«Погруддя Нефертіті», інші назви — «Голова Нефертіті» або просто «Нефертіті» — один з найвідоміших мистецьких скарбів Стародавнього Єгипту та шедевр скульптури Амарнського періоду. Виготовлено його за часів правління фараона Ехнатона, 18-та династія (Нове царство) між 1353–1336 до н. е.
нім. Büste der Königin Nofretete | |
---|---|
![]() | |
Творець: | Тутмес Молодший |
Час створення: | Нове царство, 18-та династія, Амарнський період |
Розміри: | 50 см (висота) |
Ширина: | 24,5 см |
Матеріал: | Вапняк та гіпс (розфарбовані), вкладки для очей — із гірського кришталю |
Техніка: | Поліхромія |
Жанр: | Погруддя |
Зберігається: | Берлін |
Музей: | Єгипетський музей |
|
Погруддя Нефертіті знайдено 6 грудня 1912 року при розкопках Німецьким Східним товариством (нім. Deutsche Orient-Gesellschaft) під керівництвом Людвіга Борхардта у Тель-ель-Амарні на руїнах дому скульптора Тутмоса. У січні 1919 року за результатами розподілу археологічних знахідок погруддя з дозволу єгипетської Вищої ради старожитностей було привезено до Німеччини. 1920 року погруддя Нефертіті разом з іншими об'єктами, які до того були у тривалій позиці Єгипетському відділу Королівського прусського мистецького зібрання, було подаровано Джеймсом Саймоном . Однак перша відкрита демонстрація в музеї, спеціально побудованому для єгипетської колекції державних музеїв Берліна на Музейному острові, відбулася лише 1924 року. Сьогодні погруддя офіційно перебуває у власності Фундації прусської культурної спадщини та є окрасою колекції Єгипетського музею й зібрання папірусів, що з жовтня 2009 знову розташований у Новому музеї (Північне крило) на Музейному острові.
Щодо вартості погруддя є різні оцінки.
Знахідка та історія
Попередня історія
Історія Тель-ель-Амарни як місця розкопок почалася з єзуїтського священника Клода Сіко, який у листопаді 1714 року виготовив копії стародавнього міста Ахет-Атон. Потім відбулася експедиція Наполеона Бонапарта, яка знайшла «залишки стародавнього міста». До прибуття на розкопки Людвіга Борхардта в 1907 році на цьому місці здійснювали дослідження такі науковці-єгиптологи як (1824 р.), Карл Ріхард Лепсіус (1842/1845 рр.), Фліндерс Пітрі (1891/92 рр.), (1901 р.), місце також відвідав Джеймс Генрі Брестед (1895 р.).
На той час Франція та Англія вже багато років мали в Єгипті дослідницькі інститути і Німецька Академія Наук також наказала створити постійне представництво німецьких дослідників у Єгипті. Однак не вистачало політичної, фінансової та дипломатичної підтримки. Кайзер Вільгельм II висловив невдоволення відсутністю німецьких досягнень, особливо як порівняти з науковими успіхами, які обидві ці країни демонстрували в Єгипті, бувши колоніальними імперіями. На його думку, історичні знахідки мали в майбутньому з'явитися не лише в паризькому Луврі чи лондонському Британському музеї, а й у німецьких музеях, зокрема, в Берліні. Нарешті 1899 року була запроваджена посада наукового аташе в Цісарському генеральному консульстві в Каїрі. Завданням цього службовця було інформувати Берлінську академію наук про всі важливі результати єгиптології. 1907 року цю посаду посів архітектор та єгиптолог Людвіг Борхардт як директор новоствореного Цісарського інституту єгипетської археології, попередника сучасного Німецького археологічного інституту.
Після завершення прусської експедиції 1842 року під керівництвом Карла Річарда Лепсіуса, експедиція Борхардта 1907 року була першою німецькою експедицією на території Амарни. На південь від храмових руїн лежали руїни житлових будинків та майстерень, які вважалися перспективними для досліджень. Людвіг Борхардт вмовив берлінського торговця бавовною Джеймса Саймона стати спонсором наступних розкопок (він вже фінансував розкопки Борхардтом пірамід Абусіра). У січні-квітні 1911 року тривали перші великі розкопки Німецьким східним товариством в Амарні, для яких у серпні попереднього року Саймон отримав концесію на розкопки. Розкопки здійснював Німецький східний інститут, однак за контрактом із Саймоном за щорічне фінансування в сумі 30 000 вся німецька частка знахідок переходила у власність Саймона.
Історія знахідки та розподіл знайденого
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBobGJuSnBYMHBoYldWelgxTnBiVzl1TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxSVpXNXlhVjlLWVcxbGMxOVRhVzF2Ymk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Протягом третьої експедиції Німецького східного інституту з розкопок в Амарні (листопад 1912 — березень 1913 рр.) у руїнах будинку із саману у квадраті за планом P 47,2 в кімнаті 19, тобто в майстерні скульптора Тутмеса, було знайдено погруддя Нефертіті. Розташування знахідки дало підстави вважати, що погруддя стояло на дерев'яній полиці, а коли вона зламалася — впало на підлогу. Оскільки під полицею було сміття, погруддя залишилося майже неушкодженим та було внесене в запис знахідок під номером 748 з описом «розфарбоване погруддя цариці». Борхардт написав про це в щоденнику:
… І тоді було піднято розфарбоване погруддя і ми мали в руках повний життя приклад єгипетського мистецтва. Він був майже цілий, були відбиті тільки вуха та у лівому оці не вистачало вкладки.
Оригінальний текст (нім.)… Dann wurde die bunte Büste erst herausgehoben und wir hatten das lebensvollste ägyptische Kunstwerk in Händen. Es war fast vollständig, nur die Ohren waren bestoßen und im linken Auge fehlte die Einlage.— Людвіг Борхардт
У тій самій кімнаті було знайдено розфарбоване вапнякове погруддя фараона Ехнатона в натуральну величину (знахідка № 1300), яке було розбите на шматки. Зважаючи на стан погруддя Нефертіті, було зрозуміло, що стан погруддя фараона не був спричинений простим падінням.
На час розкопок Борхардта в Амарні Єгипет перебував під британським правлінням, а тодішня єгипетська служба старожитностей (Service d'Antiquités Égyptiennes, також Département d'Antiquités, сучасна Вища рада старожитностей) — під французьким керівництвом. Відповідно до тогочасних правил, розподіл знахідок відбувся 20 січня 1913 року за принципом «на рівні частини» (à moitié exacte) для Єгипту та країни, яка здійснювала розкопки. Борхардт сам розподіляв знахідки на дві частини, що до 1914 року було правом дослідника. Директор служби старожитностей Гастон Масперо доручив своєму працівнику Гюставу Лефевру визначитись із вибором частини для Єгипту. Одна частина містила погруддя Нефертіті, а друга, яку Лефевр обрав для Каїрського єгипетського музею, містила так званий Каїрський складаний вівтар — розфарбовану стелу, яка зображує фараона Ехнатона з дружиною Нефертіті та їх трьома дітьми. На той час музей у Каїрі ще не мав жодного зразка таких вівтарів і бажав його отримати; вважається, що саме тому Борхардт і здійснив саме такий розподіл знахідок на частини.
Причини, чому Лефевр вирішив віддати частину знахідок із «розфарбованою царицею» Борхардту, а вівтарний малюнок — Єгипту, невідомі. Німецький єгиптолог Рольф Краусс вважає, що Борхардт зміг переконати Лефевра вже поділені частини знахідки не ділити далі для детальнішого дослідження. Колишній директор Єгипетського музею в Берліні Дітріх Вілдунг натомість вважає, що в той час єгиптологи «надавали більшу наукову цінність текстам, а не погруддю». 1918 року Борхардт писав про Лефевра, що з одного боку йому було важко ухвалити рішення щодо вибору частини знахідки відповідно до правил, а з іншого боку він був більше спеціалістом у написах та папірусах, а тому не міг визначити важливість погруддя. Також Борхардт написав, що поділ був у першу чергу результатом його майстерності в переговорах щодо знахідки.
1914 року Масперо змінив на посаді П'єр Лако, який запровадив більш жорсткі правила поділу, а саме — всі єдині в своєму роді знахідки мали залишатися в Єгипті.
Місця перебування погруддя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZpTDAxbGNtdGxjbk5UWVd4NlltVnlaM2RsY21zeE9UUTFMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFOWlhKclpYSnpVMkZzZW1KbGNtZDNaWEpyTVRrME5TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
В 1913 році Джеймс Саймон отримав дозвіл на вивезення погруддя до Німеччини та привіз його до Берліна. Спочатку погруддя перебувало на віллі Саймона у частині берлінського Тіргартена, в якій зараз розташовано представництво землі Баден-Вюртемберг. Там погруддя неодноразово оглядав і кайзер Вільгельм II. Після поділу знахідки Борхардт дуже жорстко дотримувався думки, що погруддя не можна відкрито показувати публіці.
У липні 1920 року Саймон передав об'єкти з розкопок в Амарні в довгострокову позику Єгипетському відділу Королівського прусського мистецького зібрання як подарунок Вільній державі Пруссії. Всупереч категоричним застереженням Борхардта погруддя вперше показано публіці 1924 року в рамках берлінської Виставки Тель-ель-Амарни на Музейному острові.
Протягом Другої світової війни погруддя у вересні 1939 року було поміщено в ящик № 28 у сховищі Райхсбанку на Жандарменмаркті, а в 1941 році переміщено в бункер в Берлінському зоопарку. В березні 1945 року була проведена евакуація мистецьких та культурних об'єктів із бункера зенітної башти в соляну штольню підприємства Erlebnisbergwerk у Меркерсі в Тюрингії. Після того, як Меркерс був зайнятий військами США, вже через 13 днів, 4 квітня 1945 року, погруддя перевезене до Райхсбанку у Франкфурті.
Після завершення Другої світової війни американці створили у Вісбадені місце збору мистецтва, відоме під назвою і погруддя Нефертіті в ящику з написом яскрава цариця було перевезено із Франкфурта до Вісбадена. Керівник офіцерів охорони мистецтва Волтер Фармер завадив вивезенню погруддя до США. 12 травня 1946 року з ініціативи Фармера в музеї Вісбадена була організована виставка об'єктів мистецтва з Берліна, серед яких було і погруддя Нефертіті. «Шпіґель» у січні 1947 повідомляв, що виставку побачило понад 200 тисяч відвідувачів. 1948 року всі твори мистецтва, вивезені з Берліна, було передано на відповідальне зберігання уряду землі Гессен. До 1956 року погруддя виставлялося у Вісбадені.
Погруддя повернулося до Берліна 22 червня 1956 року, де спочатку виставлялося в картинній галереї Музейного центру Берлін-Далем. Через 11 років погруддя передано до Єгипетського музею Берліна, знову відкритого в Шарлоттенбурзі 10 жовтня 1967 року. За винятком першого дослідження на комп'ютерному томографі, що було проведено в Клініці Шарлоттенбурга Вільного університету Берліна поблизу музею, погруддя (з рештою єгипетської колекції) залишалося там до 28 лютого 2005 року. Після цього погруддя на короткий термін передане на виставку Ієрогліфи про Нефертіті в , перш ніж 13 серпня 2005 року повернулося на Музейний острів, прибувши до Старого музею. Після відкриття Нового музею після реконструкції, 16 жовтня 2009 року погруддя Нефертіті повернулося на своє початкове місце на Музейному острові.
Цариця Нефертіті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU1TDFGMVpXVnVYMDVsWm1WeWRHbDBhU1V5UTE5TWFXMWxjM1J2Ym1WZmNtVnNhV1ZtTG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxUmRXVmxibDlPWldabGNuUnBkR2tsTWtOZlRHbHRaWE4wYjI1bFgzSmxiR2xsWmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Походження Нефертіті невідоме, а наукова думка щодо нього протягом років змінювалась у міру різних археологічних знахідок та їх оцінки. Стосовно її імені «Неферет ііті» (Нефертіті), яке перекладається як «Красуня з'явилась (прийшла)», висувались припущення, що Нефертіті була не єгиптянкою. Через це, часом її вважають хуритською принцесою Тадукіпа, дочкою царя Тушратти. Однак більшість істориків вважає її дочкою фараона Ейе, ймовірного брата великої цариці Тії, та його першої дружини, а отже вона походила з Ахміму. Оскільки другу дружину Ейе, Тій, у давньоєгипетських написах позначають як годувальницю цариці, вона не може бути матір'ю Нефертіті, а лише її мачухою. Ще одним доказом єгипетського походження Нефертіті є напис про її сестру Муднедйемет (або Мутберенет), яка при дворі фараона обіймала високу посаду та пізніше буда дружиною фараона .
Нефертіті була (велика царська дружина, тобто майже співправителька) фараона Ехнатона, який правив 17 років та, зокрема, провів реформу релігії щодо визнання Атона (у формі сонячного диску) єдиним богом. Вона мала 6 дочок: Мерітатон, Макетатон, (дружина Тутанхамона), Нефернеферуатон, та Сетепенра. Її ім'я на п'ятий рік правління Ехнатона разом з висловом «Прекрасні красоти Атона» («Nefer neferu Aton») було вписано в ієрогліфічний картуш. Щодо часу й обставин її смерті нічого не відомо.
Погруддя
Вапнякове погруддя не містить ніяких ієрогліфічних написів. Однак з огляду на характерну «корону», яку Людвіг Борхардт назвав «перукою», його змогли ідентифікувати, порівнявши з іншими зображеннями Нефертіті. Стиль ліплення походить із часів правління Ехнатона, а отже належить до 18-ї династії (Нове царство). У межах Амарнського періоду, погруддя, з огляду на його форму, віднесено до так званої «пізньої амарнської фази», тобто до останніх років правління Ехнатона.
Датування
Попри орієнтовне визначення часу створення, точне датування та визначення віку, наприклад за допомогою аналізу ізотопу вуглецю 14C неможливе, оскільки погруддя практично не містить органічного матеріалу. У середньому, дата погруддя сьогодні визначається 1340 до н. е., хоча дані відрізняються з урахуванням різних підходів та даних до визначення єгипетської хронології.
Використані фарби містять органічні в'яжучі речовини, однак у замалому співвідношенні (100:1), щоб провести аналіз. Однією з можливостей провести аналіз було використати крихітні часточки соломи, знайдені в області «корони», оскільки використання матеріалу для аналізу мінімальне. Штефан Саймон, експерт із матеріалів дослідницької лабораторії Rathgen Державних музеїв Берліна привертав увагу до такої можливості датування, як детальне вивчення лівого ока, з метою визначення, чи залишилися там рештки воску. З іншого боку Шпіґель ще в 1997 році повідомляв, що єгиптолог Рольф Краусс під час науково-дослідницької роботи в журналі Єгипетського музею Берліна наштовхнувся на старий зразок воску, який ймовірно був узятий з правого ока погруддя 1920 року (при цьому він був пошкоджений). Таким чином став можливий радіовуглецевий аналіз, який на час дослідження (1997 р.) визначив вік погруддя в 3347 років.
Обробка та матеріал
Хоча Людвіг Борхардт написав у щоденнику, що погруддя має висоту 47 см, сьогодні висота погруддя визначається як 50 см. Воно важить близько 20 кг та складається з розфарбованого шару стукко (гіпсової штукатурки), накладеного на вапнякову основу. Праве око має вкладку зіниці з гірського кришталю, дуже тонко прошкрябану райдужку, профарбовану чорною фарбою та закріплену воском. Білок ока створений вапняковою основою. Зіниця лівого ока відсутня, і з погруддя неможливо зробити висновок, чи вона там була чи тільки мала бути вставлена.
Людвіг Борхардт замовив хімічний аналіз використаних фарб та надрукував результати в роботі 1924 року Портрет цариці Нефертіті. Склад було визначено так:
- Синій: кольоровий скляний порошок () із часткою оксиду міді
- Колір шкіри: тонка пудра кальциту з часткою червоного вапняку (пігмент оксиду заліза)
- Жовтий: аурипігмент ()
- Зелений: кольоровий скляний порошок з часткою оксидів міді та заліза
- Чорний: вугілля, з воском як в'яжучим агентом
- Білий: вапняк (карбонат кальцію)
Розфарбовування здійснювалось лише після завершення моделювання поверхні стукко. Мікрофотографії показують, що п'ять різних шарів фарби використовувалися в такій послідовності: синій, білий, жовтий, синій і, нарешті, червоний.
Зображення цариці
На багатьох зображеннях Нефертіті носить типову синю корону (тіару), яку часто називають «корона-шолом», із золотою лобною підвіскою; довкола корони вдягнена кольорова стрічка (обруч-діадема), що позаду посередині зав'язана та там наче тримається вкладкою з карнеолу, з обох боків два суцвіття папірусу. Використані фарби (жовта, червона, синя, зелена) означають, що діадема наче зроблена з золота та коштовного каміння, як наприклад та, що була знайдена в гробниці Тутанхамона. Над лобом знаходився царський урей. Позаду вздовж шиї від низу корони простягається червона стрічка, яка зверху спини лежить поверху широкого поліхромного . На відміну від інших давньоєгипетських погрудь, це не має плечей і закінчується на початку ключиць.
- вигляд спереду
- вигляд зліва
- вигляд справа
- вигляд ззаду
Людвіг Борхардт описав свої перші враження від погруддя у своєму щоденнику розкопок так:
Кольори наче щойно нанесені. Робота чудова. Слова марні. […] Кожне додаткове слово - даремне.
Оригінальний текст (нім.)Farben wie eben aufgelegt. Arbeit ganz hervorragend. Beschreiben nützt nichts, ansehen. […] Jedes weitere Wort ist überflüßig.— Людвіг Борхардт
Зображення цариці має тонкі риси обличчя з високими вилицями, довгою шиєю без зморшок та дуже стрункі контури. Обидві половини обличчя симетричні. Колір шкіри рожево-бежевий та виглядає свіжо. Загальний макіяж, брови, очі підведені, не надто повні губи вкрито червоно-коричневим відтінком, — все виглядає наче щойно нанесене. У своїй виразності зображення не лише відповідає ідеалу краси сучасності, а й надає зображенню цариці особливу індивідуальність та особистість. Джойс Тільдеслі так коротко описує погруддя: [Тутмес] … надав їй універсальної краси, дія якої перетинає всі кордони раси та часу.
Захоплива дія погруддя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelppTDFKaGFHOTBaWEJmYzNSaGRIVmxMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFTWVdodmRHVndYM04wWVhSMVpTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Вплив погруддя на глядача пояснюється різними аспектами: майже ідеальний стан збереженості з його яскравими кольорами і живий вигляд правого ока. Настільки детальну роботу над зіницями з гірського кришталю можна знайти хіба що на двох статуях принца Рахотепа та його дружини Нофрет з 4-ї династії (Стародавнє царство), що зробило ці статуї всесвітньо відомими. Ефекти загальної обробки дають реалістичний вигляд та притягують погляд глядача попри ідеалізовані лінії. Інший момент — те, що погруддя поєднує пасивний та активний аспект: голова та потилиця під вагою корони здаються притиснутими донизу, шия подана вперед. Необхідність протидіяти вазі корони та балансувати підкреслюється напруженими м'язами шиї, що особливо чітко видно ззаду, де голова переходить у шию під короною.
Єгиптолог Юлія Самсон так описувала відвідувачів 1985 року:
Всі стоять здивовані, зачаровані її виглядом, деякі довго стоять нерухомо, інші приходять багато разів, наче не можуть повірити, що бачать.
Оригінальний текст (нім.)Alle bleiben verwundert stehen, gebannt von ihrer Erscheinung, manche verharren lange reglos, einige kommen nicht nur einmal, sondern immer wieder zurück, als könnten sie kaum glauben, was sie sehen.— Юлія Самсон
Незнайдене ліве око
До того, як погруддя Нефертіті було знайдено, воно ніколи не полишало майстерню Тутмеса. Після знахідки, сміття та матеріал довкола місця знахідки, а також все, вже винесене з майстерні, було ретельно обстежено, знайдено маленькі уламки вух, однак вкладки для ока так і не знайшли. Борхардт із цього приводу написав у щоденнику розкопок: «Лише значно пізніше я побачив, що її (вкладки) ніколи не існувало.» Пізніше він пояснив, що в лівому оці не було ніяких слідів в'яжучого агенту, які були присутні на вкладці наявного ока, а також ніяких видимих слідів обробки.
Думки щодо відсутнього лівого ока дуже різняться. Як правило пояснюють, що його й не мало бути вставлено, а погруддя мало демонструвати робочий процес над об'єктом, тобто слугувати моделлю. З одного боку, це означає, що порожня очниця не має слідів оригінального кріплення за допомогою клею або обробки, хоча вкладка повинна була бути поміщена туди ще під час виготовлення погруддя. Доротея Арнольд висловлює думку, що доки мікроскопічні дослідження не покажуть слідів обробки, слід вважати, що лівого ока ніколи не було. Натомість Ніколас Рівз вказує на те, що раніші проби показували, що відсутнє ліве око містило сліди тієї ж фарби, що й праве. Отже, відповідно до Рольфа Краусса, око все ж було, але пізніше випало. Захі Хавасс також вважає, що погруддя виготовлено з двома очима, а ліве було знищено пізніше. Джойс Тілдеслі однак вважає малоймовірним, начебто «всього лише одне око було відділено від погруддя, щоб принизити пам'ять про померлу царицю».
Штефай Саймон вказує на те, що до цього часу не було проведено досліджень для визначення того, чи містить ліве око сліди воску як в'яжучого агента. А з огляду на цінність погруддя, взяття зразка для подальшого аналізу навряд чи можливе. Крім того, він вказує на невеликі пошкодження під оком, які можуть вказувати на від'єднання існуючої раніше зіниці з гірського кришталю. У лівому оці є сліди синього кольору, які також присутні в правому.
Залежно від переконань щодо причин відсутності лівого ока виникли різноманітні теорії. Якщо вважають, що погруддя було незавершене, припускають, що цариця померла або місто Ехнатон було швидко залишено. Або припускають, що робота не призначалась для виставлення в царському палаці або храмі, а повинна була, як майстерна робота, слугувати прикладом для роботи над іншими погруддями Нефертіті.
Оскільки Нефертіті (наскільки на цей час відомо) після 12-го або 13-го року правління Ехнатона більше не згадується, деякий час вважалося, що вона впала в немилість, що й вплинуло на роботу над її зображеннями. Також припускалось, що в цариці була хвороба очей. Однак 2012 року в кар'єрі «Дайрі Абу Хінніс» виявили напис з її ім'ям та фразою «16 років, 3 місяців, 15 днів» за царювання Ехнатона. Погруддя Нефертіті поки що єдине з усіх знайдених зображень цариці, яке не має лівого ока.
У романах про Нефертіті та Ехнатона або в науково-популярній літературі тема відсутності ока часто використовується. Наприклад, у своїй книзі Нефертіті (1975) йшов за припущеннями єгиптологів того часу, що погруддя лишилося незавершеним. Він обґрунтовував це тим, що скульптор Тутмес через зневажене кохання його не завершив, образившись на царицю. Крістіан Жак у своєму романі Дочка Нефертіті описує, що перед смертю Ехнатона осліпла[].
Дослідження
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl5TDA1bFptVnlkR2wwYVY5aGJIUmxjMTlOZFhObGRXMHhMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFPWldabGNuUnBkR2xmWVd4MFpYTmZUWFZ6WlhWdE1TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Перше дослідження погруддя зроблено в 1920-ті роки Фрідріхом Ратгеном і Людвіг Борхардт опублікував його результати 1924 року. Скульптор Ріхард Йеннер дослідив погруддя 1925 року, коли здійснював реставрацію. Додаткові аналізи та виміри здійснювались також у 1950, 1969 та 1982 роках. 1986 року були виправлені опубліковані Борхардтом дані щодо складу гіпсу — нове хімічне дослідження довело, що це гіпсово-ангідритна суміш (стукко), яка також використовувалась в інших об'єктах Амарнського періоду. 1989 року єгиптолог Рольф Краусс виявив, що погруддя вироблялося за точною системою-сіткою, масштаб якої склав ширину 26 пальців (кожен розміром 1,875 см), а загальна висота становила майже 50 см.
До сьогодні погруддя Нефертіті двічі досліджувалося на комп'ютерному томографі (КТ) (у 1992 та 2006 роках) для вивчення техніки виготовлення, оцінки збереження й наявних пошкоджень без завдання додаткової шкоди самому погруддю. Погруддя (голова) цариці Тейе (ÄMP 21834), яке вважається другим за важливістю предметом давньоєгипетського мистецтва в Єгипетському музеї Берліна, пройшло аналогічне дослідження ще 1990 року.
Через наявність сколів тонкого шару стукко з лівого боку корони та видимих шарів стукко на плечах було відомо, що погруддя має вапнякову основу, яка була вкрита стукко й оброблена. Рудольф Антес писав про це ще 1961 року в Голові цариці Нефертіті. Дослідження 1992 року в рентгенологічному відділенні клініки Шарлоттенбург Вільного університету Берліна показали точну картину цих робіт. Було виявлено, що нерівності та недоліки вапнякової основи були вирівняні тонкою роботою з накладання шарів стукко. Наприклад, плечі основи неоднакової висоти, а шия — довша та тонша. Блакитна корона в основі також грубіша, ніж її вигляд на завершеному погрудді.
Горизонтальні зрізи на висоті очей дозволили зробити вимір товщини матеріалу поза гірським кришталем правого ока. Встановлена густина відповідала людській жировій тканині й було зроблено припущення, що йдеться про віск. Значне коригування вапнякової основи накладанням стукко також дозволило зробити припущення, що погруддя справді було моделлю скульптора. Для порівняння: скульптури та статуї, які виготовлялись для поховань та храмів, не мали такої значної додаткової обробки гіпсом.
Завдяки технічному поступу, погруддя Нефертіті через 14 років після першого дослідження пройшло КТ-сканування ще раз. Його організували спільно Національне географічне товариство та підрозділ Siemens Medical Solutions фірми Siemens під керівництвом доктора медицини Олександра Гуппертца, керівника інституту Imaging Science берлінської клініки Шаріте під наглядом Дітріха Вілдунга. Дослідження 2006 року дозволило краще й набагато детальніше розпізнати структуру вапнякової основи погруддя, ніж під час дослідження 1992 року.
Дітріх Вілдунг так описав результати досліджень погруддя:
Зображення, яке отримано з вапнякової основи погруддя, не дуже характерне. Саме погруддя справляє більш індивідуальне враження, має захоплюючі риси обличчя.
Оригінальний текст (нім.)Das Portrait, das der Kalksteinkern abbildet, ist nicht sehr charakteristisch. Die Büste selbst wirkt individueller, hat faszinierendere Gesichtzüge.— Дітріх Вілдунг
Основа погруддя показала «тонку довгу шию та нерівні плечі». Суттєві виправлення були здійснені шарами гіпсу, що деколи сягають товщини 4 см. З одного боку шарами гіпсу маскувалась грубість вапнякової основи, з іншого — останній шар гіпсу дозволив виконати дуже тонкі і делікатні зморшки під очима. Вілдунг описав це як «типовий процес у майстерні скульптора». Ця тонка робота по гіпсу свідчить про ретельну обробку обличчя цариці. Для того, щоб краще показати зображення Нефертіті, при новій презентації в Старому музеї освітлення погруддя було змінено. Тепер вона вже здається не «красивою дівчиною», а зрілою, старшою жінкою.
Однак порівнюючи дані КТ-сканування 1992 та 2006 років та оцінку цих даних, працівники Федерального інституту дослідження та тестування матеріалів дійшли до іншого висновку: другого обличчя Нефертіті не має, воно існує лише віртуально. Олександр Гуппертц відкидає звинувачення до дослідження під його керівництвом та його результатів як безпідставні: «Що обличчя вапнякової основи виглядає так само, як на 3D-скані, гарантувати не можна. Однак я переконаний, що те обличчя існує.»
Збереження
Погруддя дуже добре збереглося, за винятком відсутнього урею на короні над чолом, частин обох вух, великого поверхневого сколу шару стукко з лівої сторони корони та невеликих тріщин на лівому плечі. Маленькі шматочки вух, які було знайдено при розкопках, під час реставрації 1925 року було повернено на місце. Як і зіниця лівого ока, відколотий урей не був знайдений на місці розкопок. Розфарбування перебуває в оригінальному стані та до цього часу реставраційних робіт не потребувало.
Вапнякове погруддя за роки від його знахідки зазнавало впливу різних умов внаслідок його переміщень — вібрації, коливань температури, вологості. Єгиптолог Баррі Кемп, що з 1977 керує Проектом Амарни, у 2007 зазначив щодо окремих місцерозташувань погруддя: «це диво, що вона досі залишилась цілою, прекрасною статуєю».
Дослідження 2006 року виявило слабкий зв'язок між використаними матеріалами (вапняк та стукко). Через цю негомогенність погруддя не лише надзвичайно чутливе до вібрацій та дотиків, а й не може бути піддане санації.
На думку фахівця з матеріалів Штефана Саймона, стан фарб також викликає тривогу. Різні дослідження показують втрату яскравості кольорів після 1913 та після 2005 років; найбільша втрата відбулася одразу після знахідки. В рамках мистецької акції до Венеційської бієнале фарби погруддя також зазнали певних втрат. Для уникнення подальших втрат у майбутньому, до погруддя було додано вторинну основу з нержавіючої сталі, на якій його можна пересувати без дотиків до нього.
Як подальший захід щодо збереження кольорових пігментів із лютого 2010 заборонено фотографування погруддя, оскільки до того, попри відповідні позначки й пояснення щодо заборони фотографування зі спалахом, відвідувачі порушували цю заборону.
Погруддя та мистецтво Амарни
Хоча всі знайдені на території розкопок P 47 предмети є унікальними за якістю виготовлення, все ж погруддя Нефертіті з майстерні скульптора Тутмеса навіть серед знайдених там 10 голів Нефертіті є найбільш видатною роботою: воно є єдиним розфарбованим зображенням, із тонкою обробкою та вважається шедевром давньоєгипетського мистецтва. Це вапнякове погруддя перевершує за своїм виконанням не лише мистецтво всіх давньоєгипетських епох, а й інші зображення, рельєфи, статуї Амарнського періоду. На відміну від перебільшених зображень фараона, цариці та їх дітей початку Амарнського періоду, що частково справляють гротескне або потворне враження, погруддя Нефертіті в натуральну величину з симетричними пропорціями справляє м'яке враження.
Форма погруддя для давньоєгипетської скульптури дуже незвична, оскільки, як правило, голова якоїсь людини виготовлялась окремо для того, щоб потім бути встановленою на тіло з іншого матеріалу. Однак на цьому погрудді відсутні будь-які сліди того, що воно призначене для створення складеної статуї цариці (наприклад, так звані «шипи» для з'єднання).
У порівнянні з іншими зображеннями цариці, ця робота є унікальною. Доротея Арнольд розрізняє п'ять типів представлення зображення цариці: The Definite Image — «ідеалізоване зображення» (Берлін № 21300 та № 21352), The Ruler — «Правителька» (Єгипетський музей Каїру, JE 45547), The Beauty — «Красуня» (Берлін, № 21220), Nefertiti in Advanced Age — «Нефертіті старшого віку» (Берлін, № 21263) та The Monument — «пам'ятник» (Берлін, № 21358). Погруддя Неферіті (№ 21300) вважається ідеалізованим зображенням. Інші єгиптологи також вважають це погруддя ідеалізованим зображенням Нефертіті.
Рольф Краусс зазначає, що «жодне людське обличчя не має настільки математично точних пропорцій. Голова Нефертіті — це ідеалізоване зображення Нефертіті.» На основі сітки він встановив, що основою вимірів погруддя був квадрат шириною з палець (1,875 см). Це була найменша міра виміру в масштабуванні в Давньому Єгипті. До цього в мистецтві застосовувались міри шириною близько чотирьох пальців, ширини долоні (7,5 см). Історики мистецтва постійно підкреслюють повну симетрію погруддя. Підборіддя цариці, рот, ніс, урія на лобі лежать точно на центральній осі обличчя. Однак ця точність стосується лише обличчя. Обробка корони з обох боків чи плечей не дуже симетрична. Наприклад, ліва сторона корони трохи ширша за праву. Симетрія обличчя особливо помітна у дзеркальному зображенні, оскільки обидві сторони видаються повністю однаковими. Погруддя цариці посідає в мистецтві Амарни чільне місце, оскільки виділяється від попередніх зображень чіткою «цифровою» системою. «Це, безсумнівно, є прототипом нового обличчя королеви в чистому вигляді.»
- «Ідеалізоване зображення»
(Берлін, №21300, вапняк, висота 50 см) - «Ідеалізоване зображення» (незавершене)
(Берлін, №21352, вапняк, висота 29,8 см) - «Красуня»
(Берлін, №21220, кварцит, висота 30 см) - «Нефертіті старшого віку»
(Берлін, №21263, вапняк, висота 40 см) - «Пам'ятник»
(Берлін, №21358, граніт, висота 23 cm)
Попри численні зображення Нефертіті на рельєфах, погруддях та статуях, як вона виглядала насправді, невідомо.
Вимоги щодо повернення та позики
Після першої виставки 1924 року
Перша вимога Єгипту щодо повернення погруддя надійшла вже після першої публічної виставки погруддя 1924 року в Новому музеї. П'єр Лако, наступник Гастона Масперо на посаді директора єгипетської служби старожитностей (Service d'Antiquités Égyptiennes) та Каїрського єгипетського музею, вимагав негайного повернення погруддя. Єгипетський уряд приєднався до його вимоги. Лако не піддавав сумніву справедливість розподілу знахідки на рівні частини, однак клопотав про повернення з «моральних» підстав. Наступного року Борхардту відмовили в ліцензії на розкопки в Єгипті.
1929 року Лако відвідав Берлін і тодішній директор Єгипетського музею Берліна Генріх Шефер був готовий повернути погруддя до Єгипту. Джеймс Саймон, який 1920 року подарував погруддя берлінським музеям (разом з іншими знахідками з Амарни), на це також погоджувався, а Єгипет запропонував в обмін на нього статую Ранефера (Старе царство) та сидячу статую Аменхотепа, сина Хапу (Нове царство). Борхардт, однак наполягав, що з наукових підстав предмети частини знахідки не повинні відділятися один від одного. Міністерство економіки, мистецтва та народної освіти погодилося на повернення з обміном, однак громадська думка була проти і наполягала на тому, що погруддя повинне залишитися в Берліні. 1930 року Міністерство вирішило відмовитися від обміну.
За часів нацизму
До річниці коронації короля Фуада I 1933 року прусський міністр-президент Герман Герінг планував повернути погруддя до Єгипту, що з пропагандистських підстав підтримувалось також Йозефом Геббельсом. Натомість, в одній зі своїх промов Адольф Гітлер того самого року назвав погруддя Нефертіті іконою: «Я голову цариці ніколи не віддам. Вона є шедевром, коштовністю, скарбом.» Рейхсканцлер планував на її честь у заново відбудованому та перейменованому на Германію місті Берліні побудувати великий музей, де один зал був би присвячений виключно погруддю, та відмовився від повернення.
Після Другої світової війни
1945 року виник між-німецький конфлікт щодо місцеперебування погруддя. Представники східної окупаційної зони вважали, що вони були незаконно позбавлені старожитностей Державних музеїв, переміщених під час війни. Запит на повернення витворів мистецтва й культурних цінностей на довоєнні місця здійснювалася відповідно до так званого «принципу походження». Представники західної зони окупації натомість послались на німецьке законодавство та не погодились на передачу до східної зони погруддя та інших культурних об'єктів Державних музеїв, які опинились у Західному Берліні.
Після закінчення Другої світової війни різні американські музеї повідомили про свій інтерес до німецьких культурних скарбів. Музей мистецтва Метрополітен у Нью-Йорку цікавився погруддям Нефертіті, однак вивезення його до США було зупинено офіцером захисту мистецтва Волтером Фармером. Після виставки погруддя Нефертіті з іншими творами мистецтва в Національному музеї Вісбадена 1946 року, Єгипет поновив свої вимоги на зображення цариці. Планувалось, що погруддя займе належне місце в Каїрському єгипетському музеї. Було проведено переговори між єгипетськими та американськими представниками. Висновком дослідження американського військового уряду було, що погруддя Нефертіті не є частиною художніх скарбів, викрадених нацистами, а привезене до Берліна «належним чином» 1913 року. 1947 року преса повідомила, що погруддя Нефертіті лишається в Німеччині.
У наступні роки, особливо в 2000-ні, неодноразово надходили пропозиції щодо позики Єгипту погруддя Нефертіті. Окрім колишнього генерального секретаря єгипетської ради старожитностей Захі Хавасса, 2006 року про позику просила також директорка Каїрського єгипетського музею Вафаа ель-Саддік. Єгипетський посол Мухаммад Аль-Орабі, який під час прийняття з нагоди відкриття Єгипетського музею в Старому музеї Берліна назвав погруддя Нефертіті «постійною представницею Єгипту в Німеччині», 2008 року запитував про позику погруддя до Єгипту та створення «Єгипетсько-німецької комісії з транспортабельності Нефертіті». 2007 року Захі Хавасс надсилав прохання передати погруддя на три місяці на виставку з нагоди відкриття нового Єгипетського музею біля Пірамід. У цьому зв'язку повідомляв тодішній директор берлінського музею Дітріх Вілдунг, що Німеччина планує заснування музею «європейського мистецтва» в єгипетському місті Александрія, який мав бути подарунком країн ЄС Єгипту.
2007 року проводилась кампанія «Нефертіті їде в подорож». Організація CulturCooperation e.V. пропонувала у листі німецькому уряду позичити погруддя Єгипту. Однак така позика була відхилена Бундестагом. Зокрема, культурний комітет Бундестагу заявив 26 квітня 2007 року, що поводження з вапняковим погруддям з причин консервації та реставрації має бути вкрай обережним. У травні 2007 від депутатки Бундестагу Еврім Баба було направлено запит з назвою «Колоніальне награбоване мистецтво», а в серпні того ж року — ще один запит «Нефертіті їде в подорож». На перший запит Фундація прусської культурної спадщини надавала відповіді та виправлення на питання, які були порушені кампанією.
Тим не менш, в останні роки Захі Хавасс також надсилає більш чіткі вимоги щодо повернення погруддя, оскільки, на його думку, 1912 року Єгипет було введено в оману щодо цінності погруддя і, отже, воно залишило країну незаконно. В Єгипті було створено комісію щодо перевірки суті справи і тодішніх документів. Перед відкриттям Нового музею в Берліні в жовтні 2009 року Захі Хавасс поширив таке повідомлення:
Я скоро про це висловлюсь, але не перед відкриттям музею в п'ятницю. Якщо наші дослідження покажуть, що Нефертіті залишила Єгипет законно, я про це більше нічого не скажу. Якщо ж вона була вивезена нелегально, а я впевнений у цьому, тоді я звернусь до Німеччини офіційно.
Оригінальний текст (нім.)Ich werde mich in Kürze dazu äußern, nicht jedoch vor der Museumseröffnung am Freitag. Sollten unsere Nachforschungen ergeben, dass die Nofretete Ägypten legal verlassen hat, werde ich nichts mehr sagen. Wenn sie Ägypten illegal verlassen hat, wovon ich überzeugt bin, werde ich sie von Deutschland offiziell zurückfordern.— Захі Хавасс
На час візиту нового директора Єгипетського музею Берліна Фрідеріке Зейфрід до Захі Хавасса в Каїрі, Фундація прусської культурної спадщини в грудні 2009 підкреслювала, що під час візиту мова не буде йти про погруддя Нефертіті. Від держави Єгипет також не надходило офіційного запиту щодо повернення. Питання тимчасової експозиції перебувало на розгляді та повністю залежало від результатів досліджень щодо консервації для придатності для транспортування погруддя.
У березні 2010 року Зейфрід повідомила, що після перевірки всіх документів щодо поділу знахідки не має сумнівів, що поділ було зроблено у відповідності з правилами, які діяли на той час.
Однак у листі на Фундацію прусської культурної спадщини 24 січня 2011 Захі Хавасс знову вимагав повернення погруддя, підкреслюючи, що прем'єр-міністр Єгипту Ахмед Назіф та міністр культури Фарук Хосні таку вимогу «чітко» підтримують. Ця вимога, отримана не від офіційної особи, була негайно відкинута німецьким міністром культури Берндом Нойманном.
З нагоди століття знахідки погруддя президент Фундації прусської культурної спадщини Герман Парцінгер у грудні 2012 року пояснив, що він як і раніше виключає повернення погруддя до Єгипту: «Нефертіті є частиною культурної спадщини людства. Повернення просто так, з великодушності, я вважаю нерозумним.»
Копії та підозри в шахрайстві
Копії погруддя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5rTDBzbFF6TWxRalp1YVdkcGJsOU9iMlp5WlhSbGRHVmZSMmx3YzJGaVozVnpjMTlWYm1KbGJXRnNkQzVxY0djdk1qQXdjSGd0U3lWRE15VkNObTVwWjJsdVgwNXZabkpsZEdWMFpWOUhhWEJ6WVdKbmRYTnpYMVZ1WW1WdFlXeDBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEzTDAxdlpHVnNRblZ6ZEU5bVFXdG9aVzVoZEdWdUxuQnVaeTh5TURCd2VDMU5iMlJsYkVKMWMzUlBaa0ZyYUdWdVlYUmxiaTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Існують численні дублікати погруддя Нефертіті. 1925 року Ріхард Йеннер виконував реставраційні роботи вух та залишків урею на погруддя і розпочав ці роботи з виготовлення першої копії в — найстарішому об'єкті державних музеїв Берліна, де з 1819 року створюють точні копії важливих експонатів берлінських та європейських музеїв. Як матеріал використовується високоякісний алебастровий гіпс. Виготовлення копій погруддя здійснюється за допомогою майстер-копії, а самі копії відповідають усім вимірам оригіналу.
Після того, як Джеймс Саймон подарував прусській державі всі знахідки з Амарни, він замінив у себе погруддя Нефертіті на його копію, яка сьогодні, імовірно, перебуває у власності нащадків Саймона. Захоплений погруддям кайзер Вільгельм II також замовив собі копію, однак у його копію вставили друге око. 1918 року він забрав цю копію з собою у вигнання до Нідерландів. Ця копія й сьогодні перебуває в маєтку Дорн, де кайзер жив у вигнанні. Кайзерська копія демонструвалась 2010 року на особливій виставці «Історія та пригоди археології» в Рурському музеї в Ессені та 2011 року на особливій виставці «Сісі та Вільгельм II — кайзери на Корфу» в Державному музеї античності в Лейдені, Нідерланди.
Вважається, що в Гітлера також була одна або навіть декілька точних копій оригіналу; вони, начебто, були виготовлені для обміну з Єгиптом, а Гітлер планував залишити оригінал для власної приватної колекції.
Канал ZDF використав теорію про існування гітлерівської копії погруддя в «документальному» фільмі 2007 року: начебто, за наказом якогось майора Нефертіті була взята зі сховища під вишкою в Берлінському зоопарку і була вміщена в ящик із номером 28, однак до шахти в Меркерсі прибула під номером 34. І тому запитувалось, чи погруддя цариці в музеї є справжнім. Однак ці припущення є суперечливими, оскільки твердження майора, з одного боку, не збігаються з протоколами, відповідно до яких погруддя на той час було вже транспортоване до соляної шахти в Тюрінгії. По-друге, тим, хто віддав наказ про перевезення художніх цінностей до шахт, був сам Гітлер.
Наприкінці 1960-х була виготовлена форма для лиття на основі фотограмметричних даних, яка, однак, була недостатньо точна та була доопрацьована реставратором Йоахімом Людке для виготовлення максимально точних копій. Наприклад, копії, виготовлені за допомогою цієї форми, «випробовували» з міркувань безпеки переїзд погруддя з Шарлоттенбургу до Старого музею на Музейному острові та презентацію на новому місці.
2011 року погруддя Нефертіті було виміряно 3D-сканером, що дозволяє відтворення з точністю до сотої частки міліметра. На основі цих вимірів майстерня гіпсових форм виготовила особливу обмежену серію копій у кількості 100 штук.
Підозра в шахрайстві
На початку 1980-х поширився міф, начебто Людвіг Борхардт замовив погруддя цариці, закопав його, а потім 6 грудня 1912 року відкопав для того, щоб цією знахідкою справити враження на важливих відвідувачів розкопок, серед яких був саксонський .
Позиція Рольфа Краусса щодо цих чуток була такою: «При відповідній інтерпретації фактів цій гіпотезі відповідають настирливе бажання Борхардта отримати погруддя при розподілі знахідки та його наступна спроба завадити показу погруддя широкій публіці.» Команда розкопок на той час уже знайшла кольорові пігменти та теоретично було можливо їх знову використати, однак лише дослідження погруддя в 1987/1988 вперше показало, що для виготовлення погруддя використовувалась так звана вапняно-гіпсово-ангідритна суміш. Ця суміш на час розкопок була невідома, а її відтворення (підробка) без хімічного аналізу неможлива. Він також вважає культурно-археологічну оцінку на цей час ускладненою, оскільки не опубліковані дані про всі знахідки Амарни, а опублікована інформація про погруддя Нефетріті також неповна. 2009 року він також висловився проти того, що Борхардт притримав погруддя, щоб «було легко у цей час доручити каменяру створити підробку.»
У березні 2009 року швейцарський історик культури Генрі Штірлін опублікував теорію, що погруддя Нефертіті виготовлене лише на початку 20-го століття. За цією теорією, погруддя було виготовлено на замовлення Людвіга Борхардта без наміру підробки, а з метою показати на погрудді намисто, яке було знайдено при розкопках. На підтримку теорії Штірлін каже, що погруддя містить натяки, що не йдеться про давньоєгипетський артефакт віком 3400 років: а) «факт», що з погляду єгиптологів погруддя навмисно не має лівого ока, був би надзвичайною образою для давніх єгиптян, які вірили, що статуї є живими людьми; б) плечі погруддя обрізані вертикально, а давні єгиптяни завжди обрізали їх горизонтально.
Незалежно від Генрі Штірліна письменник Ердоган Ерсіван також займався археологічними підробками та піддав сумніву справжність погруддя Нефертіті. На його думку, моделлю для погруддя була жінка Людвіга Борхардта, що мало б пояснити, чому він волів тримати погруддя «під замком».
Колишній директор Єгипетського музею Берліна Дітріх Вілдунг назвав теорію Штірліна «без сумніву неправильною» та зазначив, що на погрудді не знайдено жодного сліду сучасних матеріалів. Така ідеальна підробка за часів Борхардта була неможливою. Вже після першого КТ-дослідження 1992 року Вілдунг зазначив такий випадковий результат: «Складна побудова погруддя з кам'яного ядра, на яке накладалися гіпсові шари, відкидає всі чутки про сучасне створення погруддя Нефертіті в область фантазій.»
Андре Візе, куратор , також підкреслив в одному з інтерв'ю, що «звинувачення в підробці є просто нонсенсом», а припущення про це «необґрунтовані та не заслуговують на довіру». Погруддя неодноразово досліджували й результати всіх аналізів, рентгенівських досліджень та обставини знахідки вказують на його справжність. Кольорові пігменти без сумніву виготовлені в давнину, а от гіпс та камінь є так званими «старими» матеріалами, вік яких визначити неможливо. Однак вирішальним на думку Візе є те, що після погруддя Нефертіті було знайдено майже ідентичне погруддя Ехнатона. Для того, щоб підробити погруддя Нефертіті, погруддя Ехнатона вже мало бути відомим. Схоже погруддя Ехнатона можна побачити в Луврі.
Захі Хавасс також заперечує теорію Штірліна, зазначаючи, що він не історик, і його припущення про підробку погруддя є чистою фантазією. Щодо вертикально обрізаних плечей Хавасс нагадує, що під час свого правління Ехнатон запровадив нові мистецькі форми. Погруддя було виготовлено із двома очима, однак ліве око було пізніше зруйновано. Щодо аргументів Штірліна, начебто Борхардт знав про підробку, Хавасс зазначає, що для цього звіт про знахідку напрочуд деталізований.
Штефан Саймон, фахівець із матеріалів дослідницької лабораторії Ратген Державних музеїв Берліна, також незгодний із можливістю підробки. Він, як і Рольф Краусс раніше, зазначив, що для погруддя використано так звану Амарнську гіпсово-ангідритну суміш із частками вапняку, яка 1912 року ще була не відома. А підробка без знання складу суміші є неможливою.
Культурне значення
З часу першої виставки 1924 року погруддя Нефертіті посідає визначне місце в музейній культурі Берліна й притягує численних відвідувачів. Значний вплив на різке зростання інтересу до погруддя та Стародавнього Єгипту в ті часи спричинила не лише сила враження від самого погруддя, а й відкриття Говардом Картером 1922 року незайманого до того поховання (KV62) Тутанхамона, що в наступні роки спричинило світову єгиптоманію. Серед інших знайдених на цей час предметів мистецтва Стародавнього Єгипту погруддя Нефертіті можна порівняти хіба що з золотою маскою Тутанхамона.
Погруддю було присвячено таку кількість перших сторінок у газетах та журналах, як найвідомішим «селебрітіз» та «дівчатам з обкладинки». Для жінок на початку 1920-х зображення було іконою стилю і вони копіювали «макіяж» цариці. Преса часто називала «Нефертіті» найвідомішою або найпрекраснішою «мешканкою Берліна».
Мотив Нефертіті
Погруддя цариці в усьому світі є популярним мотивом для прикрас, календарів, блокнотів, листівок та відтворень (реплік) із художнього лиття в кічевій чи художній обробці або в оригінальному форматі. На друкованих або розмальованих папірусах погруддя Нефертіті часто показують із двома очима.
У період між липнем 1988 року та січнем 1989 в Німеччині випускались поштові марки вартістю 70 та 20 пфенігів із зображеннями погруддя. 2 січня 2013 Deutsche Post знову випустила вартістю 0,58 € з зображенням погруддя Нефертіті.
Погруддя Нефертіті використовують як рекламний носій. Наприклад, у виборчій кампанії до представницьких органів Берліна 1999 року (Союз 90/Зелені) використали погруддя як мотив плакату з гаслом: «сильні жінки для Берліна».
2003 року погруддя на короткий час встановили на бронзовий торс оголеної жінки та зафільмували в акції угорських митців Андраса Галіка та Балінта Хаваса для Венеційської бієнале. В акції, яку на бієнале можна було побачити 15 червня 2003 року, митці намагалися «поєднати ідеал краси 3000 річного віку з тілом сучасної жінки». Щодо цього показу було багато протестів та обурення з боку Єгипту: з одного боку щодо поводження з цінним вапняковим погруддям, з іншого — щодо його встановлення на оголене тіло.
Див. також
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Погруддя Нефертіті |
Зауваження
- Датування за Рольфом Краусом в книзі Томаса Шнайдера Lexikon der Pharaonen. ст. 318.
- Роками першої виставки погруддя називають і 1923, і 1924 роки. Праця Людвіга Борхардта Портрети цариці Нефертіті з численними фото погруддя вийшла друком 1924 року, однак датована 1923 роком
- повний переклад: Володарка двох царств, Нефертіті, хай живе вона вічно. (Nbt t3wj (Nfr nfrw Jtn Nfr.t jy.tj) tj ˁnḫ ḏd nḥḥ )
- порівняйте Carter No. 256,4,0 (діадема), The Griffith Institute: Tutankhamun: Anatomy of an Excavation
- щодо цього в археології існують різні припущення: Герман Шльогль вважає, що Нефертіті померла на 13-й рік правління (в: Das Alte Ägypten. S. 238); а Марк Габольд вважає, що вона ще жила на 17-й рік правління Ехнатона і померла незадовго до його смерті (в: Das Geheimnis des goldenen Sarges, S. 20)
- Хімічний аналіз було зроблено 1986 року.
Примітки
- Jürgen Settgast: Ausstellungskatalog Nofretete — Echnaton, Nr. 81
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 22.
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. S. 7.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 23.
- Ägyptisches Museum Berlin: Die Büste der Königin Nofretete. S. 71.
- Ludwig Borchardt, U. Herbert Ricke: Die Wohnhäuser in Te11 el-Amarna. Hrsg. Deutsche Orient-Gesellschaft in Zusammenarbeit mit dem Deutschen Archäologischen Institut, Abt. Kairo, Mann, Berlin 1980, , S. 97.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 24.
- Ludwig Borchardt, U. Herbert Ricke: Die Wohnhäuser in Te11 el-Amarna. S. 98.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 25.
- Nofretete geht auf Reisen: Нефертіті в Берліні: Хронологія [ 11 вересня 2015 у Wayback Machine.](нім.)
- Der Spiegel: Eine Königin bleibt. Der berühmteste Kopf aus Stein. [ 21 лютого 2013 у Wayback Machine.] 04.01.1947 р.
- DeutschlandRadio: Hieroglyphen um Nofretete. [ 11 вересня 2007 у Wayback Machine.] 01.03.2005 р.
- Bundesregierung.de: Glanzvoller Ruinencharme für die Nofretete. [Архівовано 2013-02-10 у Archive.is] 16.10.2009 р.
- Hermann A. Schlögl: Das Alte Ägypten. Geschichte und Kultur von der Frühzeit bis zu Kleopatra. C. H. Beck, München 2006, , S. 225.
- Berliner Morgenpost: Rätselraten um Königin Nofretete. [ 2015-05-01 у Wayback Machine.] 07.05.2009 р.
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. S. 4.
- Spiegel-online: Streit um die schweigsame Schönheit. 15.05.2009 р.
- Pupille im Speicher. In: Der Spiegel. Nr. 20, 1997, S. 211 (online).
- Ludwig Borchardt: Tagebucheintrag zur Auffindung der Nofretete-Büste. Ägyptisches Museum Berlin, Inventar-Nr. 21357.
- Berlin, Ägyptisches Museum der Staatlichen Museen Berlin Preußischer Kulturbesitz: Nofretete — Echnaton. Zabern, Mainz 1976, Nr. 80
- Ausstellungskatalog Ägyptisches Museum Berlin, 1967, Nr. 767: Büste der Königin Nofretete, S. 71.
- Joyce Tyldesley: Mythos Ägypten. Die Geschichte einer Wiederentdeckung. S. 254.
- Rudolph Anthes: Nofretete — The Head of Queen Nofretete. S. 6.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 13.
- Joyce Tyldesley: Mythos Ägypten. Die Geschichte einer Wiederentdeckung. S. 253.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 11.
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. S. 15.
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. S. 13.
- Dorothea Arnold: The Royal Women of Amarna. Images of Beauty from Ancient Egypt. S. 69.
- Joyce Tyldesley: Ägyptens Sonnenkönigin. Biographie der Nofretete. S. 292.
- Dorothea Arnold: The Royal Women of Amarna. Images of Beauty from Ancient Egypt. S. 67.
- Nicholas Reeves: Faszination Ägypten. S. 134.
- Digital Journal: Egypt's Rubbishes Claims that Nefertiti Bust is 'Fake',, 12.05.2009 (англ.)
- Joyce Tyldesley: Ägyptens Sonnenkönigin. Biographie der Nofretete. S. 291.
- F.A.Z. Online: Nofretete-Ausstellung in Berlin. Auge in Auge mit der Pharaonin, 07.12.2012
- Philipp Vandenberg: Nofretete, S. 47.
- National Geographic: Красуня з Нілу. [ 23 квітня 2015 у Wayback Machine.] 2001 (нім.).
- Dietrich Wildung: Einblicke. Zerstörungsfreie Untersuchungen an altägyptischen Objekten. S. 134
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 14.
- Dietrich Wildung: Einblicke. Zerstörungsfreie Untersuchungen an altägyptischen Objekten. S. 148.
- Siemens: Siemens розгадує загадку внутрішнього Нефертіті(нім.)
- Der Tagesspiegel: Нефертіті: Її друге обличчя. 25.07.2007(нім.)
- ZfP-Zeitung 116:Друге обличчя Нефертіті.[недоступне посилання] жовтень 2009 (нім.)
- BZ-online: Чи Нефертіті має таки друге обличчя? [ 2014-04-07 у Wayback Machine.] 13.10.2009 (нім.)
- Державні музеї Берліна, Єгипетський музей: Бюст Нефертіті. [ 29 жовтня 2014 у Wayback Machine.]
- ZDF terra-x: Die Odyssee der Nofretete: Original und Fälschung. [ 12 жовтня 2013 у Wayback Machine.], 27. Juli 2007.
- Welt Online: Друге приховане обличчя Нефертіті. 31.03.2009.(нім.)
- Der Tagesspiegel: Більше ніяких фото Нефертіті 17.02.2010. (нім.)
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. S. 8.
- Dorothea Arnold: The Royal Women of Amarna. Images of Beauty from Ancient Egypt. New York 1996, S. 65-83.
- Dorothea Arnold: The Royal Women of Amarna. Images of Beauty from Ancient Egypt. S. 68.
- Michael E. Habicht: Nofretete und Echnaton. Das Geheimnis der Amarna-Mumien. Koehler & Amelang, Leipzig 2011, , Abb. XI-a und XI-b
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 26.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 83.
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 85.
- ZDF terra-x: Одисея Нефертіті: Скандали довкола Нефертіті [ 30 жовтня 2014 у Wayback Machine.], 29.07.2007.(нім.)
- museo-on.de: Kleine Anfrage von Evrim Baba: Koloniale Raubkunst; Drucksache 16/10754 vom 9. Mai 2007 (PDF; 280 kB)
- Carola Wedel: Nofretete und das Geheimnis von Amarna. S. 85, 87.
- Eine Königin bleibt. Der berühmteste Kopf aus Stein. In: Der Spiegel. Nr. 1, 1947 (online).
- Spiegel-online: Нефертіті застара для поїздок? 13.04.2007(нім.)
- taz.de: Бундестаг залишив Нефертіті в Берліні. 27.04.2007(нім.)
- evrimbaba.de: Kleine Anfrage von Evrim Baba: Nofretete geht auf Reisen; Drucksache 16/11128 vom 16. August 2007 [ 4 березня 2016 у Wayback Machine.] (PDF; 95 kB)
- Der Tagesspiegel: «Wir sind keine Jäger des verlorenen Schatzes». 13.10.2009 р.
- Pressemitteilung Stiftung Preußischer Kulturbesitz: Keine Verhandlungen zu Nofretete.[недоступне посилання з квітня 2019] (PDF; 27 kB) 18. Dezember 2009.
- Ägypten fordert Nofretete-Büste zurück – Tauziehen um die schöne Königin. 24. Januar 2011. [недоступне посилання — історія] → Erläuterung
- B. Z. online: Hermann Parzinger: Nofretete bleibt eine Berlinerin, 3. Dezember 2012
- . Архів оригіналу за 6 червня 2012. Процитовано 18 вересня 2014.
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. S. 94, 119.
- RP Online: Nofretete für Kaiser Wilhelm 11. Februar 2010.
- Berliner Umschau: Архівна копія на сайті Wayback Machine.
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. S. 119.
- Archaeology Headlines: Приховане обличчя Нефертіті доводить, що відомий берлінський погруддя — не підробка Гітлера.. 3. April 2009 (англ.)
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. S. 120.
- Welt-online: Nofretetes Kopien proben den Umzug. 01.03.2005 р.
- Zeit.de (dpa): Nofretete-Replik auf hundertstel Millimeter genau. [ 11 березня 2016 у Wayback Machine.] 17.08.2011 р.
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. S. 92.
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. S. 93.
- spiegel.de, Nr. 22/2009 Krimi um die Königin [ 2 березня 2014 у Wayback Machine.]
- Henri Stierlin: Le Buste de Néfertiti, une imposture de l’égyptologie? Infolio, Gollin 2009.
- Erdoğan Ercivan: Missing Link der Archäologie. Verheimlichte Funde, gefälschte Museumsexponate und als Betrüger entlarvte Archäologen. Kopp 2009.
- The Guardian (UK): Це Нефертіті — чи столітня підробка? 07.05.2009(англ.)
- Welt-online: Дослідник вважає берлінську Нефертіті підробкою. 05.05.2009 (нім.)
- Thurgauer Zeitung, Interview mit André Wiese: Der Fälschungsvorwurf ist schlichter Unfug, 07.05.2009.
- Regine Schulz, Matthias Seidel: Ägypten. Die Welt der Pharaonen. S. 203.
- National Geographic Deutschland: Красуня з Нілу. [ 23 квітня 2015 у Wayback Machine.] 2001.(нім.)
- . Архів оригіналу за 12 вересня 2010. Процитовано 18 вересня 2014.
- Deutsche Post Philatelie: Postfrisch — Das Philatelie-Journal. Januar/Februar 2013
- Berliner Zeitung: Нефертіті в пармамент [ 19 січня 2005 у Wayback Machine.] 21.08.1999.(нім.)
- welt.de: Нефертіті на власних ногах.. 21.05.2003.(нім.)
- Der Tagesspiegel: Мистецька акція з оголеною Нефертіті розізлила єгиптян. 10.06.2003.(нім.)
Джерела
- Rudolf Anthes: The Head of Queen Nofretete. Ehemals Staatliche Museen Berlin. = Nofret Ete. 3rd edition, Mann, Berlin 1961(англ.).
- Ägyptisches Museum Berlin. Hartmann, Berlin 1967, S. 71, Nr. 767.
- Jürgen Settgast: Büste der Nofretete. In: Nofretete — Echnaton. von Zabern, Mainz 1976, Nr. 81.
- Rolf Krauss: 1913-1988. 75 Jahre Büste der NofretEte — Nefret-iti in Berlin. In: Jahrbuch Preußischer Kulturbesitz. Bd. 24, 1987, ISSN 0342-0124, S. 87-124 und Bd. 28, 1991, S. 123—157 (Teil 1 auch als Sonderdruck: Verein zur Förderung des Ägyptischen Museums in Berlin-Charlottenburg, Berlin 1988).
- Dietrich Wildung: Einblicke. Zerstörungsfreie Untersuchungen an altägyptischen Objekten. In: Jahrbuch Preußischer Kulturbesitz. Bd. 29, 1992, S. 148—151.
- Arnold, Dorothea (1996). The royal women of Amarna : images of beauty from ancient Egypt. New York: Metropolitan Museum of Art. с. 65—70. ISBN .
- Tyldesley, Joyce (1999). Ägyptens Sonnenkönigin Biographie der Nofretete. München. с. 288—293. ISBN ..
- Oliver Simons: Der Raub der Nofretete. In: Ulrich van der Heyden, Joachim Zeller (Hrsg.): «… Macht und Anteil an der Weltherrschaft.» Berlin und der deutsche Kolonialismus. Unrast, Münster 2005, , S. 191—196.
- Wedel, Carola (2005). Nofretete und das Geheimnis von Amarna. von Zabern, Mainz. с. 11—26, 83—88. ISBN ..
- Joyce Tyldesley: Mythos Ägypten. Die Geschichte einer Wiederentdeckung. Reclam, Stuttgart 2006, , S. 253—256.
- Dietrich Wildung: Die Büste der Nofretete. Ägyptisches Museum und Papyrussammlung, Berlin (= Vernissage Meisterwerke. ISSN 1867-6391). Vernissage-Verlag, Heidelberg 2009.
- Friederike Seyfried: Die Büste der Nofretete — Dokumentation des Fundes und der Fundteilung 1912/1913. In: Jahrbuch Preußischer Kulturbesitz. Bd. 46, 2010, ISSN 0342-0124, S. 133—202.
- Gitta Warnemünde: Die Büste der Nofretete. Aus der Wüste auf die Insel — eine Reise mit Hindernissen. In: Kemet Heft 3/2010, ISSN 0943-5972, S. 34-39 (PDF; 0,6 MB).
- Bénédicte Savoy (Hrsg.): Nofretete. Eine deutsch-französische Affäre 1912—1931. Böhlau, Wien/Köln/Weimar 2011, .
- Friederike Seyfried; Im Licht von Amarna. 100 Jahre Fund der Nofretete. Imhof, Petersberg 2012, .
Посилання
- Ägyptisches Museum und Papyrussammlung Berlin; Präsentation des Vereines zur Förderung des Ägyptischen Museums e. V.: Raum 2.10: Büste der Nofretete
- Ausstellung: Im Licht von Amarna. 100 Jahre Fund der Nofretete. (07.12.2012 — 13.04.2013)(нім.)
- Ägyptisches Museum Berlin: Why is Nefertiti so famous?/Who actually was Nefertiti?(англ.)
- (нім.)
- ZfP-Zeitung 116, Oktober 2009: Das zweite Gesicht der Nofretete(нім.)
- (нім.)
- Spiegel-online (Kultur): Streit um Berliner Nofretete. Interview mit Zahi Hawass, 18.10.2009 (нім.)
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Pogruddya Nefertiti inshi nazvi Golova Nefertiti abo prosto Nefertiti odin z najvidomishih misteckih skarbiv Starodavnogo Yegiptu ta shedevr skulpturi Amarnskogo periodu Vigotovleno jogo za chasiv pravlinnya faraona Ehnatona 18 ta dinastiya Nove carstvo mizh 1353 1336 do n e Pogruddya Nefertitinim Buste der Konigin NofreteteTvorec Tutmes MolodshijChas stvorennya Nove carstvo 18 ta dinastiya Amarnskij periodRozmiri 50 sm visota Shirina 24 5 smMaterial Vapnyak ta gips rozfarbovani vkladki dlya ochej iz girskogo krishtalyuTehnika PolihromiyaZhanr PogruddyaZberigayetsya BerlinMuzej Yegipetskij muzej Pogruddya Nefertiti u Vikishovishi Pogruddya Nefertiti znajdeno 6 grudnya 1912 roku pri rozkopkah Nimeckim Shidnim tovaristvom nim Deutsche Orient Gesellschaft pid kerivnictvom Lyudviga Borhardta u Tel el Amarni na ruyinah domu skulptora Tutmosa U sichni 1919 roku za rezultatami rozpodilu arheologichnih znahidok pogruddya z dozvolu yegipetskoyi Vishoyi radi starozhitnostej bulo privezeno do Nimechchini 1920 roku pogruddya Nefertiti razom z inshimi ob yektami yaki do togo buli u trivalij pozici Yegipetskomu viddilu Korolivskogo prusskogo misteckogo zibrannya bulo podarovano Dzhejmsom Sajmonom Odnak persha vidkrita demonstraciya v muzeyi specialno pobudovanomu dlya yegipetskoyi kolekciyi derzhavnih muzeyiv Berlina na Muzejnomu ostrovi vidbulasya lishe 1924 roku Sogodni pogruddya oficijno perebuvaye u vlasnosti Fundaciyi prusskoyi kulturnoyi spadshini ta ye okrasoyu kolekciyi Yegipetskogo muzeyu j zibrannya papirusiv sho z zhovtnya 2009 znovu roztashovanij u Novomu muzeyi Pivnichne krilo na Muzejnomu ostrovi Shodo vartosti pogruddya ye rizni ocinki Znahidka ta istoriyaAmarna starij Ahet Aton mizh Memfisom ta Fivami Poperednya istoriya Istoriya Tel el Amarni yak miscya rozkopok pochalasya z yezuyitskogo svyashennika Kloda Siko yakij u listopadi 1714 roku vigotoviv kopiyi starodavnogo mista Ahet Aton Potim vidbulasya ekspediciya Napoleona Bonaparta yaka znajshla zalishki starodavnogo mista Do pributtya na rozkopki Lyudviga Borhardta v 1907 roci na comu misci zdijsnyuvali doslidzhennya taki naukovci yegiptologi yak 1824 r Karl Rihard Lepsius 1842 1845 rr Flinders Pitri 1891 92 rr 1901 r misce takozh vidvidav Dzhejms Genri Brested 1895 r Na toj chas Franciya ta Angliya vzhe bagato rokiv mali v Yegipti doslidnicki instituti i Nimecka Akademiya Nauk takozh nakazala stvoriti postijne predstavnictvo nimeckih doslidnikiv u Yegipti Odnak ne vistachalo politichnoyi finansovoyi ta diplomatichnoyi pidtrimki Kajzer Vilgelm II visloviv nevdovolennya vidsutnistyu nimeckih dosyagnen osoblivo yak porivnyati z naukovimi uspihami yaki obidvi ci krayini demonstruvali v Yegipti buvshi kolonialnimi imperiyami Na jogo dumku istorichni znahidki mali v majbutnomu z yavitisya ne lishe v parizkomu Luvri chi londonskomu Britanskomu muzeyi a j u nimeckih muzeyah zokrema v Berlini Nareshti 1899 roku bula zaprovadzhena posada naukovogo atashe v Cisarskomu generalnomu konsulstvi v Kayiri Zavdannyam cogo sluzhbovcya bulo informuvati Berlinsku akademiyu nauk pro vsi vazhlivi rezultati yegiptologiyi 1907 roku cyu posadu posiv arhitektor ta yegiptolog Lyudvig Borhardt yak direktor novostvorenogo Cisarskogo institutu yegipetskoyi arheologiyi poperednika suchasnogo Nimeckogo arheologichnogo institutu Pislya zavershennya prusskoyi ekspediciyi 1842 roku pid kerivnictvom Karla Richarda Lepsiusa ekspediciya Borhardta 1907 roku bula pershoyu nimeckoyu ekspediciyeyu na teritoriyi Amarni Na pivden vid hramovih ruyin lezhali ruyini zhitlovih budinkiv ta majsteren yaki vvazhalisya perspektivnimi dlya doslidzhen Lyudvig Borhardt vmoviv berlinskogo torgovcya bavovnoyu Dzhejmsa Sajmona stati sponsorom nastupnih rozkopok vin vzhe finansuvav rozkopki Borhardtom piramid Abusira U sichni kvitni 1911 roku trivali pershi veliki rozkopki Nimeckim shidnim tovaristvom v Amarni dlya yakih u serpni poperednogo roku Sajmon otrimav koncesiyu na rozkopki Rozkopki zdijsnyuvav Nimeckij shidnij institut odnak za kontraktom iz Sajmonom za shorichne finansuvannya v sumi 30 000 vsya nimecka chastka znahidok perehodila u vlasnist Sajmona Istoriya znahidki ta rozpodil znajdenogo Dzhejms Sajmon Zalishki majsterni skulptora Tutmosa budinok 47 2 Protyagom tretoyi ekspediciyi Nimeckogo shidnogo institutu z rozkopok v Amarni listopad 1912 berezen 1913 rr u ruyinah budinku iz samanu u kvadrati za planom P 47 2 v kimnati 19 tobto v majsterni skulptora Tutmesa bulo znajdeno pogruddya Nefertiti Roztashuvannya znahidki dalo pidstavi vvazhati sho pogruddya stoyalo na derev yanij polici a koli vona zlamalasya vpalo na pidlogu Oskilki pid policeyu bulo smittya pogruddya zalishilosya majzhe neushkodzhenim ta bulo vnesene v zapis znahidok pid nomerom 748 z opisom rozfarbovane pogruddya carici Borhardt napisav pro ce v shodenniku I todi bulo pidnyato rozfarbovane pogruddya i mi mali v rukah povnij zhittya priklad yegipetskogo mistectva Vin buv majzhe cilij buli vidbiti tilki vuha ta u livomu oci ne vistachalo vkladki Originalnij tekst nim Dann wurde die bunte Buste erst herausgehoben und wir hatten das lebensvollste agyptische Kunstwerk in Handen Es war fast vollstandig nur die Ohren waren bestossen und im linken Auge fehlte die Einlage Lyudvig Borhardt U tij samij kimnati bulo znajdeno rozfarbovane vapnyakove pogruddya faraona Ehnatona v naturalnu velichinu znahidka 1300 yake bulo rozbite na shmatki Zvazhayuchi na stan pogruddya Nefertiti bulo zrozumilo sho stan pogruddya faraona ne buv sprichinenij prostim padinnyam Na chas rozkopok Borhardta v Amarni Yegipet perebuvav pid britanskim pravlinnyam a todishnya yegipetska sluzhba starozhitnostej Service d Antiquites Egyptiennes takozh Departement d Antiquites suchasna Visha rada starozhitnostej pid francuzkim kerivnictvom Vidpovidno do togochasnih pravil rozpodil znahidok vidbuvsya 20 sichnya 1913 roku za principom na rivni chastini a moitie exacte dlya Yegiptu ta krayini yaka zdijsnyuvala rozkopki Borhardt sam rozpodilyav znahidki na dvi chastini sho do 1914 roku bulo pravom doslidnika Direktor sluzhbi starozhitnostej Gaston Maspero doruchiv svoyemu pracivniku Gyustavu Lefevru viznachitis iz viborom chastini dlya Yegiptu Odna chastina mistila pogruddya Nefertiti a druga yaku Lefevr obrav dlya Kayirskogo yegipetskogo muzeyu mistila tak zvanij Kayirskij skladanij vivtar rozfarbovanu stelu yaka zobrazhuye faraona Ehnatona z druzhinoyu Nefertiti ta yih troma ditmi Na toj chas muzej u Kayiri she ne mav zhodnogo zrazka takih vivtariv i bazhav jogo otrimati vvazhayetsya sho same tomu Borhardt i zdijsniv same takij rozpodil znahidok na chastini Prichini chomu Lefevr virishiv viddati chastinu znahidok iz rozfarbovanoyu cariceyu Borhardtu a vivtarnij malyunok Yegiptu nevidomi Nimeckij yegiptolog Rolf Krauss vvazhaye sho Borhardt zmig perekonati Lefevra vzhe podileni chastini znahidki ne diliti dali dlya detalnishogo doslidzhennya Kolishnij direktor Yegipetskogo muzeyu v Berlini Ditrih Vildung natomist vvazhaye sho v toj chas yegiptologi nadavali bilshu naukovu cinnist tekstam a ne pogruddyu 1918 roku Borhardt pisav pro Lefevra sho z odnogo boku jomu bulo vazhko uhvaliti rishennya shodo viboru chastini znahidki vidpovidno do pravil a z inshogo boku vin buv bilshe specialistom u napisah ta papirusah a tomu ne mig viznachiti vazhlivist pogruddya Takozh Borhardt napisav sho podil buv u pershu chergu rezultatom jogo majsternosti v peregovorah shodo znahidki 1914 roku Maspero zminiv na posadi P yer Lako yakij zaprovadiv bilsh zhorstki pravila podilu a same vsi yedini v svoyemu rodi znahidki mali zalishatisya v Yegipti Miscya perebuvannya pogruddya 1945 rik Solyana shahta Merkers z ob yektami mistectva V 1913 roci Dzhejms Sajmon otrimav dozvil na vivezennya pogruddya do Nimechchini ta priviz jogo do Berlina Spochatku pogruddya perebuvalo na villi Sajmona u chastini berlinskogo Tirgartena v yakij zaraz roztashovano predstavnictvo zemli Baden Vyurtemberg Tam pogruddya neodnorazovo oglyadav i kajzer Vilgelm II Pislya podilu znahidki Borhardt duzhe zhorstko dotrimuvavsya dumki sho pogruddya ne mozhna vidkrito pokazuvati publici U lipni 1920 roku Sajmon peredav ob yekti z rozkopok v Amarni v dovgostrokovu poziku Yegipetskomu viddilu Korolivskogo prusskogo misteckogo zibrannya yak podarunok Vilnij derzhavi Prussiyi Vsuperech kategorichnim zasterezhennyam Borhardta pogruddya vpershe pokazano publici 1924 roku v ramkah berlinskoyi Vistavki Tel el Amarni na Muzejnomu ostrovi Protyagom Drugoyi svitovoyi vijni pogruddya u veresni 1939 roku bulo pomisheno v yashik 28 u shovishi Rajhsbanku na Zhandarmenmarkti a v 1941 roci peremisheno v bunker v Berlinskomu zooparku V berezni 1945 roku bula provedena evakuaciya misteckih ta kulturnih ob yektiv iz bunkera zenitnoyi bashti v solyanu shtolnyu pidpriyemstva Erlebnisbergwerk u Merkersi v Tyuringiyi Pislya togo yak Merkers buv zajnyatij vijskami SShA vzhe cherez 13 dniv 4 kvitnya 1945 roku pogruddya perevezene do Rajhsbanku u Frankfurti Pislya zavershennya Drugoyi svitovoyi vijni amerikanci stvorili u Visbadeni misce zboru mistectva vidome pid nazvoyu i pogruddya Nefertiti v yashiku z napisom yaskrava caricya bulo perevezeno iz Frankfurta do Visbadena Kerivnik oficeriv ohoroni mistectva Volter Farmer zavadiv vivezennyu pogruddya do SShA 12 travnya 1946 roku z iniciativi Farmera v muzeyi Visbadena bula organizovana vistavka ob yektiv mistectva z Berlina sered yakih bulo i pogruddya Nefertiti Shpigel u sichni 1947 povidomlyav sho vistavku pobachilo ponad 200 tisyach vidviduvachiv 1948 roku vsi tvori mistectva vivezeni z Berlina bulo peredano na vidpovidalne zberigannya uryadu zemli Gessen Do 1956 roku pogruddya vistavlyalosya u Visbadeni Pogruddya povernulosya do Berlina 22 chervnya 1956 roku de spochatku vistavlyalosya v kartinnij galereyi Muzejnogo centru Berlin Dalem Cherez 11 rokiv pogruddya peredano do Yegipetskogo muzeyu Berlina znovu vidkritogo v Sharlottenburzi 10 zhovtnya 1967 roku Za vinyatkom pershogo doslidzhennya na komp yuternomu tomografi sho bulo provedeno v Klinici Sharlottenburga Vilnogo universitetu Berlina poblizu muzeyu pogruddya z reshtoyu yegipetskoyi kolekciyi zalishalosya tam do 28 lyutogo 2005 roku Pislya cogo pogruddya na korotkij termin peredane na vistavku Iyeroglifi pro Nefertiti v persh nizh 13 serpnya 2005 roku povernulosya na Muzejnij ostriv pribuvshi do Starogo muzeyu Pislya vidkrittya Novogo muzeyu pislya rekonstrukciyi 16 zhovtnya 2009 roku pogruddya Nefertiti povernulosya na svoye pochatkove misce na Muzejnomu ostrovi Caricya NefertitiNefertiti sho prinosit zhertvu Atonu yiyi kartush mistit titul Volodarka dvoh carstv Nebet taui Dokladnishe Nefertiti Pohodzhennya Nefertiti nevidome a naukova dumka shodo nogo protyagom rokiv zminyuvalas u miru riznih arheologichnih znahidok ta yih ocinki Stosovno yiyi imeni Neferet iiti Nefertiti yake perekladayetsya yak Krasunya z yavilas prijshla visuvalis pripushennya sho Nefertiti bula ne yegiptyankoyu Cherez ce chasom yiyi vvazhayut huritskoyu princesoyu Tadukipa dochkoyu carya Tushratti Odnak bilshist istorikiv vvazhaye yiyi dochkoyu faraona Eje jmovirnogo brata velikoyi carici Tiyi ta jogo pershoyi druzhini a otzhe vona pohodila z Ahmimu Oskilki drugu druzhinu Eje Tij u davnoyegipetskih napisah poznachayut yak goduvalnicyu carici vona ne mozhe buti matir yu Nefertiti a lishe yiyi machuhoyu She odnim dokazom yegipetskogo pohodzhennya Nefertiti ye napis pro yiyi sestru Mudnedjemet abo Mutberenet yaka pri dvori faraona obijmala visoku posadu ta piznishe buda druzhinoyu faraona Nefertiti bula velika carska druzhina tobto majzhe spivpravitelka faraona Ehnatona yakij praviv 17 rokiv ta zokrema proviv reformu religiyi shodo viznannya Atona u formi sonyachnogo disku yedinim bogom Vona mala 6 dochok Meritaton Maketaton druzhina Tutanhamona Neferneferuaton ta Setepenra Yiyi im ya na p yatij rik pravlinnya Ehnatona razom z vislovom Prekrasni krasoti Atona Nefer neferu Aton bulo vpisano v iyeroglifichnij kartush Shodo chasu j obstavin yiyi smerti nichogo ne vidomo PogruddyaVapnyakove pogruddya ne mistit niyakih iyeroglifichnih napisiv Odnak z oglyadu na harakternu koronu yaku Lyudvig Borhardt nazvav perukoyu jogo zmogli identifikuvati porivnyavshi z inshimi zobrazhennyami Nefertiti Stil liplennya pohodit iz chasiv pravlinnya Ehnatona a otzhe nalezhit do 18 yi dinastiyi Nove carstvo U mezhah Amarnskogo periodu pogruddya z oglyadu na jogo formu vidneseno do tak zvanoyi piznoyi amarnskoyi fazi tobto do ostannih rokiv pravlinnya Ehnatona Datuvannya Popri oriyentovne viznachennya chasu stvorennya tochne datuvannya ta viznachennya viku napriklad za dopomogoyu analizu izotopu vuglecyu 14C nemozhlive oskilki pogruddya praktichno ne mistit organichnogo materialu U serednomu data pogruddya sogodni viznachayetsya 1340 do n e hocha dani vidriznyayutsya z urahuvannyam riznih pidhodiv ta danih do viznachennya yegipetskoyi hronologiyi Vikoristani farbi mistyat organichni v yazhuchi rechovini odnak u zamalomu spivvidnoshenni 100 1 shob provesti analiz Odniyeyu z mozhlivostej provesti analiz bulo vikoristati krihitni chastochki solomi znajdeni v oblasti koroni oskilki vikoristannya materialu dlya analizu minimalne Shtefan Sajmon ekspert iz materialiv doslidnickoyi laboratoriyi Rathgen Derzhavnih muzeyiv Berlina privertav uvagu do takoyi mozhlivosti datuvannya yak detalne vivchennya livogo oka z metoyu viznachennya chi zalishilisya tam reshtki vosku Z inshogo boku Shpigel she v 1997 roci povidomlyav sho yegiptolog Rolf Krauss pid chas naukovo doslidnickoyi roboti v zhurnali Yegipetskogo muzeyu Berlina nashtovhnuvsya na starij zrazok vosku yakij jmovirno buv uzyatij z pravogo oka pogruddya 1920 roku pri comu vin buv poshkodzhenij Takim chinom stav mozhlivij radiovuglecevij analiz yakij na chas doslidzhennya 1997 r viznachiv vik pogruddya v 3347 rokiv Obrobka ta material Hocha Lyudvig Borhardt napisav u shodenniku sho pogruddya maye visotu 47 sm sogodni visota pogruddya viznachayetsya yak 50 sm Vono vazhit blizko 20 kg ta skladayetsya z rozfarbovanogo sharu stukko gipsovoyi shtukaturki nakladenogo na vapnyakovu osnovu Prave oko maye vkladku zinici z girskogo krishtalyu duzhe tonko proshkryabanu rajduzhku profarbovanu chornoyu farboyu ta zakriplenu voskom Bilok oka stvorenij vapnyakovoyu osnovoyu Zinicya livogo oka vidsutnya i z pogruddya nemozhlivo zrobiti visnovok chi vona tam bula chi tilki mala buti vstavlena Lyudvig Borhardt zamoviv himichnij analiz vikoristanih farb ta nadrukuvav rezultati v roboti 1924 roku Portret carici Nefertiti Sklad bulo viznacheno tak Sinij kolorovij sklyanij poroshok iz chastkoyu oksidu midi Kolir shkiri tonka pudra kalcitu z chastkoyu chervonogo vapnyaku pigment oksidu zaliza Zhovtij auripigment Zelenij kolorovij sklyanij poroshok z chastkoyu oksidiv midi ta zaliza Chornij vugillya z voskom yak v yazhuchim agentom Bilij vapnyak karbonat kalciyu Rozfarbovuvannya zdijsnyuvalos lishe pislya zavershennya modelyuvannya poverhni stukko Mikrofotografiyi pokazuyut sho p yat riznih shariv farbi vikoristovuvalisya v takij poslidovnosti sinij bilij zhovtij sinij i nareshti chervonij Zobrazhennya carici Na bagatoh zobrazhennyah Nefertiti nosit tipovu sinyu koronu tiaru yaku chasto nazivayut korona sholom iz zolotoyu lobnoyu pidviskoyu dovkola koroni vdyagnena kolorova strichka obruch diadema sho pozadu poseredini zav yazana ta tam nache trimayetsya vkladkoyu z karneolu z oboh bokiv dva sucvittya papirusu Vikoristani farbi zhovta chervona sinya zelena oznachayut sho diadema nache zroblena z zolota ta koshtovnogo kaminnya yak napriklad ta sho bula znajdena v grobnici Tutanhamona Nad lobom znahodivsya carskij urej Pozadu vzdovzh shiyi vid nizu koroni prostyagayetsya chervona strichka yaka zverhu spini lezhit poverhu shirokogo polihromnogo Na vidminu vid inshih davnoyegipetskih pogrud ce ne maye plechej i zakinchuyetsya na pochatku klyuchic viglyad speredu viglyad zliva viglyad sprava viglyad zzadu Lyudvig Borhardt opisav svoyi pershi vrazhennya vid pogruddya u svoyemu shodenniku rozkopok tak Kolori nache shojno naneseni Robota chudova Slova marni Kozhne dodatkove slovo daremne Originalnij tekst nim Farben wie eben aufgelegt Arbeit ganz hervorragend Beschreiben nutzt nichts ansehen Jedes weitere Wort ist uberflussig Lyudvig Borhardt Zobrazhennya carici maye tonki risi oblichchya z visokimi vilicyami dovgoyu shiyeyu bez zmorshok ta duzhe strunki konturi Obidvi polovini oblichchya simetrichni Kolir shkiri rozhevo bezhevij ta viglyadaye svizho Zagalnij makiyazh brovi ochi pidvedeni ne nadto povni gubi vkrito chervono korichnevim vidtinkom vse viglyadaye nache shojno nanesene U svoyij viraznosti zobrazhennya ne lishe vidpovidaye idealu krasi suchasnosti a j nadaye zobrazhennyu carici osoblivu individualnist ta osobistist Dzhojs Tildesli tak korotko opisuye pogruddya Tutmes nadav yij universalnoyi krasi diya yakoyi peretinaye vsi kordoni rasi ta chasu Zahopliva diya pogruddya Sidyacha statuya Rahotepa Yegipetskij muzej Kayir CG 3 Vpliv pogruddya na glyadacha poyasnyuyetsya riznimi aspektami majzhe idealnij stan zberezhenosti z jogo yaskravimi kolorami i zhivij viglyad pravogo oka Nastilki detalnu robotu nad zinicyami z girskogo krishtalyu mozhna znajti hiba sho na dvoh statuyah princa Rahotepa ta jogo druzhini Nofret z 4 yi dinastiyi Starodavnye carstvo sho zrobilo ci statuyi vsesvitno vidomimi Efekti zagalnoyi obrobki dayut realistichnij viglyad ta prityaguyut poglyad glyadacha popri idealizovani liniyi Inshij moment te sho pogruddya poyednuye pasivnij ta aktivnij aspekt golova ta potilicya pid vagoyu koroni zdayutsya pritisnutimi donizu shiya podana vpered Neobhidnist protidiyati vazi koroni ta balansuvati pidkreslyuyetsya napruzhenimi m yazami shiyi sho osoblivo chitko vidno zzadu de golova perehodit u shiyu pid koronoyu Yegiptolog Yuliya Samson tak opisuvala vidviduvachiv 1985 roku Vsi stoyat zdivovani zacharovani yiyi viglyadom deyaki dovgo stoyat neruhomo inshi prihodyat bagato raziv nache ne mozhut poviriti sho bachat Originalnij tekst nim Alle bleiben verwundert stehen gebannt von ihrer Erscheinung manche verharren lange reglos einige kommen nicht nur einmal sondern immer wieder zuruck als konnten sie kaum glauben was sie sehen Yuliya Samson Neznajdene live oko Do togo yak pogruddya Nefertiti bulo znajdeno vono nikoli ne polishalo majsternyu Tutmesa Pislya znahidki smittya ta material dovkola miscya znahidki a takozh vse vzhe vinesene z majsterni bulo retelno obstezheno znajdeno malenki ulamki vuh odnak vkladki dlya oka tak i ne znajshli Borhardt iz cogo privodu napisav u shodenniku rozkopok Lishe znachno piznishe ya pobachiv sho yiyi vkladki nikoli ne isnuvalo Piznishe vin poyasniv sho v livomu oci ne bulo niyakih slidiv v yazhuchogo agentu yaki buli prisutni na vkladci nayavnogo oka a takozh niyakih vidimih slidiv obrobki Dumki shodo vidsutnogo livogo oka duzhe riznyatsya Yak pravilo poyasnyuyut sho jogo j ne malo buti vstavleno a pogruddya malo demonstruvati robochij proces nad ob yektom tobto sluguvati modellyu Z odnogo boku ce oznachaye sho porozhnya ochnicya ne maye slidiv originalnogo kriplennya za dopomogoyu kleyu abo obrobki hocha vkladka povinna bula buti pomishena tudi she pid chas vigotovlennya pogruddya Doroteya Arnold vislovlyuye dumku sho doki mikroskopichni doslidzhennya ne pokazhut slidiv obrobki slid vvazhati sho livogo oka nikoli ne bulo Natomist Nikolas Rivz vkazuye na te sho ranishi probi pokazuvali sho vidsutnye live oko mistilo slidi tiyeyi zh farbi sho j prave Otzhe vidpovidno do Rolfa Kraussa oko vse zh bulo ale piznishe vipalo Zahi Havass takozh vvazhaye sho pogruddya vigotovleno z dvoma ochima a live bulo znisheno piznishe Dzhojs Tildesli odnak vvazhaye malojmovirnim nachebto vsogo lishe odne oko bulo viddileno vid pogruddya shob priniziti pam yat pro pomerlu caricyu Shtefaj Sajmon vkazuye na te sho do cogo chasu ne bulo provedeno doslidzhen dlya viznachennya togo chi mistit live oko slidi vosku yak v yazhuchogo agenta A z oglyadu na cinnist pogruddya vzyattya zrazka dlya podalshogo analizu navryad chi mozhlive Krim togo vin vkazuye na neveliki poshkodzhennya pid okom yaki mozhut vkazuvati na vid yednannya isnuyuchoyi ranishe zinici z girskogo krishtalyu U livomu oci ye slidi sinogo koloru yaki takozh prisutni v pravomu Zalezhno vid perekonan shodo prichin vidsutnosti livogo oka vinikli riznomanitni teoriyi Yaksho vvazhayut sho pogruddya bulo nezavershene pripuskayut sho caricya pomerla abo misto Ehnaton bulo shvidko zalisheno Abo pripuskayut sho robota ne priznachalas dlya vistavlennya v carskomu palaci abo hrami a povinna bula yak majsterna robota sluguvati prikladom dlya roboti nad inshimi pogruddyami Nefertiti Oskilki Nefertiti naskilki na cej chas vidomo pislya 12 go abo 13 go roku pravlinnya Ehnatona bilshe ne zgaduyetsya deyakij chas vvazhalosya sho vona vpala v nemilist sho j vplinulo na robotu nad yiyi zobrazhennyami Takozh pripuskalos sho v carici bula hvoroba ochej Odnak 2012 roku v kar yeri Dajri Abu Hinnis viyavili napis z yiyi im yam ta frazoyu 16 rokiv 3 misyaciv 15 dniv za caryuvannya Ehnatona Pogruddya Nefertiti poki sho yedine z usih znajdenih zobrazhen carici yake ne maye livogo oka U romanah pro Nefertiti ta Ehnatona abo v naukovo populyarnij literaturi tema vidsutnosti oka chasto vikoristovuyetsya Napriklad u svoyij knizi Nefertiti 1975 jshov za pripushennyami yegiptologiv togo chasu sho pogruddya lishilosya nezavershenim Vin obgruntovuvav ce tim sho skulptor Tutmes cherez znevazhene kohannya jogo ne zavershiv obrazivshis na caricyu Kristian Zhak u svoyemu romani Dochka Nefertiti opisuye sho pered smertyu Ehnatona oslipla dzherelo Doslidzhennya Foto pid chas perebuvannya v Sharlottenburzi Foto v Staromu muzeyi Pershe doslidzhennya pogruddya zrobleno v 1920 ti roki Fridrihom Ratgenom i Lyudvig Borhardt opublikuvav jogo rezultati 1924 roku Skulptor Rihard Jenner doslidiv pogruddya 1925 roku koli zdijsnyuvav restavraciyu Dodatkovi analizi ta vimiri zdijsnyuvalis takozh u 1950 1969 ta 1982 rokah 1986 roku buli vipravleni opublikovani Borhardtom dani shodo skladu gipsu nove himichne doslidzhennya dovelo sho ce gipsovo angidritna sumish stukko yaka takozh vikoristovuvalas v inshih ob yektah Amarnskogo periodu 1989 roku yegiptolog Rolf Krauss viyaviv sho pogruddya viroblyalosya za tochnoyu sistemoyu sitkoyu masshtab yakoyi sklav shirinu 26 palciv kozhen rozmirom 1 875 sm a zagalna visota stanovila majzhe 50 sm Do sogodni pogruddya Nefertiti dvichi doslidzhuvalosya na komp yuternomu tomografi KT u 1992 ta 2006 rokah dlya vivchennya tehniki vigotovlennya ocinki zberezhennya j nayavnih poshkodzhen bez zavdannya dodatkovoyi shkodi samomu pogruddyu Pogruddya golova carici Teje AMP 21834 yake vvazhayetsya drugim za vazhlivistyu predmetom davnoyegipetskogo mistectva v Yegipetskomu muzeyi Berlina projshlo analogichne doslidzhennya she 1990 roku Cherez nayavnist skoliv tonkogo sharu stukko z livogo boku koroni ta vidimih shariv stukko na plechah bulo vidomo sho pogruddya maye vapnyakovu osnovu yaka bula vkrita stukko j obroblena Rudolf Antes pisav pro ce she 1961 roku v Golovi carici Nefertiti Doslidzhennya 1992 roku v rentgenologichnomu viddilenni kliniki Sharlottenburg Vilnogo universitetu Berlina pokazali tochnu kartinu cih robit Bulo viyavleno sho nerivnosti ta nedoliki vapnyakovoyi osnovi buli virivnyani tonkoyu robotoyu z nakladannya shariv stukko Napriklad plechi osnovi neodnakovoyi visoti a shiya dovsha ta tonsha Blakitna korona v osnovi takozh grubisha nizh yiyi viglyad na zavershenomu pogruddi Gorizontalni zrizi na visoti ochej dozvolili zrobiti vimir tovshini materialu poza girskim krishtalem pravogo oka Vstanovlena gustina vidpovidala lyudskij zhirovij tkanini j bulo zrobleno pripushennya sho jdetsya pro visk Znachne koriguvannya vapnyakovoyi osnovi nakladannyam stukko takozh dozvolilo zrobiti pripushennya sho pogruddya spravdi bulo modellyu skulptora Dlya porivnyannya skulpturi ta statuyi yaki vigotovlyalis dlya pohovan ta hramiv ne mali takoyi znachnoyi dodatkovoyi obrobki gipsom Zavdyaki tehnichnomu postupu pogruddya Nefertiti cherez 14 rokiv pislya pershogo doslidzhennya projshlo KT skanuvannya she raz Jogo organizuvali spilno Nacionalne geografichne tovaristvo ta pidrozdil Siemens Medical Solutions firmi Siemens pid kerivnictvom doktora medicini Oleksandra Guppertca kerivnika institutu Imaging Science berlinskoyi kliniki Sharite pid naglyadom Ditriha Vildunga Doslidzhennya 2006 roku dozvolilo krashe j nabagato detalnishe rozpiznati strukturu vapnyakovoyi osnovi pogruddya nizh pid chas doslidzhennya 1992 roku Ditrih Vildung tak opisav rezultati doslidzhen pogruddya Zobrazhennya yake otrimano z vapnyakovoyi osnovi pogruddya ne duzhe harakterne Same pogruddya spravlyaye bilsh individualne vrazhennya maye zahoplyuyuchi risi oblichchya Originalnij tekst nim Das Portrait das der Kalksteinkern abbildet ist nicht sehr charakteristisch Die Buste selbst wirkt individueller hat faszinierendere Gesichtzuge Ditrih Vildung Osnova pogruddya pokazala tonku dovgu shiyu ta nerivni plechi Suttyevi vipravlennya buli zdijsneni sharami gipsu sho dekoli syagayut tovshini 4 sm Z odnogo boku sharami gipsu maskuvalas grubist vapnyakovoyi osnovi z inshogo ostannij shar gipsu dozvoliv vikonati duzhe tonki i delikatni zmorshki pid ochima Vildung opisav ce yak tipovij proces u majsterni skulptora Cya tonka robota po gipsu svidchit pro retelnu obrobku oblichchya carici Dlya togo shob krashe pokazati zobrazhennya Nefertiti pri novij prezentaciyi v Staromu muzeyi osvitlennya pogruddya bulo zmineno Teper vona vzhe zdayetsya ne krasivoyu divchinoyu a zriloyu starshoyu zhinkoyu Odnak porivnyuyuchi dani KT skanuvannya 1992 ta 2006 rokiv ta ocinku cih danih pracivniki Federalnogo institutu doslidzhennya ta testuvannya materialiv dijshli do inshogo visnovku drugogo oblichchya Nefertiti ne maye vono isnuye lishe virtualno Oleksandr Guppertc vidkidaye zvinuvachennya do doslidzhennya pid jogo kerivnictvom ta jogo rezultativ yak bezpidstavni Sho oblichchya vapnyakovoyi osnovi viglyadaye tak samo yak na 3D skani garantuvati ne mozhna Odnak ya perekonanij sho te oblichchya isnuye Zberezhennya Pogruddya duzhe dobre zbereglosya za vinyatkom vidsutnogo ureyu na koroni nad cholom chastin oboh vuh velikogo poverhnevogo skolu sharu stukko z livoyi storoni koroni ta nevelikih trishin na livomu plechi Malenki shmatochki vuh yaki bulo znajdeno pri rozkopkah pid chas restavraciyi 1925 roku bulo poverneno na misce Yak i zinicya livogo oka vidkolotij urej ne buv znajdenij na misci rozkopok Rozfarbuvannya perebuvaye v originalnomu stani ta do cogo chasu restavracijnih robit ne potrebuvalo Vapnyakove pogruddya za roki vid jogo znahidki zaznavalo vplivu riznih umov vnaslidok jogo peremishen vibraciyi kolivan temperaturi vologosti Yegiptolog Barri Kemp sho z 1977 keruye Proektom Amarni u 2007 zaznachiv shodo okremih misceroztashuvan pogruddya ce divo sho vona dosi zalishilas ciloyu prekrasnoyu statuyeyu Doslidzhennya 2006 roku viyavilo slabkij zv yazok mizh vikoristanimi materialami vapnyak ta stukko Cherez cyu negomogennist pogruddya ne lishe nadzvichajno chutlive do vibracij ta dotikiv a j ne mozhe buti piddane sanaciyi Na dumku fahivcya z materialiv Shtefana Sajmona stan farb takozh viklikaye trivogu Rizni doslidzhennya pokazuyut vtratu yaskravosti koloriv pislya 1913 ta pislya 2005 rokiv najbilsha vtrata vidbulasya odrazu pislya znahidki V ramkah misteckoyi akciyi do Venecijskoyi biyenale farbi pogruddya takozh zaznali pevnih vtrat Dlya uniknennya podalshih vtrat u majbutnomu do pogruddya bulo dodano vtorinnu osnovu z nerzhaviyuchoyi stali na yakij jogo mozhna peresuvati bez dotikiv do nogo Yak podalshij zahid shodo zberezhennya kolorovih pigmentiv iz lyutogo 2010 zaboroneno fotografuvannya pogruddya oskilki do togo popri vidpovidni poznachki j poyasnennya shodo zaboroni fotografuvannya zi spalahom vidviduvachi porushuvali cyu zaboronu Pogruddya ta mistectvo AmarniHocha vsi znajdeni na teritoriyi rozkopok P 47 predmeti ye unikalnimi za yakistyu vigotovlennya vse zh pogruddya Nefertiti z majsterni skulptora Tutmesa navit sered znajdenih tam 10 goliv Nefertiti ye najbilsh vidatnoyu robotoyu vono ye yedinim rozfarbovanim zobrazhennyam iz tonkoyu obrobkoyu ta vvazhayetsya shedevrom davnoyegipetskogo mistectva Ce vapnyakove pogruddya perevershuye za svoyim vikonannyam ne lishe mistectvo vsih davnoyegipetskih epoh a j inshi zobrazhennya relyefi statuyi Amarnskogo periodu Na vidminu vid perebilshenih zobrazhen faraona carici ta yih ditej pochatku Amarnskogo periodu sho chastkovo spravlyayut groteskne abo potvorne vrazhennya pogruddya Nefertiti v naturalnu velichinu z simetrichnimi proporciyami spravlyaye m yake vrazhennya Forma pogruddya dlya davnoyegipetskoyi skulpturi duzhe nezvichna oskilki yak pravilo golova yakoyis lyudini vigotovlyalas okremo dlya togo shob potim buti vstanovlenoyu na tilo z inshogo materialu Odnak na comu pogruddi vidsutni bud yaki slidi togo sho vono priznachene dlya stvorennya skladenoyi statuyi carici napriklad tak zvani shipi dlya z yednannya U porivnyanni z inshimi zobrazhennyami carici cya robota ye unikalnoyu Doroteya Arnold rozriznyaye p yat tipiv predstavlennya zobrazhennya carici The Definite Image idealizovane zobrazhennya Berlin 21300 ta 21352 The Ruler Pravitelka Yegipetskij muzej Kayiru JE 45547 The Beauty Krasunya Berlin 21220 Nefertiti in Advanced Age Nefertiti starshogo viku Berlin 21263 ta The Monument pam yatnik Berlin 21358 Pogruddya Neferiti 21300 vvazhayetsya idealizovanim zobrazhennyam Inshi yegiptologi takozh vvazhayut ce pogruddya idealizovanim zobrazhennyam Nefertiti Rolf Krauss zaznachaye sho zhodne lyudske oblichchya ne maye nastilki matematichno tochnih proporcij Golova Nefertiti ce idealizovane zobrazhennya Nefertiti Na osnovi sitki vin vstanoviv sho osnovoyu vimiriv pogruddya buv kvadrat shirinoyu z palec 1 875 sm Ce bula najmensha mira vimiru v masshtabuvanni v Davnomu Yegipti Do cogo v mistectvi zastosovuvalis miri shirinoyu blizko chotiroh palciv shirini doloni 7 5 sm Istoriki mistectva postijno pidkreslyuyut povnu simetriyu pogruddya Pidboriddya carici rot nis uriya na lobi lezhat tochno na centralnij osi oblichchya Odnak cya tochnist stosuyetsya lishe oblichchya Obrobka koroni z oboh bokiv chi plechej ne duzhe simetrichna Napriklad liva storona koroni trohi shirsha za pravu Simetriya oblichchya osoblivo pomitna u dzerkalnomu zobrazhenni oskilki obidvi storoni vidayutsya povnistyu odnakovimi Pogruddya carici posidaye v mistectvi Amarni chilne misce oskilki vidilyayetsya vid poperednih zobrazhen chitkoyu cifrovoyu sistemoyu Ce bezsumnivno ye prototipom novogo oblichchya korolevi v chistomu viglyadi Idealizovane zobrazhennya Berlin 21300 vapnyak visota 50 sm Idealizovane zobrazhennya nezavershene Berlin 21352 vapnyak visota 29 8 sm Krasunya Berlin 21220 kvarcit visota 30 sm Nefertiti starshogo viku Berlin 21263 vapnyak visota 40 sm Pam yatnik Berlin 21358 granit visota 23 cm Popri chislenni zobrazhennya Nefertiti na relyefah pogruddyah ta statuyah yak vona viglyadala naspravdi nevidomo Vimogi shodo povernennya ta pozikiPislya pershoyi vistavki 1924 roku Persha vimoga Yegiptu shodo povernennya pogruddya nadijshla vzhe pislya pershoyi publichnoyi vistavki pogruddya 1924 roku v Novomu muzeyi P yer Lako nastupnik Gastona Maspero na posadi direktora yegipetskoyi sluzhbi starozhitnostej Service d Antiquites Egyptiennes ta Kayirskogo yegipetskogo muzeyu vimagav negajnogo povernennya pogruddya Yegipetskij uryad priyednavsya do jogo vimogi Lako ne piddavav sumnivu spravedlivist rozpodilu znahidki na rivni chastini odnak klopotav pro povernennya z moralnih pidstav Nastupnogo roku Borhardtu vidmovili v licenziyi na rozkopki v Yegipti 1929 roku Lako vidvidav Berlin i todishnij direktor Yegipetskogo muzeyu Berlina Genrih Shefer buv gotovij povernuti pogruddya do Yegiptu Dzhejms Sajmon yakij 1920 roku podaruvav pogruddya berlinskim muzeyam razom z inshimi znahidkami z Amarni na ce takozh pogodzhuvavsya a Yegipet zaproponuvav v obmin na nogo statuyu Ranefera Stare carstvo ta sidyachu statuyu Amenhotepa sina Hapu Nove carstvo Borhardt odnak napolyagav sho z naukovih pidstav predmeti chastini znahidki ne povinni viddilyatisya odin vid odnogo Ministerstvo ekonomiki mistectva ta narodnoyi osviti pogodilosya na povernennya z obminom odnak gromadska dumka bula proti i napolyagala na tomu sho pogruddya povinne zalishitisya v Berlini 1930 roku Ministerstvo virishilo vidmovitisya vid obminu Za chasiv nacizmu Do richnici koronaciyi korolya Fuada I 1933 roku prusskij ministr prezident German Gering planuvav povernuti pogruddya do Yegiptu sho z propagandistskih pidstav pidtrimuvalos takozh Jozefom Gebbelsom Natomist v odnij zi svoyih promov Adolf Gitler togo samogo roku nazvav pogruddya Nefertiti ikonoyu Ya golovu carici nikoli ne viddam Vona ye shedevrom koshtovnistyu skarbom Rejhskancler planuvav na yiyi chest u zanovo vidbudovanomu ta perejmenovanomu na Germaniyu misti Berlini pobuduvati velikij muzej de odin zal buv bi prisvyachenij viklyuchno pogruddyu ta vidmovivsya vid povernennya Pislya Drugoyi svitovoyi vijni 1945 roku vinik mizh nimeckij konflikt shodo misceperebuvannya pogruddya Predstavniki shidnoyi okupacijnoyi zoni vvazhali sho voni buli nezakonno pozbavleni starozhitnostej Derzhavnih muzeyiv peremishenih pid chas vijni Zapit na povernennya vitvoriv mistectva j kulturnih cinnostej na dovoyenni miscya zdijsnyuvalasya vidpovidno do tak zvanogo principu pohodzhennya Predstavniki zahidnoyi zoni okupaciyi natomist poslalis na nimecke zakonodavstvo ta ne pogodilis na peredachu do shidnoyi zoni pogruddya ta inshih kulturnih ob yektiv Derzhavnih muzeyiv yaki opinilis u Zahidnomu Berlini Pislya zakinchennya Drugoyi svitovoyi vijni rizni amerikanski muzeyi povidomili pro svij interes do nimeckih kulturnih skarbiv Muzej mistectva Metropoliten u Nyu Jorku cikavivsya pogruddyam Nefertiti odnak vivezennya jogo do SShA bulo zupineno oficerom zahistu mistectva Volterom Farmerom Pislya vistavki pogruddya Nefertiti z inshimi tvorami mistectva v Nacionalnomu muzeyi Visbadena 1946 roku Yegipet ponoviv svoyi vimogi na zobrazhennya carici Planuvalos sho pogruddya zajme nalezhne misce v Kayirskomu yegipetskomu muzeyi Bulo provedeno peregovori mizh yegipetskimi ta amerikanskimi predstavnikami Visnovkom doslidzhennya amerikanskogo vijskovogo uryadu bulo sho pogruddya Nefertiti ne ye chastinoyu hudozhnih skarbiv vikradenih nacistami a privezene do Berlina nalezhnim chinom 1913 roku 1947 roku presa povidomila sho pogruddya Nefertiti lishayetsya v Nimechchini U nastupni roki osoblivo v 2000 ni neodnorazovo nadhodili propoziciyi shodo poziki Yegiptu pogruddya Nefertiti Okrim kolishnogo generalnogo sekretarya yegipetskoyi radi starozhitnostej Zahi Havassa 2006 roku pro poziku prosila takozh direktorka Kayirskogo yegipetskogo muzeyu Vafaa el Saddik Yegipetskij posol Muhammad Al Orabi yakij pid chas prijnyattya z nagodi vidkrittya Yegipetskogo muzeyu v Staromu muzeyi Berlina nazvav pogruddya Nefertiti postijnoyu predstavniceyu Yegiptu v Nimechchini 2008 roku zapituvav pro poziku pogruddya do Yegiptu ta stvorennya Yegipetsko nimeckoyi komisiyi z transportabelnosti Nefertiti 2007 roku Zahi Havass nadsilav prohannya peredati pogruddya na tri misyaci na vistavku z nagodi vidkrittya novogo Yegipetskogo muzeyu bilya Piramid U comu zv yazku povidomlyav todishnij direktor berlinskogo muzeyu Ditrih Vildung sho Nimechchina planuye zasnuvannya muzeyu yevropejskogo mistectva v yegipetskomu misti Aleksandriya yakij mav buti podarunkom krayin YeS Yegiptu 2007 roku provodilas kampaniya Nefertiti yide v podorozh Organizaciya CulturCooperation e V proponuvala u listi nimeckomu uryadu pozichiti pogruddya Yegiptu Odnak taka pozika bula vidhilena Bundestagom Zokrema kulturnij komitet Bundestagu zayaviv 26 kvitnya 2007 roku sho povodzhennya z vapnyakovim pogruddyam z prichin konservaciyi ta restavraciyi maye buti vkraj oberezhnim U travni 2007 vid deputatki Bundestagu Evrim Baba bulo napravleno zapit z nazvoyu Kolonialne nagrabovane mistectvo a v serpni togo zh roku she odin zapit Nefertiti yide v podorozh Na pershij zapit Fundaciya prusskoyi kulturnoyi spadshini nadavala vidpovidi ta vipravlennya na pitannya yaki buli porusheni kampaniyeyu Tim ne mensh v ostanni roki Zahi Havass takozh nadsilaye bilsh chitki vimogi shodo povernennya pogruddya oskilki na jogo dumku 1912 roku Yegipet bulo vvedeno v omanu shodo cinnosti pogruddya i otzhe vono zalishilo krayinu nezakonno V Yegipti bulo stvoreno komisiyu shodo perevirki suti spravi i todishnih dokumentiv Pered vidkrittyam Novogo muzeyu v Berlini v zhovtni 2009 roku Zahi Havass poshiriv take povidomlennya Ya skoro pro ce vislovlyus ale ne pered vidkrittyam muzeyu v p yatnicyu Yaksho nashi doslidzhennya pokazhut sho Nefertiti zalishila Yegipet zakonno ya pro ce bilshe nichogo ne skazhu Yaksho zh vona bula vivezena nelegalno a ya vpevnenij u comu todi ya zvernus do Nimechchini oficijno Originalnij tekst nim Ich werde mich in Kurze dazu aussern nicht jedoch vor der Museumseroffnung am Freitag Sollten unsere Nachforschungen ergeben dass die Nofretete Agypten legal verlassen hat werde ich nichts mehr sagen Wenn sie Agypten illegal verlassen hat wovon ich uberzeugt bin werde ich sie von Deutschland offiziell zuruckfordern Zahi Havass Na chas vizitu novogo direktora Yegipetskogo muzeyu Berlina Friderike Zejfrid do Zahi Havassa v Kayiri Fundaciya prusskoyi kulturnoyi spadshini v grudni 2009 pidkreslyuvala sho pid chas vizitu mova ne bude jti pro pogruddya Nefertiti Vid derzhavi Yegipet takozh ne nadhodilo oficijnogo zapitu shodo povernennya Pitannya timchasovoyi ekspoziciyi perebuvalo na rozglyadi ta povnistyu zalezhalo vid rezultativ doslidzhen shodo konservaciyi dlya pridatnosti dlya transportuvannya pogruddya U berezni 2010 roku Zejfrid povidomila sho pislya perevirki vsih dokumentiv shodo podilu znahidki ne maye sumniviv sho podil bulo zrobleno u vidpovidnosti z pravilami yaki diyali na toj chas Odnak u listi na Fundaciyu prusskoyi kulturnoyi spadshini 24 sichnya 2011 Zahi Havass znovu vimagav povernennya pogruddya pidkreslyuyuchi sho prem yer ministr Yegiptu Ahmed Nazif ta ministr kulturi Faruk Hosni taku vimogu chitko pidtrimuyut Cya vimoga otrimana ne vid oficijnoyi osobi bula negajno vidkinuta nimeckim ministrom kulturi Berndom Nojmannom Z nagodi stolittya znahidki pogruddya prezident Fundaciyi prusskoyi kulturnoyi spadshini German Parcinger u grudni 2012 roku poyasniv sho vin yak i ranishe viklyuchaye povernennya pogruddya do Yegiptu Nefertiti ye chastinoyu kulturnoyi spadshini lyudstva Povernennya prosto tak z velikodushnosti ya vvazhayu nerozumnim Kopiyi ta pidozri v shahrajstviKopiyi pogruddya Nerozfarbovana gipsova kopiya Vistavkova zala majsterni gipsovih form Berlin Rozfarbovana kopiya pogruddya v Rozenkrejcerskomu muzeyi v San Hose Kaliforniya Rozbite ta rekonstrujovane vapnyakove pogruddya Ehnatona Yegipetskij muzej Berlina inv 21360 Vapnyakove pogruddya Ehnatona v Luvri Isnuyut chislenni dublikati pogruddya Nefertiti 1925 roku Rihard Jenner vikonuvav restavracijni roboti vuh ta zalishkiv ureyu na pogruddya i rozpochav ci roboti z vigotovlennya pershoyi kopiyi v najstarishomu ob yekti derzhavnih muzeyiv Berlina de z 1819 roku stvoryuyut tochni kopiyi vazhlivih eksponativ berlinskih ta yevropejskih muzeyiv Yak material vikoristovuyetsya visokoyakisnij alebastrovij gips Vigotovlennya kopij pogruddya zdijsnyuyetsya za dopomogoyu majster kopiyi a sami kopiyi vidpovidayut usim vimiram originalu Pislya togo yak Dzhejms Sajmon podaruvav prusskij derzhavi vsi znahidki z Amarni vin zaminiv u sebe pogruddya Nefertiti na jogo kopiyu yaka sogodni imovirno perebuvaye u vlasnosti nashadkiv Sajmona Zahoplenij pogruddyam kajzer Vilgelm II takozh zamoviv sobi kopiyu odnak u jogo kopiyu vstavili druge oko 1918 roku vin zabrav cyu kopiyu z soboyu u vignannya do Niderlandiv Cya kopiya j sogodni perebuvaye v mayetku Dorn de kajzer zhiv u vignanni Kajzerska kopiya demonstruvalas 2010 roku na osoblivij vistavci Istoriya ta prigodi arheologiyi v Rurskomu muzeyi v Esseni ta 2011 roku na osoblivij vistavci Sisi ta Vilgelm II kajzeri na Korfu v Derzhavnomu muzeyi antichnosti v Lejdeni Niderlandi Vvazhayetsya sho v Gitlera takozh bula odna abo navit dekilka tochnih kopij originalu voni nachebto buli vigotovleni dlya obminu z Yegiptom a Gitler planuvav zalishiti original dlya vlasnoyi privatnoyi kolekciyi Kanal ZDF vikoristav teoriyu pro isnuvannya gitlerivskoyi kopiyi pogruddya v dokumentalnomu filmi 2007 roku nachebto za nakazom yakogos majora Nefertiti bula vzyata zi shovisha pid vishkoyu v Berlinskomu zooparku i bula vmishena v yashik iz nomerom 28 odnak do shahti v Merkersi pribula pid nomerom 34 I tomu zapituvalos chi pogruddya carici v muzeyi ye spravzhnim Odnak ci pripushennya ye superechlivimi oskilki tverdzhennya majora z odnogo boku ne zbigayutsya z protokolami vidpovidno do yakih pogruddya na toj chas bulo vzhe transportovane do solyanoyi shahti v Tyuringiyi Po druge tim hto viddav nakaz pro perevezennya hudozhnih cinnostej do shaht buv sam Gitler Naprikinci 1960 h bula vigotovlena forma dlya littya na osnovi fotogrammetrichnih danih yaka odnak bula nedostatno tochna ta bula doopracovana restavratorom Joahimom Lyudke dlya vigotovlennya maksimalno tochnih kopij Napriklad kopiyi vigotovleni za dopomogoyu ciyeyi formi viprobovuvali z mirkuvan bezpeki pereyizd pogruddya z Sharlottenburgu do Starogo muzeyu na Muzejnomu ostrovi ta prezentaciyu na novomu misci 2011 roku pogruddya Nefertiti bulo vimiryano 3D skanerom sho dozvolyaye vidtvorennya z tochnistyu do sotoyi chastki milimetra Na osnovi cih vimiriv majsternya gipsovih form vigotovila osoblivu obmezhenu seriyu kopij u kilkosti 100 shtuk Pidozra v shahrajstvi Na pochatku 1980 h poshirivsya mif nachebto Lyudvig Borhardt zamoviv pogruddya carici zakopav jogo a potim 6 grudnya 1912 roku vidkopav dlya togo shob ciyeyu znahidkoyu spraviti vrazhennya na vazhlivih vidviduvachiv rozkopok sered yakih buv saksonskij Poziciya Rolfa Kraussa shodo cih chutok bula takoyu Pri vidpovidnij interpretaciyi faktiv cij gipotezi vidpovidayut nastirlive bazhannya Borhardta otrimati pogruddya pri rozpodili znahidki ta jogo nastupna sproba zavaditi pokazu pogruddya shirokij publici Komanda rozkopok na toj chas uzhe znajshla kolorovi pigmenti ta teoretichno bulo mozhlivo yih znovu vikoristati odnak lishe doslidzhennya pogruddya v 1987 1988 vpershe pokazalo sho dlya vigotovlennya pogruddya vikoristovuvalas tak zvana vapnyano gipsovo angidritna sumish Cya sumish na chas rozkopok bula nevidoma a yiyi vidtvorennya pidrobka bez himichnogo analizu nemozhliva Vin takozh vvazhaye kulturno arheologichnu ocinku na cej chas uskladnenoyu oskilki ne opublikovani dani pro vsi znahidki Amarni a opublikovana informaciya pro pogruddya Nefetriti takozh nepovna 2009 roku vin takozh vislovivsya proti togo sho Borhardt pritrimav pogruddya shob bulo legko u cej chas doruchiti kamenyaru stvoriti pidrobku U berezni 2009 roku shvejcarskij istorik kulturi Genri Shtirlin opublikuvav teoriyu sho pogruddya Nefertiti vigotovlene lishe na pochatku 20 go stolittya Za ciyeyu teoriyeyu pogruddya bulo vigotovleno na zamovlennya Lyudviga Borhardta bez namiru pidrobki a z metoyu pokazati na pogruddi namisto yake bulo znajdeno pri rozkopkah Na pidtrimku teoriyi Shtirlin kazhe sho pogruddya mistit natyaki sho ne jdetsya pro davnoyegipetskij artefakt vikom 3400 rokiv a fakt sho z poglyadu yegiptologiv pogruddya navmisno ne maye livogo oka buv bi nadzvichajnoyu obrazoyu dlya davnih yegiptyan yaki virili sho statuyi ye zhivimi lyudmi b plechi pogruddya obrizani vertikalno a davni yegiptyani zavzhdi obrizali yih gorizontalno Nezalezhno vid Genri Shtirlina pismennik Erdogan Ersivan takozh zajmavsya arheologichnimi pidrobkami ta piddav sumnivu spravzhnist pogruddya Nefertiti Na jogo dumku modellyu dlya pogruddya bula zhinka Lyudviga Borhardta sho malo b poyasniti chomu vin voliv trimati pogruddya pid zamkom Kolishnij direktor Yegipetskogo muzeyu Berlina Ditrih Vildung nazvav teoriyu Shtirlina bez sumnivu nepravilnoyu ta zaznachiv sho na pogruddi ne znajdeno zhodnogo slidu suchasnih materialiv Taka idealna pidrobka za chasiv Borhardta bula nemozhlivoyu Vzhe pislya pershogo KT doslidzhennya 1992 roku Vildung zaznachiv takij vipadkovij rezultat Skladna pobudova pogruddya z kam yanogo yadra na yake nakladalisya gipsovi shari vidkidaye vsi chutki pro suchasne stvorennya pogruddya Nefertiti v oblast fantazij Andre Vize kurator takozh pidkresliv v odnomu z interv yu sho zvinuvachennya v pidrobci ye prosto nonsensom a pripushennya pro ce neobgruntovani ta ne zaslugovuyut na doviru Pogruddya neodnorazovo doslidzhuvali j rezultati vsih analiziv rentgenivskih doslidzhen ta obstavini znahidki vkazuyut na jogo spravzhnist Kolorovi pigmenti bez sumnivu vigotovleni v davninu a ot gips ta kamin ye tak zvanimi starimi materialami vik yakih viznachiti nemozhlivo Odnak virishalnim na dumku Vize ye te sho pislya pogruddya Nefertiti bulo znajdeno majzhe identichne pogruddya Ehnatona Dlya togo shob pidrobiti pogruddya Nefertiti pogruddya Ehnatona vzhe malo buti vidomim Shozhe pogruddya Ehnatona mozhna pobachiti v Luvri Zahi Havass takozh zaperechuye teoriyu Shtirlina zaznachayuchi sho vin ne istorik i jogo pripushennya pro pidrobku pogruddya ye chistoyu fantaziyeyu Shodo vertikalno obrizanih plechej Havass nagaduye sho pid chas svogo pravlinnya Ehnaton zaprovadiv novi mistecki formi Pogruddya bulo vigotovleno iz dvoma ochima odnak live oko bulo piznishe zrujnovano Shodo argumentiv Shtirlina nachebto Borhardt znav pro pidrobku Havass zaznachaye sho dlya cogo zvit pro znahidku naprochud detalizovanij Shtefan Sajmon fahivec iz materialiv doslidnickoyi laboratoriyi Ratgen Derzhavnih muzeyiv Berlina takozh nezgodnij iz mozhlivistyu pidrobki Vin yak i Rolf Krauss ranishe zaznachiv sho dlya pogruddya vikoristano tak zvanu Amarnsku gipsovo angidritnu sumish iz chastkami vapnyaku yaka 1912 roku she bula ne vidoma A pidrobka bez znannya skladu sumishi ye nemozhlivoyu Kulturne znachennyaZ chasu pershoyi vistavki 1924 roku pogruddya Nefertiti posidaye viznachne misce v muzejnij kulturi Berlina j prityaguye chislennih vidviduvachiv Znachnij vpliv na rizke zrostannya interesu do pogruddya ta Starodavnogo Yegiptu v ti chasi sprichinila ne lishe sila vrazhennya vid samogo pogruddya a j vidkrittya Govardom Karterom 1922 roku nezajmanogo do togo pohovannya KV62 Tutanhamona sho v nastupni roki sprichinilo svitovu yegiptomaniyu Sered inshih znajdenih na cej chas predmetiv mistectva Starodavnogo Yegiptu pogruddya Nefertiti mozhna porivnyati hiba sho z zolotoyu maskoyu Tutanhamona Pogruddyu bulo prisvyacheno taku kilkist pershih storinok u gazetah ta zhurnalah yak najvidomishim selebritiz ta divchatam z obkladinki Dlya zhinok na pochatku 1920 h zobrazhennya bulo ikonoyu stilyu i voni kopiyuvali makiyazh carici Presa chasto nazivala Nefertiti najvidomishoyu abo najprekrasnishoyu meshkankoyu Berlina Motiv NefertitiPogruddya carici v usomu sviti ye populyarnim motivom dlya prikras kalendariv bloknotiv listivok ta vidtvoren replik iz hudozhnogo littya v kichevij chi hudozhnij obrobci abo v originalnomu formati Na drukovanih abo rozmalovanih papirusah pogruddya Nefertiti chasto pokazuyut iz dvoma ochima U period mizh lipnem 1988 roku ta sichnem 1989 v Nimechchini vipuskalis poshtovi marki vartistyu 70 ta 20 pfenigiv iz zobrazhennyami pogruddya 2 sichnya 2013 Deutsche Post znovu vipustila vartistyu 0 58 z zobrazhennyam pogruddya Nefertiti Pogruddya Nefertiti vikoristovuyut yak reklamnij nosij Napriklad u viborchij kampaniyi do predstavnickih organiv Berlina 1999 roku Soyuz 90 Zeleni vikoristali pogruddya yak motiv plakatu z gaslom silni zhinki dlya Berlina 2003 roku pogruddya na korotkij chas vstanovili na bronzovij tors ogolenoyi zhinki ta zafilmuvali v akciyi ugorskih mitciv Andrasa Galika ta Balinta Havasa dlya Venecijskoyi biyenale V akciyi yaku na biyenale mozhna bulo pobachiti 15 chervnya 2003 roku mitci namagalisya poyednati ideal krasi 3000 richnogo viku z tilom suchasnoyi zhinki Shodo cogo pokazu bulo bagato protestiv ta oburennya z boku Yegiptu z odnogo boku shodo povodzhennya z cinnim vapnyakovim pogruddyam z inshogo shodo jogo vstanovlennya na ogolene tilo Div takozhVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Pogruddya Nefertiti Davnoyegipetska skulptura Amarnskij arhivZauvazhennyaDatuvannya za Rolfom Krausom v knizi Tomasa Shnajdera Lexikon der Pharaonen st 318 Rokami pershoyi vistavki pogruddya nazivayut i 1923 i 1924 roki Pracya Lyudviga Borhardta Portreti carici Nefertiti z chislennimi foto pogruddya vijshla drukom 1924 roku odnak datovana 1923 rokom povnij pereklad Volodarka dvoh carstv Nefertiti haj zhive vona vichno Nbt t3wj Nfr nfrw Jtn Nfr t jy tj tj ˁnḫ ḏd nḥḥ porivnyajte Carter No 256 4 0 diadema The Griffith Institute Tutankhamun Anatomy of an Excavation shodo cogo v arheologiyi isnuyut rizni pripushennya German Shlogl vvazhaye sho Nefertiti pomerla na 13 j rik pravlinnya v Das Alte Agypten S 238 a Mark Gabold vvazhaye sho vona she zhila na 17 j rik pravlinnya Ehnatona i pomerla nezadovgo do jogo smerti v Das Geheimnis des goldenen Sarges S 20 Himichnij analiz bulo zrobleno 1986 roku PrimitkiJurgen Settgast Ausstellungskatalog Nofretete Echnaton Nr 81 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 22 Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete S 7 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 23 Agyptisches Museum Berlin Die Buste der Konigin Nofretete S 71 Ludwig Borchardt U Herbert Ricke Die Wohnhauser in Te11 el Amarna Hrsg Deutsche Orient Gesellschaft in Zusammenarbeit mit dem Deutschen Archaologischen Institut Abt Kairo Mann Berlin 1980 ISBN 3 7861 1147 2 S 97 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 24 Ludwig Borchardt U Herbert Ricke Die Wohnhauser in Te11 el Amarna S 98 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 25 Nofretete geht auf Reisen Nefertiti v Berlini Hronologiya 11 veresnya 2015 u Wayback Machine nim Der Spiegel Eine Konigin bleibt Der beruhmteste Kopf aus Stein 21 lyutogo 2013 u Wayback Machine 04 01 1947 r DeutschlandRadio Hieroglyphen um Nofretete 11 veresnya 2007 u Wayback Machine 01 03 2005 r Bundesregierung de Glanzvoller Ruinencharme fur die Nofretete Arhivovano 2013 02 10 u Archive is 16 10 2009 r Hermann A Schlogl Das Alte Agypten Geschichte und Kultur von der Fruhzeit bis zu Kleopatra C H Beck Munchen 2006 ISBN 3 406 54988 8 S 225 Berliner Morgenpost Ratselraten um Konigin Nofretete 2015 05 01 u Wayback Machine 07 05 2009 r Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete S 4 Spiegel online Streit um die schweigsame Schonheit 15 05 2009 r Pupille im Speicher In Der Spiegel Nr 20 1997 S 211 online Ludwig Borchardt Tagebucheintrag zur Auffindung der Nofretete Buste Agyptisches Museum Berlin Inventar Nr 21357 Berlin Agyptisches Museum der Staatlichen Museen Berlin Preussischer Kulturbesitz Nofretete Echnaton Zabern Mainz 1976 Nr 80 Ausstellungskatalog Agyptisches Museum Berlin 1967 Nr 767 Buste der Konigin Nofretete S 71 Joyce Tyldesley Mythos Agypten Die Geschichte einer Wiederentdeckung S 254 Rudolph Anthes Nofretete The Head of Queen Nofretete S 6 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 13 Joyce Tyldesley Mythos Agypten Die Geschichte einer Wiederentdeckung S 253 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 11 Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete S 15 Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete S 13 Dorothea Arnold The Royal Women of Amarna Images of Beauty from Ancient Egypt S 69 Joyce Tyldesley Agyptens Sonnenkonigin Biographie der Nofretete S 292 Dorothea Arnold The Royal Women of Amarna Images of Beauty from Ancient Egypt S 67 Nicholas Reeves Faszination Agypten S 134 Digital Journal Egypt s Rubbishes Claims that Nefertiti Bust is Fake 12 05 2009 angl Joyce Tyldesley Agyptens Sonnenkonigin Biographie der Nofretete S 291 F A Z Online Nofretete Ausstellung in Berlin Auge in Auge mit der Pharaonin 07 12 2012 Philipp Vandenberg Nofretete S 47 National Geographic Krasunya z Nilu 23 kvitnya 2015 u Wayback Machine 2001 nim Dietrich Wildung Einblicke Zerstorungsfreie Untersuchungen an altagyptischen Objekten S 134 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 14 Dietrich Wildung Einblicke Zerstorungsfreie Untersuchungen an altagyptischen Objekten S 148 Siemens Siemens rozgaduye zagadku vnutrishnogo Nefertiti nim Der Tagesspiegel Nefertiti Yiyi druge oblichchya 25 07 2007 nim ZfP Zeitung 116 Druge oblichchya Nefertiti nedostupne posilannya zhovten 2009 nim BZ online Chi Nefertiti maye taki druge oblichchya 2014 04 07 u Wayback Machine 13 10 2009 nim Derzhavni muzeyi Berlina Yegipetskij muzej Byust Nefertiti 29 zhovtnya 2014 u Wayback Machine ZDF terra x Die Odyssee der Nofretete Original und Falschung 12 zhovtnya 2013 u Wayback Machine 27 Juli 2007 Welt Online Druge prihovane oblichchya Nefertiti 31 03 2009 nim Der Tagesspiegel Bilshe niyakih foto Nefertiti 17 02 2010 nim Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete S 8 Dorothea Arnold The Royal Women of Amarna Images of Beauty from Ancient Egypt New York 1996 S 65 83 Dorothea Arnold The Royal Women of Amarna Images of Beauty from Ancient Egypt S 68 Michael E Habicht Nofretete und Echnaton Das Geheimnis der Amarna Mumien Koehler amp Amelang Leipzig 2011 ISBN 978 3 7338 0381 0 Abb XI a und XI b Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 26 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 83 Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 85 ZDF terra x Odiseya Nefertiti Skandali dovkola Nefertiti 30 zhovtnya 2014 u Wayback Machine 29 07 2007 nim museo on de Kleine Anfrage von Evrim Baba Koloniale Raubkunst Drucksache 16 10754 vom 9 Mai 2007 PDF 280 kB Carola Wedel Nofretete und das Geheimnis von Amarna S 85 87 Eine Konigin bleibt Der beruhmteste Kopf aus Stein In Der Spiegel Nr 1 1947 online Spiegel online Nefertiti zastara dlya poyizdok 13 04 2007 nim taz de Bundestag zalishiv Nefertiti v Berlini 27 04 2007 nim evrimbaba de Kleine Anfrage von Evrim Baba Nofretete geht auf Reisen Drucksache 16 11128 vom 16 August 2007 4 bereznya 2016 u Wayback Machine PDF 95 kB Der Tagesspiegel Wir sind keine Jager des verlorenen Schatzes 13 10 2009 r Pressemitteilung Stiftung Preussischer Kulturbesitz Keine Verhandlungen zu Nofretete nedostupne posilannya z kvitnya 2019 PDF 27 kB 18 Dezember 2009 Agypten fordert Nofretete Buste zuruck Tauziehen um die schone Konigin 24 Januar 2011 nedostupne posilannya istoriya Erlauterung B Z online Hermann Parzinger Nofretete bleibt eine Berlinerin 3 Dezember 2012 Arhiv originalu za 6 chervnya 2012 Procitovano 18 veresnya 2014 Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin S 94 119 RP Online Nofretete fur Kaiser Wilhelm 11 Februar 2010 Berliner Umschau Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin S 119 Archaeology Headlines Prihovane oblichchya Nefertiti dovodit sho vidomij berlinskij pogruddya ne pidrobka Gitlera 3 April 2009 angl Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin S 120 Welt online Nofretetes Kopien proben den Umzug 01 03 2005 r Zeit de dpa Nofretete Replik auf hundertstel Millimeter genau 11 bereznya 2016 u Wayback Machine 17 08 2011 r Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin S 92 Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin S 93 spiegel de Nr 22 2009 Krimi um die Konigin 2 bereznya 2014 u Wayback Machine Henri Stierlin Le Buste de Nefertiti une imposture de l egyptologie Infolio Gollin 2009 Erdogan Ercivan Missing Link der Archaologie Verheimlichte Funde gefalschte Museumsexponate und als Betruger entlarvte Archaologen Kopp 2009 The Guardian UK Ce Nefertiti chi stolitnya pidrobka 07 05 2009 angl Welt online Doslidnik vvazhaye berlinsku Nefertiti pidrobkoyu 05 05 2009 nim Thurgauer Zeitung Interview mit Andre Wiese Der Falschungsvorwurf ist schlichter Unfug 07 05 2009 Regine Schulz Matthias Seidel Agypten Die Welt der Pharaonen S 203 National Geographic Deutschland Krasunya z Nilu 23 kvitnya 2015 u Wayback Machine 2001 nim Arhiv originalu za 12 veresnya 2010 Procitovano 18 veresnya 2014 Deutsche Post Philatelie Postfrisch Das Philatelie Journal Januar Februar 2013 Berliner Zeitung Nefertiti v parmament 19 sichnya 2005 u Wayback Machine 21 08 1999 nim welt de Nefertiti na vlasnih nogah 21 05 2003 nim Der Tagesspiegel Mistecka akciya z ogolenoyu Nefertiti rozizlila yegiptyan 10 06 2003 nim DzherelaRudolf Anthes The Head of Queen Nofretete Ehemals Staatliche Museen Berlin Nofret Ete 3rd edition Mann Berlin 1961 angl Agyptisches Museum Berlin Hartmann Berlin 1967 S 71 Nr 767 Jurgen Settgast Buste der Nofretete In Nofretete Echnaton von Zabern Mainz 1976 Nr 81 Rolf Krauss 1913 1988 75 Jahre Buste der NofretEte Nefret iti in Berlin In Jahrbuch Preussischer Kulturbesitz Bd 24 1987 ISSN 0342 0124 S 87 124 und Bd 28 1991 S 123 157 Teil 1 auch als Sonderdruck Verein zur Forderung des Agyptischen Museums in Berlin Charlottenburg Berlin 1988 Dietrich Wildung Einblicke Zerstorungsfreie Untersuchungen an altagyptischen Objekten In Jahrbuch Preussischer Kulturbesitz Bd 29 1992 S 148 151 Arnold Dorothea 1996 The royal women of Amarna images of beauty from ancient Egypt New York Metropolitan Museum of Art s 65 70 ISBN 0 87099 816 1 Tyldesley Joyce 1999 Agyptens Sonnenkonigin Biographie der Nofretete Munchen s 288 293 ISBN 3 8090 3017 1 Oliver Simons Der Raub der Nofretete In Ulrich van der Heyden Joachim Zeller Hrsg Macht und Anteil an der Weltherrschaft Berlin und der deutsche Kolonialismus Unrast Munster 2005 ISBN 3 89771 024 2 S 191 196 Wedel Carola 2005 Nofretete und das Geheimnis von Amarna von Zabern Mainz s 11 26 83 88 ISBN 3 8053 3544 X Joyce Tyldesley Mythos Agypten Die Geschichte einer Wiederentdeckung Reclam Stuttgart 2006 ISBN 3 15 010598 6 S 253 256 Dietrich Wildung Die Buste der Nofretete Agyptisches Museum und Papyrussammlung Berlin Vernissage Meisterwerke ISSN 1867 6391 Vernissage Verlag Heidelberg 2009 Friederike Seyfried Die Buste der Nofretete Dokumentation des Fundes und der Fundteilung 1912 1913 In Jahrbuch Preussischer Kulturbesitz Bd 46 2010 ISSN 0342 0124 S 133 202 Gitta Warnemunde Die Buste der Nofretete Aus der Wuste auf die Insel eine Reise mit Hindernissen In Kemet Heft 3 2010 ISSN 0943 5972 S 34 39 PDF 0 6 MB Benedicte Savoy Hrsg Nofretete Eine deutsch franzosische Affare 1912 1931 Bohlau Wien Koln Weimar 2011 ISBN 978 3 412 20811 0 Friederike Seyfried Im Licht von Amarna 100 Jahre Fund der Nofretete Imhof Petersberg 2012 ISBN 978 3 86568 842 2 PosilannyaAgyptisches Museum und Papyrussammlung Berlin Prasentation des Vereines zur Forderung des Agyptischen Museums e V Raum 2 10 Buste der Nofretete Ausstellung Im Licht von Amarna 100 Jahre Fund der Nofretete 07 12 2012 13 04 2013 nim Agyptisches Museum Berlin Why is Nefertiti so famous Who actually was Nefertiti angl nim ZfP Zeitung 116 Oktober 2009 Das zweite Gesicht der Nofretete nim nim Spiegel online Kultur Streit um Berliner Nofretete Interview mit Zahi Hawass 18 10 2009 nim Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi