Ця стаття містить правописні, лексичні, граматичні, стилістичні або інші мовні помилки, які треба виправити. |
Білий рух (також зустрічались назви: «Біла справа», «Біла ідея», «Біла гвардія») – військово-політичний рух, що проходив у різних політичних відношеннях сил, був сформований за часів Громадянської війни 1917—1922 років в Росії з метою повалення радянської влади. Цей рух містив представників більшовицького ладу, здебільшого соціалістів і демократів, що не сприймали таку форму державного правління як диктатура, також патріотично налаштованих військових, і монархістів, об'єднаних проти більшовицької ідеології, що діяли на основі принципу «Великої, Єдиної та Неподільної Росії». Білий рух був найбільшою антибільшовицькою військово-політичною силою під час громадянської війни поряд з національними рухами за незалежність, басмацтвом у Середній Азії, а також іноземними інтервентами, анархо-комуністами («махновці») та «зеленими» (тамбовське повстання). Термін «Білий рух» зародився в Радянській Росії, а з 1920-х років. став вживатися і в російській еміграції.
Білий рух | |
---|---|
Бѣлое движеніе | |
Інші назви: | Біла справа, Біла ідея |
Сформоване: | 1917 |
Розформоване: | 1922 |
Ідеологія: | Об'єднуючі: російський націоналізм русофілія антикомунізм Консервативні частини руху: монархізм традиціоналізм націоналізм Більш ліберальні частини руху: республіканізм консерватизм ліберальний консерватизм |
Лідери: | Російський уряд![]() Добровольча армія ![]() |
Реорганізована у: | Біла еміграція |
Союзники: | |
Опоненти: | 1917–1923:
С 1923 року |
Участь у конфліктах: | (похід до Монголії) |
![]() |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRpTHlWRU1DVTVOeVZFTUNWQ01GOGxSREFsUWpVbFJEQWxRalFsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbFJERWxPRE1sUkRFbE9FVmZKVVF3SlVFd0pVUXdKVUpGSlVReEpUZ3hKVVF4SlRneEpVUXhKVGsySlVReEpUaEZMbXB3Wnk4eU1qQndlQzBsUkRBbE9UY2xSREFsUWpCZkpVUXdKVUkxSlVRd0pVSTBKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpFSlVReEpUZ3pKVVF4SlRoRlh5VkVNQ1ZCTUNWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0TVNWRU1TVTVOaVZFTVNVNFJTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTDFSb1pXTnlhWE4wYVhOeWFYcGxibTlzWkhKMWMzTnBZVzVqYVhacGJIZGhjbkJ2YzNSbGNpNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RWR2hsWTNKcGMzUnBjM0pwZW1WdWIyeGtjblZ6YzJsaGJtTnBkbWxzZDJGeWNHOXpkR1Z5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
ДОН
Белая гвардия, путь твой высок:
Чёрному дулу — грудь и висок.
Божье да белое твоё дело:
Белое тело твоё — в песок.
Не лебедей это в небе стая:
Белогвардейская рать святая
Белым видением тает, тает…
Старого мира — последний сон:
Молодость — Доблесть — Вандея — Дон.
11 (24) березня 1918 р.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt6TDBjelh6UTJMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFITTE4ME5pNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Попри те, що ідеологія Білого руху існувала в серйозних розбіжностях, у цьому русі домінувало бажання поновити в Росії демократичний, парламентський політичний устрій, щодо приватної власності та ринкових відносин. Білий рух в цілому, незважаючи на наявність політичних відтінків, тобто республіканці, монархісти, непредрешенці, був військово-політичним рухом, який відстоював цінності столипінської Росії .
Сучасники російської історії підкреслюють національно-патріотичний характер боротьби Білого руху , погоджуючись у цьому питанні з ідеологами Білого руху, яке з часів Громадянської війни трактувалося як російський національний патріотичний рух.
Білий рух відрізняється рядом ознак від інших антибільшовицьких сил Громадянської війни:
- Білий рух був організованим військово-політичним рухом проти радянської влади та союзних їй політичних структур, його непримиренність до радянської влади виключала будь-який мирний, компромісний результат Громадянської війни.
- Білий рух відрізняла установка на пріоритет у воєнний час одноосібної влади над колегіальною, а воєнною — над цивільною. Для білих урядів було характерно відсутність чіткого поділу влади, представницькі органи або не грали жодної ролі, або мали лише дорадчі функції.
- Білий рух намагався легалізувати себе в масштабі всієї країни, проголошуючи свою спадкоємність від та Росії.
- Визнання усіма регіональними білими урядами загальноросійської влади адмірала А. Ст. Колчака призводило до бажання досягти спільності політичних програм та координації військових дій. Рішення аграрного, робітника, національного та інших основних питань було важливо подібним.
- Білий рух мав спільну символіку: триколірний біло-синьо-червоний прапор, герб, офіційний гімн «» .
Ідеологічне зародження Білого руху можна починати згадувати з підготовки корнілівського виступу, що відбувся у серпні 1917 року. Організаційне оформлення Білого руху почалось після жовтневої революції та ліквідації Установчих зборів в жовтні — січні 1918 року, і закінчилося після приходу до влади 18 листопада 1918 року адмірала Колчака і визнання Верховного правителя Росії головними центрами Білого руху на Півночі, Північному Заході і Півдні Росії .
Білий рух в еміграції
Біла еміграція, яка з 1920 року набула масового характеру, сформувалася в ході кількох етапів. Перший етап пов'язаний із евакуацією Збройних сил Півдня Росії генерал-лейтенанта Денікіна А. І. з Новоросійська у лютому 1920 року. Другий етап — з виходом Російської армії генерал-лейтенанта барона Врангеля П. М. з Крима в листопаді 1920 року, третій — з поразкою військ адмірала Колчака О. В. та евакуацією японської армії з Приморя в 1920—1921 роках.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTHlWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRRaVZFTUNWQ05WOGxSREFsUWpNbFJEQWxRalVsUkRBbFFrUWxSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRBbFFqQWxSREFsUWtJbFJERWxPRUpmSlVRd0pVSXlYeVZFTUNVNU1TVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTUNWQ015VkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT0Y4eE9USXhMbXB3Wnk4eU1qQndlQzBsUkRBbE9URWxSREFsUWpVbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FSWxSREFsUWpWZkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDSlVReEpUaENYeVZFTUNWQ01sOGxSREFsT1RFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrSWxSREFsUWpNbFJEQWxRakFsUkRFbE9EQWxSREFsUWpnbFJEQWxRamhmTVRreU1TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Після евакуації Криму залишки Російської армії були розміщені в Туреччині, де генерал Врангель Миколайович, його штаб та старші начальники отримали можливість відновити її як бойову силу. Ключовим завданням командування стало, по-перше, досягти від союзників по Антанті матеріальної допомоги у необхідних розмірах, по-друге, парирувати всі їхні спроби роззброїти та розпустити армію, і по-третє, дезорганізовані та деморалізовані поразками та евакуацією частини у найкоротший термін реорганізувати та упорядкувати, відновивши дисципліну та бойовий дух.
Юридичне становище російської армії та військових союзів було складним: законодавство Франції, Польщі та інших країн, біля яких вони розташовувалися, не допускало існування якихось іноземних організацій, «що мають вигляд влаштованих за військовим зразком з'єднань». Держави Антанти прагнули перетворити російську армію, що відступила, але зберегти свій бойовий настрій і організованість, у співтовариство емігрантів. «Ще сильніше, ніж фізичні поневіряння, давила нас повна політична безправність. Ніхто не був гарантований від свавілля будь-якого агента влади кожної з держав Антанти. Навіть турки, які самі перебували під режимом свавілля окупаційної влади, стосовно нас керувалися правом сильного» — писав Савич Никанор, відповідальний за фінанси співробітник Врангеля. Саме тому Врангель приймає рішення про переведення своїх військ до слов'янських країн.
Весною 1921 року барон Врангель П. М. звернувся до болгарського та югославського урядів із запитом про можливість розселення особового складу російської армії до Югославії. Частинам було обіцяно утримання за рахунок скарбниці, що включало пайок і невелику платню. 1 вересня 1924 року Врангель П. М. видав наказ про утворення Російського загальновійськового союза (РЗВС). До нього включалися всі частини, а також військові товариства та спілки, які прийняли наказ до виконання. Внутрішня структура окремих військових підрозділів зберігалася недоторканною. Сам же РЗВС виступав у ролі об'єднуючої та керівної організації. Його головою став головнокомандувач, загальне управління справами РЗВС зосереджувалося у штабі Врангеля. З цього моменту можна говорити про перетворення російської армії на емігрантську військову організацію. Російський загальновійськовий союз став законним наступником Білої армії. Про це можна говорити, посилаючись на думку його творців: «Створення РЗВСа готує можливість у разі необхідності, під тиском загальної політичної обстановки, прийняти російської армії нову форму буття як військових союзів». Ця «форма буття» дозволяла виконувати головне завдання військового командування на еміграції — збереження наявних та виховання нових кадрів армії.
Невід'ємною частиною протистояння військово-політичної еміграції з режимом більшовиків на території Росії стала боротьба спецслужб: розвідувально-диверсійних груп РЗВС с органами ОДПУ — НКВС, що відбувалася у різних регіонах планети.
Біла еміграція у політичному спектрі російського зарубіжжя
Політичні настрої і пристрасті початкового періоду білої еміграції були досить широкий спектр течій, що практично повністю відтворював картину політичного життя дожовтневої Росії. У першій половині 1921 року характерною рисою було посилення монархічних тенденцій, що пояснювалися, перш за все, бажанням пересічних біженців згуртуватися навколо «вождя», який міг би захистити їхні інтереси у вигнанні, а в майбутньому забезпечити повернення на батьківщину. Такі сподівання пов'язувалися з особистістю Врангеля П. М. і Миколи М. М., якому генерал Врангель перепідпорядкував РЗВС як верховному головнокомандувачу.
Біла еміграція жила надією повернення в Росію та звільнення її від тоталітарного режиму комунізму. Проте еміграція була єдина: від початку існування Російського Зарубіжжя у ньому намітилася запекла боротьба прибічників примирення з режимом, що встановився в підрадянській Росії. («Зміновіхівці») и сторонниками стосовно комуністичної влади та її спадщини. Біла еміграція на чолі з РЗВСом і російською православною церквою за кордоном склала табір непримиренних противників «антинаціонального режиму у Росії». У тридцятих роках частина емігрантської молоді, діти білих борців, вирішила перейти у наступ більшовиків. Це була національна молодь російської еміграції, яка спочатку назвалася «НТС», згодом перейменована в «Національно-трудовий союз нового покоління» (НТСНП). Мета була простою: протиставити марксизму-ленінізму іншу ідею, засновану на солідарності та патріотизмі. Водночас НТСНП ніколи не асоціював себе з білим рухом, критикував білих, вважаючи себе політичною партією нового типу. Це в результаті призвело до ідейного та організаційного розриву НТСНП с РЗВСом, тим, хто продовжував залишатися на колишніх позиціях білого руху і критично ставився до «нацхлопчикам» (так в еміграції стали називати членів НТСНП).
У 1931 році в Харбіні на Далекому Схожі, в Маньчжурії, де проживала велика російська колонія, серед частини російської еміграції утворилася також Російська фашистська партія (РФП). Партія була створена 26 травня 1931 року на 1-му з'їзді російських фашистів, яка проводилася в Харбіні. Лідером РФП був Родзаєвський К. В..
Під час японської окупації Маньчжурії було створено на чолі з .
Козацтво
До Європи емігрували і козацькі частини. Російські козаки з'явилися на Балканах. Усі станиці, точніше — лише станичні отамани та правління, — підкорялися «Об'єднаній раді Дону, Кубані та Тереку» і «Козачому союзу», які очолювалися Богаєвським.
Однією з найбільших була Белградська загальнокозацька станиця імені Петра Краснова, заснована у грудні 1921 року і налічувала 200 людина. Наприкінці 20-х чисельність її скоротилася до 70—80 людина. Довгий час отаманом станиці був під'єсаул Н. С. Сазанкін. Незабаром зі станиці пішли терці, утворивши свою станицю — Терську. Козаки, що залишилися в станиці, вступили в РЗВС і вона отримала представництво в «Раді військових організацій» IV відділу, де новий отаман генерал Марков мав однакове з іншими членами ради право голосу.
У Болгарії до кінця 20-х налічувалося трохи більше 10 станиць. Однією з найчисленніших була Каледінська в Анхіало (атаман — полковник Караваев М. И.), утворена в 1921 р. у кількості 130 осіб. Менш ніж через десять років у ній залишилося лише 20 осіб, причому 30 поїхало в Радянську Росію. Громадське життя козацьких станиць та хуторів у Болгарії полягало у допомозі нужденним та інвалідам, а також у проведенні військових та традиційних козацьких свят.
Бургаська козацька станиця, утворена в 1922 у кількості 200 чоловік до кінця 1920-х років налічувала також не більше 20 осіб, причому половина з початкового складу повернулася додому.
Зародження та ідентифікація
Деякими учасниками подій висловлювалася думка, що Білий рух зародився навесні 1917 . Мілюков зауважував, що Білий рух сформувався на початку літа 1917 року як єдиний антибільшовицький фронт, що діяв від соціалістів до кадетів . Генерал Денікін пов'язував формування Білого руху (протиурядового чи протирадянського) з діяльністю офіцерського з'їзду, що був започаткований ще на початку травня 1917 у Могильові, на якому генерал Алексєєв сформулював гасло дня — «Рятувати Батьківщину!» На думку теоретика російської контрреволюції, генерала Генерального штабу М. М. Головіна, головна їдея руху полягала в тому, що він зародився виключно для порятунку держави, що проходить етап руйнації та армії .
Деякі учасники дискусій вважали, що виникнення Білого руху було пов'язано з Корніловським виступом, що відбувся у серпні 1917 року. Ключові учасники цього виступу (Корнілов, Денікін, Марков, Романовський, Лукомський та ін.), згодом ув'язнені Бихівської в'язниці, стали провідниками Білого руху на Півдні Росії . Існувала також думка, яка була підтверджена генералом Алексєєвим з дня приїзду на річку Дон 15 листопада 1917 року
Більшість дослідників погоджувались з тим, що Жовтень 1917 року перервав події в розвитку контрреволюції, що полягала в порятунку державності, який почався після падіння самодержавства, і ініціював її перетворення на протибільшовицьку силу, що включала найрізноманітніші і навіть ворожі один одному політичні угруповання.
Для Білого руху характерною була державоцентричність. Це тлумачилось як необхідне відновлення законності та порядку в ім'я збереження національного суверенітету та підтримання міжнародного авторитету Росії .
Окрім боротьби проти червоних, Білий рух протистояв також зеленим і сепаратистам у роки Громадянської війни в Росії 1917—1923 років. У цьому плані Біла боротьба переростала в загальноросійську, тобто боротьба російських між собою і обласну суперечка Білої Росії, що накопичувала сили на землях неросійських народів, як проти більшовицької Росії, так і проти сепаратизму народів, що намагалися від'єднатись від Росії.
Учасники руху називалися «білогвардійцями» або просто"білими". До білогвардійців не належали анархісти, одним із найвідоміших анархістів був Махно і так званих «зелених», які воювали і проти " червоних ", і проти «білих», і націонал-сепаратистські озброєні формування, що створювалися на території колишньої Російської імперії з метою завоювання самостійності тих чи інших національних територій.
На думку денікінського генерала П. І. Залісського, і лідера партії кадетів П. М. Мілюкова, основу своєї концепції Громадянської війни в праці «Росія на зламі», білогвардійці — це вигнані більшовиками люди всіх верств російського народу, які силою подій, через вбивства і насильство, що чинилися над ними ленінцями, були змушені взятися за зброю та організувати білогвардійські фронти.
Основою Білого руху вважалося офіцерство старої російської армії. При цьому переважна більшість молодших офіцерів і юнкерів вийшла з селян . Селянське походження мали й найперші особи Білого руху, це генерали Алексєєв, Корнілов, Денікін та інші.
Цілі та ідеологія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlV6TDFCNWIzUnlYMWR5WVc1blpXd2xNa05mY0c5eWRISmhhWFJmYldWa2FYVnRMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFRZVc5MGNsOVhjbUZ1WjJWc0pUSkRYM0J2Y25SeVlXbDBYMjFsWkdsMWJTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Значна частина російської еміграції 20-30-х років 20 століття на чолі з політичним теоретиком І. А. Ільїним, головнокомандувачем Російської армією генерал-лейтенантом бароном П. Н. Врангелем та князем П. Д. Долгоруковим проводили паралель між зками рівності між поняттями «Біла ідея» та «державна ідея». У своїх роботах Ільїн багато писав про значущу духовну силу протибільшовицького руху, яка проявлялася «не в побутовій пристрасті до батьківщини, а в любові до Росії як насправді релігійної святині» .
Генерал барон Врангель під час виступу з нагоди утворення антирадянського уряду Російської ради говорив, що Білий рух «безмежними жертвами і кров'ю найкращих синів» повернув до життя «бездиханне тіло російської національної ідеї», а князь Долгоруков, який був його підтримкою, зауважував, що Білий рух, навіть в еміграції повинен зберігати власну ідею державної влади.
Білий рух як частина російського фашизму
Ідеї Антона Денікіна були дуже близькі к чорносотенцям та можуть вважатися коріннями фашизму.
Антон Денікін використовував для інших народів регулярну пропаганду в якій було сказано що він їх врятує, хоча, насправді, він був не тільки українофобом а й ненавидів усіх окрім росіян.
Його солдати разом з іншими білим заснували в еміграції партію РФП та ВФО. Написали книги на російській дореволюційній книги «Перший російський фашист» та «Основи російського фашизму».
Див. також
Примітки
- «Лебединый стан» Стихотворения 1917−1921 г. [ 23 вересня 2009 у Wayback Machine.]
- Цветков В. Ж. Белое движение // Большая российская энциклопедия: В 30 т. Т. 3: «Банкетная кампания» 1904 — Большой Иргиз / Председатель Науч.-ред. совета Ю. С. Осипов, отв. ред. С. Л. Кравец. — М. : Большая Российская энциклопедия, 2005. — 1 серпня.
- Предисловие // Красный террор в годы Гражданской войны: По материалам Особой следственной комиссии по расследованию злодеяний большевиков. [ 8 серпня 2020 у Wayback Machine.] / Под ред. докторов исторических наук и Г. И. Чернявского — London, 1992.
- [. Архів оригіналу за 31 жовтня 2010. Процитовано 12 грудня 2021. Первая лекция историка К. М. Александрова о Гражданской войне. Часть первая. — СПб., 5 января 2010. // Сайт Общественно-исторического клуба «Белая Россия» (www.belrussia.ru) 18-01-2010.]
- Зимина В. Д., 2006, с. 102: «Подчеркивая национально-патриотический характер борьбы, современные историки склонны к известной поляризации, основанной на анализе классовой, партийной, социальной и национальной характеристик».
- Рыбников В. В., Слободин В. П. Белое движение в годы Гражданской войны в России: сущность, эволюция и некоторые итоги. М., 1993, стр. 45
- Пушкарев С. Самоуправление и свобода в России. Франкфурт-н/Майне, 1985, стр. 156
- Ильин И. А. Идеология и Белое движение // Возрождение — Париж, 15 мая 1926.
- Струве П. Б. Размышления о русской революции. С. 7, 24
- Мельгунов С. П. Гражданская война в освещении П. Н. Милюкова: По поводу «России на переломе»: Критико-библиограф. очерк. Париж, 1929. Стр. 6
- Чьи государственные институты «мало чем отличались от походных управлений» . Архів оригіналу за 6 лютого 2010. Процитовано 22 лютого 2012..
- Цветков В. Ж., 2008, с. 33−35.
- Цветков В. Ж., 2008, с. 33.
- Попов А. В. Історія громадянської війни та білого Сибіру в музеях російського зарубіжжя // Історія білого Сибіру: Матеріали V міжнародної наукової конференції. Кемерово 2003. — С. 277—283.}}
- Кирмель Н. С., 2008, с. 10.
- Головин Н. Н. Указ. соч. 1937. Ч.5, кн.11. Стр.17, 106
- Милюков П. Н. Россия на переломе. — С. 2.
- Зимина В. Д., 2006, с. 64.
- Зимина В. Д., 2006, с. 30.
- Залесский П. И. Возмездие: (Причины русской катастрофы). Берлин, 1925. стр.222
Література
- Булгаков М. О. Майбутні перспективи
- «Авантюристи громадянської війни». Париж, 1921
- Волков С. В. Білий рух та сучасність
- Денікін А. І.
- Дуров У. Символика білого руху // Радянський музей. — 1991. — № 5.
- Зінаїда Гіппіус. Щоденники
- Біла справа Росії, що збунтувалася: Політичні режими Громадянської війни. 1917−1920 гг.
- Ільїн І. А.
- Ільїн І. А. Белая Идея
- Ільїн І. А. Про російський фашизм
- За спиною Колчака: док. та матеріали / за ред. А. В. Квакіна . — М. : Аграф, 2005 (Кіров: ВАТ Будинок друку — Вятка). — 511 с.;
- Окрест Колчака: документи та матеріали / сост. А. В. Квакін . — Москва: Аграф, 2007. — 511 с.;
- Кирмель Н. С. Білогвардійські спецслужби у Громадянській війні. 1918−1922 рр.
- Кулаков В. В. Структура та соціальний склад білого руху Півдня Росії (1917—1920 рр.)
- Лазарєв С. Є. Агітаційно-масове мистецтво Білого руху // Росія в Громадянській війні. 1918—1922: Енциклопедія: в 3 т. / Відп. ред. А. К. Сорокін. Т. 1: А-З. М: Політична енциклопедія, 2020. С. 47-52.
- Лампе А. А., фон. Причини невдачі озброєного виступу білих. — М., 1991.
- «Золотий німецький ключ» до більшовицької революції
- Митрофанів Г. Духовно-моральне значення Білого Руху
- Загадка генерала Болдирєва: нові документи з історії білого Сибіру // Історія білого Сибіру. Матеріали ІІІ міжнародної наукової конференції. — Кемерово, 1999. — С. 48-54
- Військові музеї та архіви російського зарубіжжя // Вісник архівіста. — 2003. — № 2 — С. 209—223
- Росс Н. Г. Шляхи добровольчого руху 1918−1919 рр
- | Біла справа на Росії. 1917−1918 рр.: формування та еволюція політичних структур білого руху в Росії / Науч.рецензенти , , Чураков Д. О.
- . Білий рух // Большая российская энциклопедия : [в 36 т.] / председ. ред. кол. Ю. С. Осипов, отв. ред. С. Л. Кравец. — М. : Науч. изд-во «БРЭ», 2005. — Т. 3. «Банкетная кампания» 1904 — Большой Иргиз. — С. 229—230. — . (рос.)
- Ципкин Ю. Н. Білий рух на Росії та його крах (1917−1922 рр.): Навчальний посібник
- Ципкін Ю. Н.
- Червоний терор у роки Громадянської війни: За матеріалами Особливої слідчої комісії з розслідування злочинів більшовиків. За ред. Доктори історичних наук Фельштинського Ю. Г. та Г. І. Чернявського — London, 1992.
- Шишкін В. И. Революційні комітети Сибіру у роки громадянської війни (серпень 1919 — березень 1921 рр.).
- Шишкин В. И. Процес над колчаківськими міністрами. Травень 1920.
- Шишкін В. И. Військовий та морський міністр тимчасового російського уряду Ковчак А. В.
- Шишкін В. И. Створення ради верховного правителя Колчака А. В. (20–21 листопада 1918 р.).
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya mistit pravopisni leksichni gramatichni stilistichni abo inshi movni pomilki yaki treba vipraviti Vi mozhete dopomogti vdoskonaliti cyu stattyu pogodivshi yiyi iz chinnimi movnimi standartami Bilij ruh takozh zustrichalis nazvi Bila sprava Bila ideya Bila gvardiya vijskovo politichnij ruh sho prohodiv u riznih politichnih vidnoshennyah sil buv sformovanij za chasiv Gromadyanskoyi vijni 1917 1922 rokiv v Rosiyi z metoyu povalennya radyanskoyi vladi Cej ruh mistiv predstavnikiv bilshovickogo ladu zdebilshogo socialistiv i demokrativ sho ne sprijmali taku formu derzhavnogo pravlinnya yak diktatura takozh patriotichno nalashtovanih vijskovih i monarhistiv ob yednanih proti bilshovickoyi ideologiyi sho diyali na osnovi principu Velikoyi Yedinoyi ta Nepodilnoyi Rosiyi Bilij ruh buv najbilshoyu antibilshovickoyu vijskovo politichnoyu siloyu pid chas gromadyanskoyi vijni poryad z nacionalnimi ruhami za nezalezhnist basmactvom u Serednij Aziyi a takozh inozemnimi interventami anarho komunistami mahnovci ta zelenimi tambovske povstannya Termin Bilij ruh zarodivsya v Radyanskij Rosiyi a z 1920 h rokiv stav vzhivatisya i v rosijskij emigraciyi Bilij ruhBѣloe dvizhenieInshi nazvi Bila sprava Bila ideyaSformovane 1917Rozformovane 1922Ideologiya Ob yednuyuchi rosijskij nacionalizm rusofiliya antikomunizm Konservativni chastini ruhu monarhizm tradicionalizm nacionalizm Bilsh liberalni chastini ruhu respublikanizm konservatizm liberalnij konservatizmLideri Rosijskij uryad Kolchak O V Dobrovolcha armiya Kornilov L G Aleksyeyev M V Zbrojni sili Pivdnya Rosiyi Denikin A I Rosijska armiya Vrangel P M Zemska rat Diterihs M K Reorganizovana u Bila emigraciyaSoyuzniki Ukrayinska Derzhava Britanska Imperiya Chehoslovachchina Yaponska Imperiya Francuzka Respublika Grecke korolivstvo Korolivstvo Italiya Korolivstvo Serbiya SShA Respublika KitajOponenti 1917 1923 RSFRR Dalekoshidna respublika Ukrayinska RSR Komuna trudovogo narodu Estoniyi Mongolska Narodna Respublika S 1923 roku Radyanskij SoyuzUchast u konfliktah Gromadyanska vijna v Rosiyi Pivdennij front Pivnichnij front Shidnij front Yakutskij zakolot pohid do Mongoliyi Bilij ruh u Vikishovishi Za yedinu Rosiyu Plakat 1919 Obkladinka zhurnalu Godinnik Zvedeno oficerskij polk Dobrovolchoyi armiyi lyutij 1918DON Belaya gvardiya put tvoj vysok Chyornomu dulu grud i visok Bozhe da beloe tvoyo delo Beloe telo tvoyo v pesok Ne lebedej eto v nebe staya Belogvardejskaya rat svyataya Belym videniem taet taet Starogo mira poslednij son Molodost Doblest Vandeya Don 11 24 bereznya 1918 r Virsh Marini Cvyetayevoyi prisvyachenij Bilij gvardiyi u lavah yakoyi Pivdni Rosiyi bivsya yiyi cholovik Sergij Efron Zvernennya Osin 1919 Popri te sho ideologiya Bilogo ruhu isnuvala v serjoznih rozbizhnostyah u comu rusi dominuvalo bazhannya ponoviti v Rosiyi demokratichnij parlamentskij politichnij ustrij shodo privatnoyi vlasnosti ta rinkovih vidnosin Bilij ruh v cilomu nezvazhayuchi na nayavnist politichnih vidtinkiv tobto respublikanci monarhisti nepredreshenci buv vijskovo politichnim ruhom yakij vidstoyuvav cinnosti stolipinskoyi Rosiyi Suchasniki rosijskoyi istoriyi pidkreslyuyut nacionalno patriotichnij harakter borotbi Bilogo ruhu pogodzhuyuchis u comu pitanni z ideologami Bilogo ruhu yake z chasiv Gromadyanskoyi vijni traktuvalosya yak rosijskij nacionalnij patriotichnij ruh Bilij ruh vidriznyayetsya ryadom oznak vid inshih antibilshovickih sil Gromadyanskoyi vijni Bilij ruh buv organizovanim vijskovo politichnim ruhom proti radyanskoyi vladi ta soyuznih yij politichnih struktur jogo neprimirennist do radyanskoyi vladi viklyuchala bud yakij mirnij kompromisnij rezultat Gromadyanskoyi vijni Bilij ruh vidriznyala ustanovka na prioritet u voyennij chas odnoosibnoyi vladi nad kolegialnoyu a voyennoyu nad civilnoyu Dlya bilih uryadiv bulo harakterno vidsutnist chitkogo podilu vladi predstavnicki organi abo ne grali zhodnoyi roli abo mali lishe doradchi funkciyi Bilij ruh namagavsya legalizuvati sebe v masshtabi vsiyeyi krayini progoloshuyuchi svoyu spadkoyemnist vid ta Rosiyi Viznannya usima regionalnimi bilimi uryadami zagalnorosijskoyi vladi admirala A St Kolchaka prizvodilo do bazhannya dosyagti spilnosti politichnih program ta koordinaciyi vijskovih dij Rishennya agrarnogo robitnika nacionalnogo ta inshih osnovnih pitan bulo vazhlivo podibnim Bilij ruh mav spilnu simvoliku trikolirnij bilo sino chervonij prapor gerb oficijnij gimn Ideologichne zarodzhennya Bilogo ruhu mozhna pochinati zgaduvati z pidgotovki kornilivskogo vistupu sho vidbuvsya u serpni 1917 roku Organizacijne oformlennya Bilogo ruhu pochalos pislya zhovtnevoyi revolyuciyi ta likvidaciyi Ustanovchih zboriv v zhovtni sichni 1918 roku i zakinchilosya pislya prihodu do vladi 18 listopada 1918 roku admirala Kolchaka i viznannya Verhovnogo pravitelya Rosiyi golovnimi centrami Bilogo ruhu na Pivnochi Pivnichnomu Zahodi i Pivdni Rosiyi Bilij ruh v emigraciyiDokladnishe Bila emigraciya ta Bila emigraciya rosijskih vijskovih Bila emigraciya yaka z 1920 roku nabula masovogo harakteru sformuvalasya v hodi kilkoh etapiv Pershij etap pov yazanij iz evakuaciyeyu Zbrojnih sil Pivdnya Rosiyi general lejtenanta Denikina A I z Novorosijska u lyutomu 1920 roku Drugij etap z vihodom Rosijskoyi armiyi general lejtenanta barona Vrangelya P M z Krima v listopadi 1920 roku tretij z porazkoyu vijsk admirala Kolchaka O V ta evakuaciyeyu yaponskoyi armiyi z Primorya v 1920 1921 rokah Bili emigranti v Bolgariyi Pislya evakuaciyi Krimu zalishki Rosijskoyi armiyi buli rozmisheni v Turechchini de general Vrangel Mikolajovich jogo shtab ta starshi nachalniki otrimali mozhlivist vidnoviti yiyi yak bojovu silu Klyuchovim zavdannyam komanduvannya stalo po pershe dosyagti vid soyuznikiv po Antanti materialnoyi dopomogi u neobhidnih rozmirah po druge pariruvati vsi yihni sprobi rozzbroyiti ta rozpustiti armiyu i po tretye dezorganizovani ta demoralizovani porazkami ta evakuaciyeyu chastini u najkorotshij termin reorganizuvati ta uporyadkuvati vidnovivshi disciplinu ta bojovij duh Yuridichne stanovishe rosijskoyi armiyi ta vijskovih soyuziv bulo skladnim zakonodavstvo Franciyi Polshi ta inshih krayin bilya yakih voni roztashovuvalisya ne dopuskalo isnuvannya yakihos inozemnih organizacij sho mayut viglyad vlashtovanih za vijskovim zrazkom z yednan Derzhavi Antanti pragnuli peretvoriti rosijsku armiyu sho vidstupila ale zberegti svij bojovij nastrij i organizovanist u spivtovaristvo emigrantiv She silnishe nizh fizichni poneviryannya davila nas povna politichna bezpravnist Nihto ne buv garantovanij vid svavillya bud yakogo agenta vladi kozhnoyi z derzhav Antanti Navit turki yaki sami perebuvali pid rezhimom svavillya okupacijnoyi vladi stosovno nas keruvalisya pravom silnogo pisav Savich Nikanor vidpovidalnij za finansi spivrobitnik Vrangelya Same tomu Vrangel prijmaye rishennya pro perevedennya svoyih vijsk do slov yanskih krayin Vesnoyu 1921 roku baron Vrangel P M zvernuvsya do bolgarskogo ta yugoslavskogo uryadiv iz zapitom pro mozhlivist rozselennya osobovogo skladu rosijskoyi armiyi do Yugoslaviyi Chastinam bulo obicyano utrimannya za rahunok skarbnici sho vklyuchalo pajok i neveliku platnyu 1 veresnya 1924 roku Vrangel P M vidav nakaz pro utvorennya Rosijskogo zagalnovijskovogo soyuza RZVS Do nogo vklyuchalisya vsi chastini a takozh vijskovi tovaristva ta spilki yaki prijnyali nakaz do vikonannya Vnutrishnya struktura okremih vijskovih pidrozdiliv zberigalasya nedotorkannoyu Sam zhe RZVS vistupav u roli ob yednuyuchoyi ta kerivnoyi organizaciyi Jogo golovoyu stav golovnokomanduvach zagalne upravlinnya spravami RZVS zoseredzhuvalosya u shtabi Vrangelya Z cogo momentu mozhna govoriti pro peretvorennya rosijskoyi armiyi na emigrantsku vijskovu organizaciyu Rosijskij zagalnovijskovij soyuz stav zakonnim nastupnikom Biloyi armiyi Pro ce mozhna govoriti posilayuchis na dumku jogo tvorciv Stvorennya RZVSa gotuye mozhlivist u razi neobhidnosti pid tiskom zagalnoyi politichnoyi obstanovki prijnyati rosijskoyi armiyi novu formu buttya yak vijskovih soyuziv Cya forma buttya dozvolyala vikonuvati golovne zavdannya vijskovogo komanduvannya na emigraciyi zberezhennya nayavnih ta vihovannya novih kadriv armiyi Nevid yemnoyu chastinoyu protistoyannya vijskovo politichnoyi emigraciyi z rezhimom bilshovikiv na teritoriyi Rosiyi stala borotba specsluzhb rozviduvalno diversijnih grup RZVS s organami ODPU NKVS sho vidbuvalasya u riznih regionah planeti Bila emigraciya u politichnomu spektri rosijskogo zarubizhzhya Politichni nastroyi i pristrasti pochatkovogo periodu biloyi emigraciyi buli dosit shirokij spektr techij sho praktichno povnistyu vidtvoryuvav kartinu politichnogo zhittya dozhovtnevoyi Rosiyi U pershij polovini 1921 roku harakternoyu risoyu bulo posilennya monarhichnih tendencij sho poyasnyuvalisya persh za vse bazhannyam peresichnih bizhenciv zgurtuvatisya navkolo vozhdya yakij mig bi zahistiti yihni interesi u vignanni a v majbutnomu zabezpechiti povernennya na batkivshinu Taki spodivannya pov yazuvalisya z osobististyu Vrangelya P M i Mikoli M M yakomu general Vrangel perepidporyadkuvav RZVS yak verhovnomu golovnokomanduvachu Bila emigraciya zhila nadiyeyu povernennya v Rosiyu ta zvilnennya yiyi vid totalitarnogo rezhimu komunizmu Prote emigraciya bula yedina vid pochatku isnuvannya Rosijskogo Zarubizhzhya u nomu namitilasya zapekla borotba pribichnikiv primirennya z rezhimom sho vstanovivsya v pidradyanskij Rosiyi Zminovihivci i storonnikami stosovno komunistichnoyi vladi ta yiyi spadshini Bila emigraciya na choli z RZVSom i rosijskoyu pravoslavnoyu cerkvoyu za kordonom sklala tabir neprimirennih protivnikiv antinacionalnogo rezhimu u Rosiyi U tridcyatih rokah chastina emigrantskoyi molodi diti bilih borciv virishila perejti u nastup bilshovikiv Ce bula nacionalna molod rosijskoyi emigraciyi yaka spochatku nazvalasya NTS zgodom perejmenovana v Nacionalno trudovij soyuz novogo pokolinnya NTSNP Meta bula prostoyu protistaviti marksizmu leninizmu inshu ideyu zasnovanu na solidarnosti ta patriotizmi Vodnochas NTSNP nikoli ne asociyuvav sebe z bilim ruhom kritikuvav bilih vvazhayuchi sebe politichnoyu partiyeyu novogo tipu Ce v rezultati prizvelo do idejnogo ta organizacijnogo rozrivu NTSNP s RZVSom tim hto prodovzhuvav zalishatisya na kolishnih poziciyah bilogo ruhu i kritichno stavivsya do nachlopchikam tak v emigraciyi stali nazivati chleniv NTSNP U 1931 roci v Harbini na Dalekomu Shozhi v Manchzhuriyi de prozhivala velika rosijska koloniya sered chastini rosijskoyi emigraciyi utvorilasya takozh Rosijska fashistska partiya RFP Partiya bula stvorena 26 travnya 1931 roku na 1 mu z yizdi rosijskih fashistiv yaka provodilasya v Harbini Liderom RFP buv Rodzayevskij K V Pid chas yaponskoyi okupaciyi Manchzhuriyi bulo stvoreno na choli z Kozactvo Do Yevropi emigruvali i kozacki chastini Rosijski kozaki z yavilisya na Balkanah Usi stanici tochnishe lishe stanichni otamani ta pravlinnya pidkoryalisya Ob yednanij radi Donu Kubani ta Tereku i Kozachomu soyuzu yaki ocholyuvalisya Bogayevskim Odniyeyu z najbilshih bula Belgradska zagalnokozacka stanicya imeni Petra Krasnova zasnovana u grudni 1921 roku i nalichuvala 200 lyudina Naprikinci 20 h chiselnist yiyi skorotilasya do 70 80 lyudina Dovgij chas otamanom stanici buv pid yesaul N S Sazankin Nezabarom zi stanici pishli terci utvorivshi svoyu stanicyu Tersku Kozaki sho zalishilisya v stanici vstupili v RZVS i vona otrimala predstavnictvo v Radi vijskovih organizacij IV viddilu de novij otaman general Markov mav odnakove z inshimi chlenami radi pravo golosu U Bolgariyi do kincya 20 h nalichuvalosya trohi bilshe 10 stanic Odniyeyu z najchislennishih bula Kaledinska v Anhialo ataman polkovnik Karavaev M I utvorena v 1921 r u kilkosti 130 osib Mensh nizh cherez desyat rokiv u nij zalishilosya lishe 20 osib prichomu 30 poyihalo v Radyansku Rosiyu Gromadske zhittya kozackih stanic ta hutoriv u Bolgariyi polyagalo u dopomozi nuzhdennim ta invalidam a takozh u provedenni vijskovih ta tradicijnih kozackih svyat Burgaska kozacka stanicya utvorena v 1922 u kilkosti 200 cholovik do kincya 1920 h rokiv nalichuvala takozh ne bilshe 20 osib prichomu polovina z pochatkovogo skladu povernulasya dodomu Zarodzhennya ta identifikaciyaDeyakimi uchasnikami podij vislovlyuvalasya dumka sho Bilij ruh zarodivsya navesni 1917 Milyukov zauvazhuvav sho Bilij ruh sformuvavsya na pochatku lita 1917 roku yak yedinij antibilshovickij front sho diyav vid socialistiv do kadetiv General Denikin pov yazuvav formuvannya Bilogo ruhu protiuryadovogo chi protiradyanskogo z diyalnistyu oficerskogo z yizdu sho buv zapochatkovanij she na pochatku travnya 1917 u Mogilovi na yakomu general Aleksyeyev sformulyuvav gaslo dnya Ryatuvati Batkivshinu Na dumku teoretika rosijskoyi kontrrevolyuciyi generala Generalnogo shtabu M M Golovina golovna yideya ruhu polyagala v tomu sho vin zarodivsya viklyuchno dlya poryatunku derzhavi sho prohodit etap rujnaciyi ta armiyi Deyaki uchasniki diskusij vvazhali sho viniknennya Bilogo ruhu bulo pov yazano z Kornilovskim vistupom sho vidbuvsya u serpni 1917 roku Klyuchovi uchasniki cogo vistupu Kornilov Denikin Markov Romanovskij Lukomskij ta in zgodom uv yazneni Bihivskoyi v yaznici stali providnikami Bilogo ruhu na Pivdni Rosiyi Isnuvala takozh dumka yaka bula pidtverdzhena generalom Aleksyeyevim z dnya priyizdu na richku Don 15 listopada 1917 roku Bilshist doslidnikiv pogodzhuvalis z tim sho Zhovten 1917 roku perervav podiyi v rozvitku kontrrevolyuciyi sho polyagala v poryatunku derzhavnosti yakij pochavsya pislya padinnya samoderzhavstva i iniciyuvav yiyi peretvorennya na protibilshovicku silu sho vklyuchala najriznomanitnishi i navit vorozhi odin odnomu politichni ugrupovannya Dlya Bilogo ruhu harakternoyu bula derzhavocentrichnist Ce tlumachilos yak neobhidne vidnovlennya zakonnosti ta poryadku v im ya zberezhennya nacionalnogo suverenitetu ta pidtrimannya mizhnarodnogo avtoritetu Rosiyi Okrim borotbi proti chervonih Bilij ruh protistoyav takozh zelenim i separatistam u roki Gromadyanskoyi vijni v Rosiyi 1917 1923 rokiv U comu plani Bila borotba pererostala v zagalnorosijsku tobto borotba rosijskih mizh soboyu i oblasnu superechka Biloyi Rosiyi sho nakopichuvala sili na zemlyah nerosijskih narodiv yak proti bilshovickoyi Rosiyi tak i proti separatizmu narodiv sho namagalisya vid yednatis vid Rosiyi Uchasniki ruhu nazivalisya bilogvardijcyami abo prosto bilimi Do bilogvardijciv ne nalezhali anarhisti odnim iz najvidomishih anarhistiv buv Mahno i tak zvanih zelenih yaki voyuvali i proti chervonih i proti bilih i nacional separatistski ozbroyeni formuvannya sho stvoryuvalisya na teritoriyi kolishnoyi Rosijskoyi imperiyi z metoyu zavoyuvannya samostijnosti tih chi inshih nacionalnih teritorij Na dumku denikinskogo generala P I Zalisskogo i lidera partiyi kadetiv P M Milyukova osnovu svoyeyi koncepciyi Gromadyanskoyi vijni v praci Rosiya na zlami bilogvardijci ce vignani bilshovikami lyudi vsih verstv rosijskogo narodu yaki siloyu podij cherez vbivstva i nasilstvo sho chinilisya nad nimi lenincyami buli zmusheni vzyatisya za zbroyu ta organizuvati bilogvardijski fronti Osnovoyu Bilogo ruhu vvazhalosya oficerstvo staroyi rosijskoyi armiyi Pri comu perevazhna bilshist molodshih oficeriv i yunkeriv vijshla z selyan Selyanske pohodzhennya mali j najpershi osobi Bilogo ruhu ce generali Aleksyeyev Kornilov Denikin ta inshi Cili ta ideologiyaGeneral lejtenant baron P N Vrangel Znachna chastina rosijskoyi emigraciyi 20 30 h rokiv 20 stolittya na choli z politichnim teoretikom I A Ilyinim golovnokomanduvachem Rosijskoyi armiyeyu general lejtenantom baronom P N Vrangelem ta knyazem P D Dolgorukovim provodili paralel mizh zkami rivnosti mizh ponyattyami Bila ideya ta derzhavna ideya U svoyih robotah Ilyin bagato pisav pro znachushu duhovnu silu protibilshovickogo ruhu yaka proyavlyalasya ne v pobutovij pristrasti do batkivshini a v lyubovi do Rosiyi yak naspravdi religijnoyi svyatini General baron Vrangel pid chas vistupu z nagodi utvorennya antiradyanskogo uryadu Rosijskoyi radi govoriv sho Bilij ruh bezmezhnimi zhertvami i krov yu najkrashih siniv povernuv do zhittya bezdihanne tilo rosijskoyi nacionalnoyi ideyi a knyaz Dolgorukov yakij buv jogo pidtrimkoyu zauvazhuvav sho Bilij ruh navit v emigraciyi povinen zberigati vlasnu ideyu derzhavnoyi vladi Bilij ruh yak chastina rosijskogo fashizmuIdeyi Antona Denikina buli duzhe blizki k chornosotencyam ta mozhut vvazhatisya korinnyami fashizmu Anton Denikin vikoristovuvav dlya inshih narodiv regulyarnu propagandu v yakij bulo skazano sho vin yih vryatuye hocha naspravdi vin buv ne tilki ukrayinofobom a j nenavidiv usih okrim rosiyan Jogo soldati razom z inshimi bilim zasnuvali v emigraciyi partiyu RFP ta VFO Napisali knigi na rosijskij dorevolyucijnij knigi Pershij rosijskij fashist ta Osnovi rosijskogo fashizmu Div takozhBila armiyaPrimitki Lebedinyj stan Stihotvoreniya 1917 1921 g 23 veresnya 2009 u Wayback Machine Cvetkov V Zh Beloe dvizhenie Bolshaya rossijskaya enciklopediya V 30 t T 3 Banketnaya kampaniya 1904 Bolshoj Irgiz Predsedatel Nauch red soveta Yu S Osipov otv red S L Kravec M Bolshaya Rossijskaya enciklopediya 2005 1 serpnya Predislovie Krasnyj terror v gody Grazhdanskoj vojny Po materialam Osoboj sledstvennoj komissii po rassledovaniyu zlodeyanij bolshevikov 8 serpnya 2020 u Wayback Machine Pod red doktorov istoricheskih nauk i G I Chernyavskogo London 1992 Arhiv originalu za 31 zhovtnya 2010 Procitovano 12 grudnya 2021 Pervaya lekciya istorika K M Aleksandrova o Grazhdanskoj vojne Chast pervaya SPb 5 yanvarya 2010 Sajt Obshestvenno istoricheskogo kluba Belaya Rossiya www belrussia ru 18 01 2010 Zimina V D 2006 s 102 Podcherkivaya nacionalno patrioticheskij harakter borby sovremennye istoriki sklonny k izvestnoj polyarizacii osnovannoj na analize klassovoj partijnoj socialnoj i nacionalnoj harakteristik Rybnikov V V Slobodin V P Beloe dvizhenie v gody Grazhdanskoj vojny v Rossii sushnost evolyuciya i nekotorye itogi M 1993 str 45 Pushkarev S Samoupravlenie i svoboda v Rossii Frankfurt n Majne 1985 str 156 Ilin I A Ideologiya i Beloe dvizhenie Vozrozhdenie Parizh 15 maya 1926 Struve P B Razmyshleniya o russkoj revolyucii S 7 24 Melgunov S P Grazhdanskaya vojna v osveshenii P N Milyukova Po povodu Rossii na perelome Kritiko bibliograf ocherk Parizh 1929 Str 6 Chi gosudarstvennye instituty malo chem otlichalis ot pohodnyh upravlenij Arhiv originalu za 6 lyutogo 2010 Procitovano 22 lyutogo 2012 Cvetkov V Zh 2008 s 33 35 Cvetkov V Zh 2008 s 33 Popov A V Istoriya gromadyanskoyi vijni ta bilogo Sibiru v muzeyah rosijskogo zarubizhzhya Istoriya bilogo Sibiru Materiali V mizhnarodnoyi naukovoyi konferenciyi Kemerovo 2003 S 277 283 Kirmel N S 2008 s 10 Golovin N N Ukaz soch 1937 Ch 5 kn 11 Str 17 106 Milyukov P N Rossiya na perelome S 2 Zimina V D 2006 s 64 Zimina V D 2006 s 30 Zalesskij P I Vozmezdie Prichiny russkoj katastrofy Berlin 1925 str 222LiteraturaBulgakov M O Majbutni perspektivi Avantyuristi gromadyanskoyi vijni Parizh 1921 Volkov S V Bilij ruh ta suchasnist Denikin A I Durov U Simvolika bilogo ruhu Radyanskij muzej 1991 5 Zinayida Gippius Shodenniki Bila sprava Rosiyi sho zbuntuvalasya Politichni rezhimi Gromadyanskoyi vijni 1917 1920 gg Ilyin I A Ilyin I A Belaya Ideya Ilyin I A Pro rosijskij fashizm Za spinoyu Kolchaka dok ta materiali za red A V Kvakina M Agraf 2005 Kirov VAT Budinok druku Vyatka 511 s Okrest Kolchaka dokumenti ta materiali sost A V Kvakin Moskva Agraf 2007 511 s Kirmel N S Bilogvardijski specsluzhbi u Gromadyanskij vijni 1918 1922 rr Kulakov V V Struktura ta socialnij sklad bilogo ruhu Pivdnya Rosiyi 1917 1920 rr Lazaryev S Ye Agitacijno masove mistectvo Bilogo ruhu Rosiya v Gromadyanskij vijni 1918 1922 Enciklopediya v 3 t Vidp red A K Sorokin T 1 A Z M Politichna enciklopediya 2020 S 47 52 Lampe A A fon Prichini nevdachi ozbroyenogo vistupu bilih M 1991 Zolotij nimeckij klyuch do bilshovickoyi revolyuciyi Mitrofaniv G Duhovno moralne znachennya Bilogo Ruhu Zagadka generala Boldiryeva novi dokumenti z istoriyi bilogo Sibiru Istoriya bilogo Sibiru Materiali III mizhnarodnoyi naukovoyi konferenciyi Kemerovo 1999 S 48 54 Vijskovi muzeyi ta arhivi rosijskogo zarubizhzhya Visnik arhivista 2003 2 S 209 223 Ross N G Shlyahi dobrovolchogo ruhu 1918 1919 rr Bila sprava na Rosiyi 1917 1918 rr formuvannya ta evolyuciya politichnih struktur bilogo ruhu v Rosiyi Nauch recenzenti Churakov D O Bilij ruh Bolshaya rossijskaya enciklopediya v 36 t predsed red kol Yu S Osipov otv red S L Kravec M Nauch izd vo BRE 2005 T 3 Banketnaya kampaniya 1904 Bolshoj Irgiz S 229 230 ISBN 5 85270 331 1 ros Cipkin Yu N Bilij ruh na Rosiyi ta jogo krah 1917 1922 rr Navchalnij posibnik Cipkin Yu N Chervonij teror u roki Gromadyanskoyi vijni Za materialami Osoblivoyi slidchoyi komisiyi z rozsliduvannya zlochiniv bilshovikiv Za red Doktori istorichnih nauk Felshtinskogo Yu G ta G I Chernyavskogo London 1992 Shishkin V I Revolyucijni komiteti Sibiru u roki gromadyanskoyi vijni serpen 1919 berezen 1921 rr Shishkin V I Proces nad kolchakivskimi ministrami Traven 1920 Shishkin V I Vijskovij ta morskij ministr timchasovogo rosijskogo uryadu Kovchak A V Shishkin V I Stvorennya radi verhovnogo pravitelya Kolchaka A V 20 21 listopada 1918 r