Мілюко́в Павло́ Микола́йович (15 (27) січня 1859, Москва — 31 березня 1943, Екс-ле-Бен) — російський політичний діяч, історик та публіцист. Лідер партії конституційних демократів (кадетів), депутат Державної думи кількох скликань, міністр закордонних справ Тимчасового уряду.
Мілюков Павло Миколайович | |
---|---|
Мілюков Павло Миколайович | |
![]() | |
Народився | 15 (27) січня 1859 Москва, ![]() |
Помер | 31 березня 1943 (84 роки) Екс-ле-Бен, Французька Держава |
Поховання | Батіньйоль |
Країна | ![]() |
Національність | росіянин |
Діяльність | історик, дипломат |
Alma mater | Московський університет |
Знання мов | російська[1] |
Заклад | Чиказький університет і Софійський університет Святого Климента Охридського |
Посада | міністр закордонних справ Тимчасового уряду |
Партія | кадети |
Конфесія | православ'я |
Батько | d |
Автограф | ![]() |
|
Біографія
Родина
Павло Миколайович Мілюков народився 27 січня (15 січня за ст. стилем) 1859 року в Москві. Його батько був міським архітектором та інспектором художніх училищ, викладав у школі зодчества, а наприкінці життя працював на посаді оцінювача в одному з московських банків.
Павло Олексієвич, дід Мілюкова, походив з Тверської губернії. Він довгий час працював на золотих копальнях в Сибіру, однак безуспішно. Після його смерті батько Павла Мілюкова вивіз свою велику родину до Москви.
Мати Павла Миколайовича походила з роду Султанових з Ярославської губернії. Серед родичів матері близьким до Мілюкова був його двоюрідний брат М. В. Султанов, відомий архітектор. Як згадував майбутній політик, його мати була владною жінкою і відігравала в родині керівну роль, постійно акцентуючи увагу на низькому походженні батька Мілюкова.
Дитинство
На Павла Миколайовича великий вплив справив батько, який щиро захоплювався своєю професію і познайомив його з «Іліадою» Гомера, «Російським архівом», словниками з архітектури та численною літературою з історії мистецтва та естетики. На підмосковній дачі в Пушкіно Мілюков проводив чимало вільного часу. Спостерігаючи за роботою батька він отримав певні знання з креслення та архітектури, що пізніше стали йому в пригоді під час написання «Нарисів з історії російської культури».
В ранні роки у Мілюкова зародився стійкий інтерес до поезії та музики. Досить рано Павло почав писати вірші. Спочатку він просто наслідував Пушкіна й Нікітіна, а вже згодом з'явились його перші оригінальні твори. У Мілюкова був абсолютний музичний слух. Він знав на пам'ять всі головні партії опери Глінки «Життя за царя». На прохання хлопчика, батько купив йому скрипку і найняв досвідчених вчителів: соліста Большого театру Барміна та скрипаля Віллауна. Юнак брав участь у квартетах, де виконував партії альта та другої скрипки.
Гімназійні роки
Навчаючись в Першій Московській гімназії, Мілюков познайомився з пригодницькими творами Ф. Купера, Ж. Верна, М. Ріда, байками Крилова, працями Бєлінського та Чернишевського. В гімназійні роки він читав Гете, Шіллера, Гюго, а також «Енеїду» Вергілія, яка, за його спогадами, справила на нього неабияке враження. Мілюков любив математику та історію літератури; власне історія ж викликала в нього байдужість і її вивчення зводилось лише до підручника Іловайського.
Мілюков захоплювався культурою давнього світу; вивчав грецьку, німецьку, французьку та англійську мови, знав на пам'ять твори Есхіла, Софокла, Арістофана, Евріпіда, Платона, Теренція, Цицерона, Тацита та інших античних авторів. До цього додавалось знайомство з філософією — Спенсером, Гегелем, Вольтером. Саме тут у Мілюкова вже чітко визначилась здібність не лише до аналітичного, а й до асоціативного мислення, до узагальнень та синтезу. Він добре розумів однобічний характер викладання, зосередження на суто формальному штудіюванні давніх мов замість посиленого вивчення історії, літератури та природничих наук, що сприяло б формуванню осмисленого ставлення до дійсності. В гімназії Павло Миколайович також зацікавився суспільно-політичним життям. По її закінченні юнак став єдиним, хто отримав срібну медаль.
Навчання в університеті
В 1877 році Мілюков вступив на історико-філологічний факультет Московського університету. Тут він поглиблює свої знання з грецької філософії, читає Д. Г'юма, Дж. Локка та І. Канта. З появою в університеті В. Й. Ключевського та П. Г. Виноградова, Мілюков зацікавився історією. Він зближується з ними і вчиться серйозній науковій роботі. Мілюков вважав Ключевського посередником між традиційним розумінням історії і новаторством європейської науки. Для молодого юнака, як і для решти студенства того часу, ім'я цього історика було втіленням нової наукової перспективи, оскільки їх покоління відкидало уявлення про історію як сукупність розповідей про факти.
В обранні своєї спеціальності Мілюков вагався між темами в галузі давньої історії та філософії епохи Просвітництва. Сюди ж можна віднести культурно-антропологічні дослідження та захоплення суспільними рухами. В 1877 році Мілюков вивчав «Метафізику» Аристотеля, в 1878 — історію Стародавнього Риму та «Критику чистого розуму» І. Канта. Лише з 1879 року він зацікавився російською історією, коли окрім історії культу предків в Русі виникає інтерес до питання про російську інтелігенцію. В 1880 році Мілюков вивчає твори М. О. Бакуніна і готує літографічне видання лекцій М. М. Троїцького «Курс історії філософії».
На юнака справили вплив також Д. М. Петрушевський та М. Н. Покровський. В семінарії Виноградова Мілюков пише роботу по римській епіграфіці і обирає своєю спеціальністю російську історію. Ще одною його працею була робота про літературні пам'ятки XV—XVII ст. під керівництвом ректора університету Н. С. Тихонравова. Вивчення загальної історії Мілюков розглядав як необхідну пропедевтику для кращого розуміння російських джерельних процесів.
В період загострень внутрішньополітичної ситуації в імперії кінця 1870-х — початку 1880-х років Мілюков брав участь у студентському самоврядуванні і став свідком серйозних змін. Він притримувався поміркованої течії студентського руху. Згодом його арештували за участь у зібранні і направили до Бутирської в'язниці, після чого виключили з університету з правом поновлення на наступний рік. За цей час Павло Миколайович разом з товаришем брата П. Кречетовим вирушає до Італії з метою знайомства з греко-римською скульптурою та живописом раннього Відродження. Він відвідав Венецію, Падую, Болонью, Пізу, Флоренцію, Сієну, Рим, Неаполь та Помпеї.
По поверненню на четвертий курс університету Мілюков посилено вивчає німецьку, французьку, англійську та італійську мови; пізніше — болгарську, шведську та норвезьку. В цей час він знайомиться з книгою Ключевського «Боярська дума Давньої Русі», паралельно з навчанням працює викладачем історії в четвертій жіночій гімназії.
Історик
7 травня 1883 року Мілюков отримав атестат, що засвідчував закінчення ним університету з «дуже гарною поведінкою» та «відмінними успіхами», а також затверджував його в ступені кандидата. Тим самим студентський період його біографії, що фактично завершився на один рік раніше, був остаточно підсумований і з формального боку. Питання про залишення Мілюкова при університеті для підготовки до магістерського іспиту по кафедрі російської історії офіційно було вирішене 1883 року, коли Ключевський подав на факультет відповідну характеристику. В результаті Мілюков залишається на кафедрі Ключевського для підготовки до професорського звання.
Для історичної теорії Мілюкова засадничим чинником була дискусія західників та слов'янофілів про оригінальність російського історичного процесу.
Політична діяльність
Цей розділ потребує доповнення. |
Діяльність в еміграції
В еміграції продовжував критично ставитися до більшовиків, але підтримував агресивну зовнішню політику Йосипа Сталіна, зокрема підтримував війну проти Фінляндії, заявивши — «Мені шкоди фінів, але я за Виборзьку губернію» (Мне жаль финнов, но я — за Выборгскую губернию).
Під час Другої світової війни стверджував, що «у випадку війни еміграція завжди має бути беззастережно на боці своєї батьківщини» (в случае войны эмиграция должна быть безоговорочно на стороне своей родины). Був рішучим противником нацистської Німеччини, незадовго до смерті був радий перемоги радянських військ під Сталінградом.
Одна з останніх статей Мілюкова під назвою «Правда про більшовизм», написана для однієї з американських газет, була присвячена боротьбі радянських солдатів проти німецько-фашистських загарбників. У цій же статті Мілюков опонує Марку Вишняку у відповідь на його цитату «Російський народ проявляє зараз чудеса хоробрості не завдяки радянському режиму, а всупереч режиму», яку пізніше неодноразово згадували в російській пресі в різних варіантах, як правило, вирвану з контексту. Деякі витяги з цієї статті з'явилися в газеті «Російський патріот» (випуск від 11 листопада 1944 року). Стаття «Правда про більшовизм» таємно поширювалася у французькому антифашистському підпіллі: під її впливом чимало російських емігрантів вступили в рух Опору у Франції. За твердженням Річарда Пайпса, під кінець своїх днів Мілюков вважав, що радянський режим підтримується населенням.
Помер в Екс-ле-Бен, похований на місцевому цвинтарі. 1954 року, після закінчення терміну оренди могили, прах було перенесено до Парижа, на цвинтар Батіньйоль, де поховано поруч з А. С. Мілюковою.
Цікаві факти
Як і значна кількість інших російських істориків (Болтін, Чичерін, Бестужев-Рюмін та ін.), Мілюков вважав, що російське суспільство після монголо-татарської навали розвивалося за східним, азійським зразком, і таким чином історія Київської і Московської Русі мала різні вектори розвитку.
Під час першої світової війни він став політиком (1916—1917). Він зустрівся з професором Томаш Гарріг Масариком в Лондоні, і консультувався з ним з появою і нинішнього стану чехословацького легіону в Росії в той час.
Публікації
- Государственное хозяйство России в первой четверти XVIII столетия и реформа Петра Великого. — СПб., 1892 (второе издание — СПб, 1905).
- Разложение славянофильства. Данилевский, Леонтьев. Вл. Соловьёв: [Публ. лекция, чит. 22 янв. 1893 г. в аудитории Ист. музея. — Москва: типо-лит. товарищества И. Н. Кушнерев и К°, 1893. — 53 с.
- Владельцы населённых имений в нескольких уездах Рязанской губернии по первой ревизии: (1722 г.). — Рязань: тип. Губ. правл., 1897. — [2], 7 с.: табл.
- Очерки по истории русской культуры (в 3 частях). — СПб.: Издание журнала «Мир Божий», 1896—1903, Юбилейное издание Париж, 1930—1937; Гаага, 1964. (переиздание — М., 1992—1993).
- Древнейшая разрядная книга официальной редакции. [СПб. : Имп. Общество истории и древностей рос. при Моск. университете, 1901].
- Из истории русской интеллигенции. Сборник статей и этюдов. — СПб., 1902.
- Верховники и шляхетство. — Ростов-на-Дону: «Донская речь» Н. Парамонова, 1905. — 74 с.
- Милюков П. Н. {{{Заголовок}}}. Архівовано березень 4, 2016 на сайті Wayback Machine.
- Интеллигенция и историческая традиция // Интеллигенция в России. — СПб., 1910
- Главные течения русской исторической мысли. — 3-е изд. — М., 1913.
- Демократизм и вторая палата. — Москва: Е. В. Кожевникова и Е. А. Коломийцева, 1905. — 27 с. — (Библиотека «Свободная Россия» / Под общ. ред. С. П. Мельгунова и П. М. Шестакова; № 5)
- Год борьбы: публицистическая хроника 1905—1906. — С.-Петербург: Типография товарищества «Общественная польза», 1907. — XVIII, 3—550 с. — (Библиотека «Общественной пользы»)
- Балканский кризис и политика А. П. Извольского: С прил. 2 карт и пересмотр. в 1909 г. текста турец. конституции. — Санкт-Петербург: тип. товарищества «Обществ. польза», 1910. — XIV, 404 с., 2 л. карт.
- Вооружённый мир и ограничение вооружений. — Санкт-Петербург: П.О.М., 1911. — 178, [1] с. — (Санкт-Петербургское общество мира; Вып. 1)
- Главные течения русской исторической мысли. — Изд. 3-е. — Санкт-Петербург: издание М. В. Аверьянова, 1913. — XII, 342 с.
- Почему и зачем мы воюем?: (Война, её происхождение, цель и последствия). — Петроград: Летушковская паровая книгопечатня «Свобода», 1917. — 59 с.
- История второй русской революции. София, 1921—1924 Вып. 1—3. (Переиздание — М., 2001; Минск, 2002).
- История второй русской революции. — София: Российско-болгарское книгоизд-во. T. 1, вып. 1: Противоречия революции. — 1921. — 248, [1] с.
- История второй русской революции. — София: Российско-болгарское книгоизд-во. T. 1, вып. 2: Корнилов или Ленин?. — 1921. — 291, [1] с.
- История второй русской революции. — София: Российско-болгарское книгоизд-во. T. 1, вып. 3: Агония власти. — 1923. — 307, [1] с.
- Три попытки (к истории русского лже-конституционализма). — Париж: [Тип. Франко-русская печать], 1921. — 87 с.
- Национальный вопрос (происхождение национальностей и национального вопроса в России). Берлин, 1925.
- Эмиграция на перепутье. — Париж: Издательство Респ.-дем. объед., 1926. — 136 с.
- Национальный вопрос: (Происхождение национальности и нац. вопросы в России). — Praha: Swobodnja Rossija, 1925. — 192 с. — (Библиотека издательства «Свободная Россия»)
- Россия на переломе: Большевистский период русской революции. — Париж: [б. и.], 1927. — Т. 1: Происхождение и укрепление большевистской диктатуры. — 400 с., [1] л. карт.
- Россия на переломе: Большевистский период русской революции. — Париж: [б. и.], 1927. — Т . 2: Антибольшевистское движение. — 281 с., [2] л. карт.
- Республика или монархия? — [Б. м.]: Издание Республиканско-демократического объединения, 1929. — 31 с.
- Н. И. Тургенев в Лондоне. — Париж: Общество друзей рус. книги, 1932. — [18] с.
- Живой Пушкин (1837—1937): Истор. биогр. очерк. — 2-е изд., испр. и доп. — Париж: [б. и.], 1937. — 140 с., [1] л. портр.
- Воспоминания (1859—1917). В 2 т. Нью-Йорк, 1955 (переиздание — М., 1990, 1991, 2002).
- Очерки истории исторической науки. М., 2002.
- Речь П. Н. Милюкова на заседании Государственной думы
- О выезде из России Николая II 1 // «Последние Новости». 08.09.1921
- Война и вторая революция Пять дней революции (27 февраля — 3 марта)
- Покушение П Н Шабельского-Борк и С Таборицкого на П Н Милюкова в Берлине
- Древнейшая Разрядная книга официальной редакции (по 1565 г.). — Москва: Унив. тип., 1901. — 323 с.
- Лекции по «Введению в курс Русской истории», читанные на Историко-филологическом факультете Московского университета в 1894—1895 акад. году прив.доцентом П. Н. Милюковым. — Москва: б.и., 1895. — 682 с.
- М. М. Винавер и русская общественность начала XX века: Сб. ст. П. Н. Милюкова, В. А. Маклакова, кн. В. А. Оболенского [и др.] — Париж, [1937]. — 222 с.
- Непроизнесённая речь: Ст. чл. Гос. думы от г. Петербурга П. Н. Милюкова
- Официальные и частные редакции древнейшей разрядной книги // ЧОИДР. 1887. Кн. 2.
- Русская историография: Лекции, чит. пр.-доц. П. Н. Милюковым в 1-м полугодии 1886/7 ак. г. в Моск. университете
- Где был город Бездеж? / П. Н. Милюков // Труды императорского Московского археологического общества. — Т. XIII. Вып. I. — М.: «тип. А. И. Мамонтова и К˚», 1889. — С. 124—128.
- VIII Археологический съезд в Москве
- Спорные вопросы финансовой истории Московского государства : Рец. на соч. А. С. Лаппо-Данилевского: Организация прямого обложения в Московском государстве
- Владельцы населённых имений в нескольких уездах Рязанской губернии по первой ревизии
- Демократизм и вторая палата. — М.: Издание Е. В. Кожевниковой и Е. А. Коломейцевой, 1905. — 27 с.
- «Исконные начала» и «требования жизни» в русском государственном строе. — Ростов-на-Дону: Н. Е. Парамонов «Донская речь», ценз. 1905.
- Как прошли выборы во 2-ю Государственную думу: Со вступ. ст. и заключ. проф. П. Н. Милюкова / Составитель Алексей Смирнов
- Вторая дума: Публицист. хроника 1907 г.: 2-е продолж. сб. «Год борьбы»
- К финляндскому вопросу: Ст. по поводу речи чл. Гос. думы П. Н. Милюкова 13 мая 1908 г. при рассмотрении запросов по Финлянд. упр. / Э. Н. Берендтс
- Третья государственная дума и деятельность в ней фракции Народной свободы : (По докл. С.-Петерб. деп. П. Н. Милюкова собр. избирателей на Васильев. острове и Петерб. стороне)
- Последняя речь П. Н. Милюкова в заседании Государственной думы 1 ноября 1916 года : (Стеногр. отчёты стр. 35-48)
- Речь П. Н. Милюкова, произнесённая в заседании Гос. Думы 1-го ноября 1916 года Москва : Нар. право, 1917
- Россия в плену у Циммервальда: две речи / П. Н. Милюков; Партия нар. свободы. — [М.: Тип. товарищества Рябушинских, 1917]. — 39 с.
- Энциклопедия русской православной культуры
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 12.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 12-14.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 14-15.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 16-17.
- Томас М. Бон. Русская историческая наука. Павел Николаевич Милюков и Московская школа. — СПб.: Олеариус-пресс, 2005. — С. 47.
- Томас М. Бон. Русская историческая наука. Павел Николаевич Милюков и Московская школа. — СПб.: Олеариус-пресс, 2005. — С. 45-46.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 16-19.
- Макушин А. В., Трибунский П. А. Павел Николаевич Милюков: труды и дни (1859—1904) — Рязань, 2001.
- Вандалковская М. Г. П. Н. Милюков, А. А. Кизеветтер: история и политика.— М.: Наука, 1992. — С. 19.
- Пыхалов, И. (2005). (PDF) (рос.). Москва: Яуза, Эксмо. с. 173. ISBN . Архів оригіналу (PDF) за 24 червня 2021.
- Думова, Н. Г. (1991). Павел Николаевич Милюков. Биография. Милюков П. H. Воспоминания (DOCX) (рос.). Москва: Политиздат.
- Кузнецов, И. В. (2002). История отечественной журналистики (1917–2000) (рос.). Москва: Флинта: Наука.
- Думова, Н.Г. (1991). Павел Николаевич Милюков. Россия на рубеже веков: исторические портреты (рос.). Москва: Политиздат. с. 231—232.
- Burbank, Jane (1 січня 2017). Interview with Richard Pipes. Cahiers du monde russe. Russie - Empire russe - Union soviétique et États indépendants (англ.). Т. 58, № 1-2. с. 43—56. doi:10.4000/monderusse.10064. ISSN 1252-6576. Процитовано 5 березня 2024.
- Родился политический деятель, историк, публицист Павел Николаевич Милюков. Президентская библиотека имени Б.Н. Ельцина (рос.). Процитовано 5 березня 2024.
- П. Н. Милюков. Очерки по истории русской культуры. Часть 3. Выпуск 1. СПб, 1901, стр. 14-26. [ 24 вересня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- (cs) Preclík, Vratislav. Masaryk a legie (Masaryk and legions), váz. kniha, 219 pages, first issue vydalo nakladatelství Paris Karviná, Žižkova 2379 (734 01 Karvina, Czech Republic) ve spolupráci s Masarykovým demokratickým hnutím (Masaryk Democratic Movement, Prague), 2019, , pages 36 — 39, 41 — 42, 111—112, 124—125, 128, 129, 132, 140—148, 184—199.
Джерела
- О. А. Удод. Мілюков Павло Миколайович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 6 : Ла — Мі. — С. 738. — .
- Ігор Роздобудько. Чому нас вчать найвидатніші історики Росії, або Як побороти комплекс меншовартості. // Науковий вісник Українського університету. Москва, 2001 р. Стор. 30-37.
Література
- Н. Ф. Сербіна. Мілюков Павло Миколайович // Українська дипломатична енциклопедія: У 2-х т./Редкол.:Л. В. Губерський (голова) та ін. — К.:Знання України, 2004 — Т.2 — 812с.
Посилання
- Мілюков // Юридична енциклопедія : [у 6 т.] / ред. кол.: Ю. С. Шемшученко (відп. ред.) [та ін.]. — К. : Українська енциклопедія ім. М. П. Бажана, 2001. — Т. 3 : К — М. — 792 с. — .
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Milyuko v Pavlo Mikola jovich 15 27 sichnya 1859 18590127 Moskva 31 bereznya 1943 Eks le Ben rosijskij politichnij diyach istorik ta publicist Lider partiyi konstitucijnih demokrativ kadetiv deputat Derzhavnoyi dumi kilkoh sklikan ministr zakordonnih sprav Timchasovogo uryadu Milyukov Pavlo MikolajovichMilyukov Pavlo MikolajovichNarodivsya15 27 sichnya 1859 1859 01 27 Moskva Rosijska imperiyaPomer31 bereznya 1943 1943 03 31 84 roki Eks le Ben Francuzka DerzhavaPohovannyaBatinjolKrayina Rosijska imperiyaNacionalnistrosiyaninDiyalnististorik diplomatAlma materMoskovskij universitetZnannya movrosijska 1 ZakladChikazkij universitet i Sofijskij universitet Svyatogo Klimenta OhridskogoPosadaministr zakordonnih sprav Timchasovogo uryaduPartiyakadetiKonfesiyapravoslav yaBatkodAvtograf Mediafajli u VikishovishiBiografiyaRodina Pavlo Mikolajovich Milyukov narodivsya 27 sichnya 15 sichnya za st stilem 1859 roku v Moskvi Jogo batko buv miskim arhitektorom ta inspektorom hudozhnih uchilish vikladav u shkoli zodchestva a naprikinci zhittya pracyuvav na posadi ocinyuvacha v odnomu z moskovskih bankiv Pavlo Oleksiyevich did Milyukova pohodiv z Tverskoyi guberniyi Vin dovgij chas pracyuvav na zolotih kopalnyah v Sibiru odnak bezuspishno Pislya jogo smerti batko Pavla Milyukova viviz svoyu veliku rodinu do Moskvi Mati Pavla Mikolajovicha pohodila z rodu Sultanovih z Yaroslavskoyi guberniyi Sered rodichiv materi blizkim do Milyukova buv jogo dvoyuridnij brat M V Sultanov vidomij arhitektor Yak zgaduvav majbutnij politik jogo mati bula vladnoyu zhinkoyu i vidigravala v rodini kerivnu rol postijno akcentuyuchi uvagu na nizkomu pohodzhenni batka Milyukova Ditinstvo Na Pavla Mikolajovicha velikij vpliv spraviv batko yakij shiro zahoplyuvavsya svoyeyu profesiyu i poznajomiv jogo z Iliadoyu Gomera Rosijskim arhivom slovnikami z arhitekturi ta chislennoyu literaturoyu z istoriyi mistectva ta estetiki Na pidmoskovnij dachi v Pushkino Milyukov provodiv chimalo vilnogo chasu Sposterigayuchi za robotoyu batka vin otrimav pevni znannya z kreslennya ta arhitekturi sho piznishe stali jomu v prigodi pid chas napisannya Narisiv z istoriyi rosijskoyi kulturi V ranni roki u Milyukova zarodivsya stijkij interes do poeziyi ta muziki Dosit rano Pavlo pochav pisati virshi Spochatku vin prosto nasliduvav Pushkina j Nikitina a vzhe zgodom z yavilis jogo pershi originalni tvori U Milyukova buv absolyutnij muzichnij sluh Vin znav na pam yat vsi golovni partiyi operi Glinki Zhittya za carya Na prohannya hlopchika batko kupiv jomu skripku i najnyav dosvidchenih vchiteliv solista Bolshogo teatru Barmina ta skripalya Villauna Yunak brav uchast u kvartetah de vikonuvav partiyi alta ta drugoyi skripki Gimnazijni roki Navchayuchis v Pershij Moskovskij gimnaziyi Milyukov poznajomivsya z prigodnickimi tvorami F Kupera Zh Verna M Rida bajkami Krilova pracyami Byelinskogo ta Chernishevskogo V gimnazijni roki vin chitav Gete Shillera Gyugo a takozh Eneyidu Vergiliya yaka za jogo spogadami spravila na nogo neabiyake vrazhennya Milyukov lyubiv matematiku ta istoriyu literaturi vlasne istoriya zh viklikala v nogo bajduzhist i yiyi vivchennya zvodilos lishe do pidruchnika Ilovajskogo Milyukov zahoplyuvavsya kulturoyu davnogo svitu vivchav grecku nimecku francuzku ta anglijsku movi znav na pam yat tvori Eshila Sofokla Aristofana Evripida Platona Terenciya Cicerona Tacita ta inshih antichnih avtoriv Do cogo dodavalos znajomstvo z filosofiyeyu Spenserom Gegelem Volterom Same tut u Milyukova vzhe chitko viznachilas zdibnist ne lishe do analitichnogo a j do asociativnogo mislennya do uzagalnen ta sintezu Vin dobre rozumiv odnobichnij harakter vikladannya zoseredzhennya na suto formalnomu shtudiyuvanni davnih mov zamist posilenogo vivchennya istoriyi literaturi ta prirodnichih nauk sho spriyalo b formuvannyu osmislenogo stavlennya do dijsnosti V gimnaziyi Pavlo Mikolajovich takozh zacikavivsya suspilno politichnim zhittyam Po yiyi zakinchenni yunak stav yedinim hto otrimav sribnu medal Navchannya v universiteti V 1877 roci Milyukov vstupiv na istoriko filologichnij fakultet Moskovskogo universitetu Tut vin pogliblyuye svoyi znannya z greckoyi filosofiyi chitaye D G yuma Dzh Lokka ta I Kanta Z poyavoyu v universiteti V J Klyuchevskogo ta P G Vinogradova Milyukov zacikavivsya istoriyeyu Vin zblizhuyetsya z nimi i vchitsya serjoznij naukovij roboti Milyukov vvazhav Klyuchevskogo poserednikom mizh tradicijnim rozuminnyam istoriyi i novatorstvom yevropejskoyi nauki Dlya molodogo yunaka yak i dlya reshti studenstva togo chasu im ya cogo istorika bulo vtilennyam novoyi naukovoyi perspektivi oskilki yih pokolinnya vidkidalo uyavlennya pro istoriyu yak sukupnist rozpovidej pro fakti V obranni svoyeyi specialnosti Milyukov vagavsya mizh temami v galuzi davnoyi istoriyi ta filosofiyi epohi Prosvitnictva Syudi zh mozhna vidnesti kulturno antropologichni doslidzhennya ta zahoplennya suspilnimi ruhami V 1877 roci Milyukov vivchav Metafiziku Aristotelya v 1878 istoriyu Starodavnogo Rimu ta Kritiku chistogo rozumu I Kanta Lishe z 1879 roku vin zacikavivsya rosijskoyu istoriyeyu koli okrim istoriyi kultu predkiv v Rusi vinikaye interes do pitannya pro rosijsku inteligenciyu V 1880 roci Milyukov vivchaye tvori M O Bakunina i gotuye litografichne vidannya lekcij M M Troyickogo Kurs istoriyi filosofiyi Na yunaka spravili vpliv takozh D M Petrushevskij ta M N Pokrovskij V seminariyi Vinogradova Milyukov pishe robotu po rimskij epigrafici i obiraye svoyeyu specialnistyu rosijsku istoriyu She odnoyu jogo praceyu bula robota pro literaturni pam yatki XV XVII st pid kerivnictvom rektora universitetu N S Tihonravova Vivchennya zagalnoyi istoriyi Milyukov rozglyadav yak neobhidnu propedevtiku dlya krashogo rozuminnya rosijskih dzherelnih procesiv V period zagostren vnutrishnopolitichnoyi situaciyi v imperiyi kincya 1870 h pochatku 1880 h rokiv Milyukov brav uchast u studentskomu samovryaduvanni i stav svidkom serjoznih zmin Vin pritrimuvavsya pomirkovanoyi techiyi studentskogo ruhu Zgodom jogo areshtuvali za uchast u zibranni i napravili do Butirskoyi v yaznici pislya chogo viklyuchili z universitetu z pravom ponovlennya na nastupnij rik Za cej chas Pavlo Mikolajovich razom z tovarishem brata P Krechetovim virushaye do Italiyi z metoyu znajomstva z greko rimskoyu skulpturoyu ta zhivopisom rannogo Vidrodzhennya Vin vidvidav Veneciyu Paduyu Bolonyu Pizu Florenciyu Siyenu Rim Neapol ta Pompeyi Po povernennyu na chetvertij kurs universitetu Milyukov posileno vivchaye nimecku francuzku anglijsku ta italijsku movi piznishe bolgarsku shvedsku ta norvezku V cej chas vin znajomitsya z knigoyu Klyuchevskogo Boyarska duma Davnoyi Rusi paralelno z navchannyam pracyuye vikladachem istoriyi v chetvertij zhinochij gimnaziyi Istorik7 travnya 1883 roku Milyukov otrimav atestat sho zasvidchuvav zakinchennya nim universitetu z duzhe garnoyu povedinkoyu ta vidminnimi uspihami a takozh zatverdzhuvav jogo v stupeni kandidata Tim samim studentskij period jogo biografiyi sho faktichno zavershivsya na odin rik ranishe buv ostatochno pidsumovanij i z formalnogo boku Pitannya pro zalishennya Milyukova pri universiteti dlya pidgotovki do magisterskogo ispitu po kafedri rosijskoyi istoriyi oficijno bulo virishene 1883 roku koli Klyuchevskij podav na fakultet vidpovidnu harakteristiku V rezultati Milyukov zalishayetsya na kafedri Klyuchevskogo dlya pidgotovki do profesorskogo zvannya Dlya istorichnoyi teoriyi Milyukova zasadnichim chinnikom bula diskusiya zahidnikiv ta slov yanofiliv pro originalnist rosijskogo istorichnogo procesu Politichna diyalnistCej rozdil potrebuye dopovnennya Diyalnist v emigraciyi V emigraciyi prodovzhuvav kritichno stavitisya do bilshovikiv ale pidtrimuvav agresivnu zovnishnyu politiku Josipa Stalina zokrema pidtrimuvav vijnu proti Finlyandiyi zayavivshi Meni shkodi finiv ale ya za Viborzku guberniyu Mne zhal finnov no ya za Vyborgskuyu guberniyu Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni stverdzhuvav sho u vipadku vijni emigraciya zavzhdi maye buti bezzasterezhno na boci svoyeyi batkivshini v sluchae vojny emigraciya dolzhna byt bezogovorochno na storone svoej rodiny Buv rishuchim protivnikom nacistskoyi Nimechchini nezadovgo do smerti buv radij peremogi radyanskih vijsk pid Stalingradom Odna z ostannih statej Milyukova pid nazvoyu Pravda pro bilshovizm napisana dlya odniyeyi z amerikanskih gazet bula prisvyachena borotbi radyanskih soldativ proti nimecko fashistskih zagarbnikiv U cij zhe statti Milyukov oponuye Marku Vishnyaku u vidpovid na jogo citatu Rosijskij narod proyavlyaye zaraz chudesa horobrosti ne zavdyaki radyanskomu rezhimu a vsuperech rezhimu yaku piznishe neodnorazovo zgaduvali v rosijskij presi v riznih variantah yak pravilo virvanu z kontekstu Deyaki vityagi z ciyeyi statti z yavilisya v gazeti Rosijskij patriot vipusk vid 11 listopada 1944 roku Stattya Pravda pro bilshovizm tayemno poshiryuvalasya u francuzkomu antifashistskomu pidpilli pid yiyi vplivom chimalo rosijskih emigrantiv vstupili v ruh Oporu u Franciyi Za tverdzhennyam Richarda Pajpsa pid kinec svoyih dniv Milyukov vvazhav sho radyanskij rezhim pidtrimuyetsya naselennyam Pomer v Eks le Ben pohovanij na miscevomu cvintari 1954 roku pislya zakinchennya terminu orendi mogili prah bulo pereneseno do Parizha na cvintar Batinjol de pohovano poruch z A S Milyukovoyu Cikavi faktiYak i znachna kilkist inshih rosijskih istorikiv Boltin Chicherin Bestuzhev Ryumin ta in Milyukov vvazhav sho rosijske suspilstvo pislya mongolo tatarskoyi navali rozvivalosya za shidnim azijskim zrazkom i takim chinom istoriya Kiyivskoyi i Moskovskoyi Rusi mala rizni vektori rozvitku Pid chas pershoyi svitovoyi vijni vin stav politikom 1916 1917 Vin zustrivsya z profesorom Tomash Garrig Masarikom v Londoni i konsultuvavsya z nim z poyavoyu i ninishnogo stanu chehoslovackogo legionu v Rosiyi v toj chas PublikaciyiGosudarstvennoe hozyajstvo Rossii v pervoj chetverti XVIII stoletiya i reforma Petra Velikogo SPb 1892 vtoroe izdanie SPb 1905 Razlozhenie slavyanofilstva Danilevskij Leontev Vl Solovyov Publ lekciya chit 22 yanv 1893 g v auditorii Ist muzeya Moskva tipo lit tovarishestva I N Kushnerev i K 1893 53 s Vladelcy naselyonnyh imenij v neskolkih uezdah Ryazanskoj gubernii po pervoj revizii 1722 g Ryazan tip Gub pravl 1897 2 7 s tabl Ocherki po istorii russkoj kultury v 3 chastyah SPb Izdanie zhurnala Mir Bozhij 1896 1903 Yubilejnoe izdanie Parizh 1930 1937 Gaaga 1964 pereizdanie M 1992 1993 Drevnejshaya razryadnaya kniga oficialnoj redakcii SPb Imp Obshestvo istorii i drevnostej ros pri Mosk universitete 1901 Iz istorii russkoj intelligencii Sbornik statej i etyudov SPb 1902 Verhovniki i shlyahetstvo Rostov na Donu Donskaya rech N Paramonova 1905 74 s Milyukov P N Zagolovok Arhivovano berezen 4 2016 na sajti Wayback Machine Intelligenciya i istoricheskaya tradiciya Intelligenciya v Rossii SPb 1910 Glavnye techeniya russkoj istoricheskoj mysli 3 e izd M 1913 Demokratizm i vtoraya palata Moskva E V Kozhevnikova i E A Kolomijceva 1905 27 s Biblioteka Svobodnaya Rossiya Pod obsh red S P Melgunova i P M Shestakova 5 God borby publicisticheskaya hronika 1905 1906 S Peterburg Tipografiya tovarishestva Obshestvennaya polza 1907 XVIII 3 550 s Biblioteka Obshestvennoj polzy Balkanskij krizis i politika A P Izvolskogo S pril 2 kart i peresmotr v 1909 g teksta turec konstitucii Sankt Peterburg tip tovarishestva Obshestv polza 1910 XIV 404 s 2 l kart Vooruzhyonnyj mir i ogranichenie vooruzhenij Sankt Peterburg P O M 1911 178 1 s Sankt Peterburgskoe obshestvo mira Vyp 1 Glavnye techeniya russkoj istoricheskoj mysli Izd 3 e Sankt Peterburg izdanie M V Averyanova 1913 XII 342 s Pochemu i zachem my voyuem Vojna eyo proishozhdenie cel i posledstviya Petrograd Letushkovskaya parovaya knigopechatnya Svoboda 1917 59 s Istoriya vtoroj russkoj revolyucii Sofiya 1921 1924 Vyp 1 3 Pereizdanie M 2001 Minsk 2002 Istoriya vtoroj russkoj revolyucii Sofiya Rossijsko bolgarskoe knigoizd vo T 1 vyp 1 Protivorechiya revolyucii 1921 248 1 s Istoriya vtoroj russkoj revolyucii Sofiya Rossijsko bolgarskoe knigoizd vo T 1 vyp 2 Kornilov ili Lenin 1921 291 1 s Istoriya vtoroj russkoj revolyucii Sofiya Rossijsko bolgarskoe knigoizd vo T 1 vyp 3 Agoniya vlasti 1923 307 1 s Tri popytki k istorii russkogo lzhe konstitucionalizma Parizh Tip Franko russkaya pechat 1921 87 s Nacionalnyj vopros proishozhdenie nacionalnostej i nacionalnogo voprosa v Rossii Berlin 1925 Emigraciya na perepute Parizh Izdatelstvo Resp dem obed 1926 136 s Nacionalnyj vopros Proishozhdenie nacionalnosti i nac voprosy v Rossii Praha Swobodnja Rossija 1925 192 s Biblioteka izdatelstva Svobodnaya Rossiya Rossiya na perelome Bolshevistskij period russkoj revolyucii Parizh b i 1927 T 1 Proishozhdenie i ukreplenie bolshevistskoj diktatury 400 s 1 l kart Rossiya na perelome Bolshevistskij period russkoj revolyucii Parizh b i 1927 T 2 Antibolshevistskoe dvizhenie 281 s 2 l kart Respublika ili monarhiya B m Izdanie Respublikansko demokraticheskogo obedineniya 1929 31 s N I Turgenev v Londone Parizh Obshestvo druzej rus knigi 1932 18 s Zhivoj Pushkin 1837 1937 Istor biogr ocherk 2 e izd ispr i dop Parizh b i 1937 140 s 1 l portr Vospominaniya 1859 1917 V 2 t Nyu Jork 1955 pereizdanie M 1990 1991 2002 Ocherki istorii istoricheskoj nauki M 2002 Rech P N Milyukova na zasedanii Gosudarstvennoj dumy O vyezde iz Rossii Nikolaya II 1 Poslednie Novosti 08 09 1921 Vojna i vtoraya revolyuciya Pyat dnej revolyucii 27 fevralya 3 marta Pokushenie P N Shabelskogo Bork i S Taborickogo na P N Milyukova v Berline Drevnejshaya Razryadnaya kniga oficialnoj redakcii po 1565 g Moskva Univ tip 1901 323 s Lekcii po Vvedeniyu v kurs Russkoj istorii chitannye na Istoriko filologicheskom fakultete Moskovskogo universiteta v 1894 1895 akad godu priv docentom P N Milyukovym Moskva b i 1895 682 s M M Vinaver i russkaya obshestvennost nachala XX veka Sb st P N Milyukova V A Maklakova kn V A Obolenskogo i dr Parizh 1937 222 s Neproiznesyonnaya rech St chl Gos dumy ot g Peterburga P N Milyukova Oficialnye i chastnye redakcii drevnejshej razryadnoj knigi ChOIDR 1887 Kn 2 Russkaya istoriografiya Lekcii chit pr doc P N Milyukovym v 1 m polugodii 1886 7 ak g v Mosk universitete Gde byl gorod Bezdezh P N Milyukov Trudy imperatorskogo Moskovskogo arheologicheskogo obshestva T XIII Vyp I M tip A I Mamontova i K 1889 S 124 128 VIII Arheologicheskij sezd v Moskve Spornye voprosy finansovoj istorii Moskovskogo gosudarstva Rec na soch A S Lappo Danilevskogo Organizaciya pryamogo oblozheniya v Moskovskom gosudarstve Vladelcy naselyonnyh imenij v neskolkih uezdah Ryazanskoj gubernii po pervoj revizii Demokratizm i vtoraya palata M Izdanie E V Kozhevnikovoj i E A Kolomejcevoj 1905 27 s Iskonnye nachala i trebovaniya zhizni v russkom gosudarstvennom stroe Rostov na Donu N E Paramonov Donskaya rech cenz 1905 Kak proshli vybory vo 2 yu Gosudarstvennuyu dumu So vstup st i zaklyuch prof P N Milyukova Sostavitel Aleksej Smirnov Vtoraya duma Publicist hronika 1907 g 2 e prodolzh sb God borby K finlyandskomu voprosu St po povodu rechi chl Gos dumy P N Milyukova 13 maya 1908 g pri rassmotrenii zaprosov po Finlyand upr E N Berendts Tretya gosudarstvennaya duma i deyatelnost v nej frakcii Narodnoj svobody Po dokl S Peterb dep P N Milyukova sobr izbiratelej na Vasilev ostrove i Peterb storone Poslednyaya rech P N Milyukova v zasedanii Gosudarstvennoj dumy 1 noyabrya 1916 goda Stenogr otchyoty str 35 48 Rech P N Milyukova proiznesyonnaya v zasedanii Gos Dumy 1 go noyabrya 1916 goda Moskva Nar pravo 1917 Rossiya v plenu u Cimmervalda dve rechi P N Milyukov Partiya nar svobody M Tip tovarishestva Ryabushinskih 1917 39 s Enciklopediya russkoj pravoslavnoj kulturyPrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 12 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 12 14 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 14 15 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 16 17 Tomas M Bon Russkaya istoricheskaya nauka Pavel Nikolaevich Milyukov i Moskovskaya shkola SPb Olearius press 2005 S 47 Tomas M Bon Russkaya istoricheskaya nauka Pavel Nikolaevich Milyukov i Moskovskaya shkola SPb Olearius press 2005 S 45 46 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 16 19 Makushin A V Tribunskij P A Pavel Nikolaevich Milyukov trudy i dni 1859 1904 Ryazan 2001 Vandalkovskaya M G P N Milyukov A A Kizevetter istoriya i politika M Nauka 1992 S 19 Pyhalov I 2005 PDF ros Moskva Yauza Eksmo s 173 ISBN 5 699 10913 7 Arhiv originalu PDF za 24 chervnya 2021 Dumova N G 1991 Pavel Nikolaevich Milyukov Biografiya Milyukov P H Vospominaniya DOCX ros Moskva Politizdat Kuznecov I V 2002 Istoriya otechestvennoj zhurnalistiki 1917 2000 ros Moskva Flinta Nauka Dumova N G 1991 Pavel Nikolaevich Milyukov Rossiya na rubezhe vekov istoricheskie portrety ros Moskva Politizdat s 231 232 Burbank Jane 1 sichnya 2017 Interview with Richard Pipes Cahiers du monde russe Russie Empire russe Union sovietique et Etats independants angl T 58 1 2 s 43 56 doi 10 4000 monderusse 10064 ISSN 1252 6576 Procitovano 5 bereznya 2024 Rodilsya politicheskij deyatel istorik publicist Pavel Nikolaevich Milyukov Prezidentskaya biblioteka imeni B N Elcina ros Procitovano 5 bereznya 2024 P N Milyukov Ocherki po istorii russkoj kultury Chast 3 Vypusk 1 SPb 1901 str 14 26 24 veresnya 2016 u Wayback Machine ros cs Preclik Vratislav Masaryk a legie Masaryk and legions vaz kniha 219 pages first issue vydalo nakladatelstvi Paris Karvina Zizkova 2379 734 01 Karvina Czech Republic ve spolupraci s Masarykovym demokratickym hnutim Masaryk Democratic Movement Prague 2019 ISBN 978 80 87173 47 3 pages 36 39 41 42 111 112 124 125 128 129 132 140 148 184 199 DzherelaO A Udod Milyukov Pavlo Mikolajovich Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2009 T 6 La Mi S 738 ISBN 978 966 00 1028 1 Igor Rozdobudko Chomu nas vchat najvidatnishi istoriki Rosiyi abo Yak poboroti kompleks menshovartosti Naukovij visnik Ukrayinskogo universitetu Moskva 2001 r Stor 30 37 LiteraturaN F Serbina Milyukov Pavlo Mikolajovich Ukrayinska diplomatichna enciklopediya U 2 h t Redkol L V Guberskij golova ta in K Znannya Ukrayini 2004 T 2 812s ISBN 966 316 045 4PosilannyaMilyukov Yuridichna enciklopediya u 6 t red kol Yu S Shemshuchenko vidp red ta in K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 2001 T 3 K M 792 s ISBN 966 7492 03 6