam Boulder Westview Press Ch 12 Lewy Guetner 1978 America in Vietnam New York Oxford University Press pp 272 3 448 9 Michael Lee Lanning and Dan Cragg Inside the VC and the NVA Ballantine Books 1993 pp 186 188 Rummel 1997 28 kvitnya 2019 u Wayback Machine Lines 540 556 563 566 569 575 Arhiv originalu za 29 zhovtnya 2013 Procitovano 26 zhovtnya 2013 Arhiv originalu za 17 veresnya 2011 Procitovano 26 zhovtnya 2013 PDF Arhiv originalu PDF za 20 lipnya 2013 Procitovano 26 zhovtnya 2013 Arhiv originalu za 12 kvitnya 2020 Procitovano 26 zhovtnya 2013 PDF 20 chervnya 2013 Arhiv originalu PDF za 29 zhovtnya 2013 Procitovano 26 zhovtnya 2013 PDF Arhiv originalu PDF za lipen 22 2011 Procitovano zhovten 26 2013 Australian War Memorial 2003 Arhiv originalu za 17 grudnya 2007 Procitovano 4 lyutogo 2008 The Encyclopedia of the Vietnam War A Political Social and Military History By Spencer C Tucker Freepages genealogy rootsweb ancestry com Arhiv originalu za 3 zhovtnya 2013 Procitovano 25 veresnya 2012 Vietnamwar govt nz 16 lipnya 1965 Arhiv originalu za 26 lipnya 2013 Procitovano 25 veresnya 2012 Lieutenant General Stanley Robert Larsen Brigadier General James Lawton Collins Jr history army mil angl Arhiv originalu za 2 serpnya 2016 Procitovano 26 zhovtnya 2013 Associated Press 3 April 1995 Wiesner Louis A 1988 Victims and Survivors Displaced Persons and Other War Victims in Viet Nam New York Greenwood Press p 310 Arhiv originalu za 29 zhovtnya 2013 Procitovano 28 zhovtnya 2013 Rossiya i SSSR v vojnah XX veka M OLMA PRESS 2001 S 526 Arhiv originalu za 23 veresnya 2006 Procitovano 28 zhovtnya 2013 Marek Sliwinski Le Genocide Khmer Rouge Une Analyse Demographique L Harmattan 1995 Marek Sliwinski Le Genocide Khmer Rouge Une Analyse Demographique L Harmattan 1995 Banister Judith and Paige Johnson 1993 After the Nightmare The Population of Cambodia Conn Yale University Southeast Asia Studies Taylor Charles Lewis The World Handbook of Political and Social Indicators navodit cifru v 20000 zagiblih T Lomperis From People s War to People s Rule 1996 navodit cifru v 35000 zagiblih Obermeyer Fifty years of violent war deaths from Vietnam to Bosnia British Medical Journal 2008 navodit cifru v 60000 zagiblih Clodfelter M Warfare and armed conflict V 2 R 1320 Clodfelter M Warfare and armed conflict V 2 R 1323 1 16 travnya 2016 u Wayback Machine CH 47 Chinook Nikolskij M V Boevoj vertolyot AH 1 Kobra M AST Astrel 2002 S 65