Поліхромія (від грец. πολύς — численний і грец. χρωμά — колір, фарба) — у широкому сенсі принцип багатобарв'я при розмальовуванні або використання багатоколірного матеріалу в архітектурі, скульптурі, декоративно-ужитковому мистецтві. Поліхромія широко застосовується також у типографії — друкування кількома фарбами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDFObGJYQmxjbDlRWVhKMGFHVnViMjVmTVM1cWNHY3ZNakF3Y0hndFUyVnRjR1Z5WDFCaGNuUm9aVzV2Ymw4eExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Історія
У давньогрецькій архітектурі поліхромія використовувалась постійно, прикрашаючи тригліфи, метопи, площини фронтону та карнизів. На статуях розфарбовувалися одяг, губи, волосся, зіниці очей. У стародавніх греків поліхромія не ставила собі винятковою задачею відтворювати дійсні кольори предметів, але мала на меті надавати їм лише деяку схожість з природою і рельєфніше показувати їх окремі форми. При цьому вибір і поєднання кольорів ставився в залежність від вимог більш тонкої властивості, ніж просте наслідування натурі.
Не менше значення мала поліхромія і в середньовічній пластиці, причому прагнення наслідувати природу виявлялося набагато сильніше, ніж у греків. Донині збереглося чимало строкато розписаних і роззолочених вівтарних прикрас німецької та італійської роботи, а також окремих фігур з дерева, каменю, гіпсу і обпаленої глини. Розфарбовування статуй не припинилася і в епоху Відродження; особливо процвітала вона у Флоренції (портретні бюсти з теракоти і вівтарні статуї і рельєфи роботи і його послідовників) і в Іспанії. Навіть під час панування стилю рококо поліхромія не була покинута остаточно; від цієї пори дійшли до нас дерев'яні статуї, прикрашені матовими фарбами і покриті в деяких частинах позолотою.
Вельми видну роль грала поліхромія і в середньовічній архітектурі. У готичних спорудах пучки капітелей забарвлювалися в червоний колір, їх листяна орнаментація золотилась, а на і ребрах стрілчастих склепінь чергувалося золото з синявою. Обрамлення вівтарів, карнизи і фризи балюстрад, кафедр, дарохранильниць покривалися позолотою, тоді як інші їх частини розфарбовувалися.
З настанням епохи Відродження поліхромія майже зовсім зникає з архітектури і з'являється знову лише в першій половині 19 століття в архітектурному стилі неогрек з ініціативи талановитих архітекторів Лео фон Кленце, Ежена Еммануеля Віолле-ле-Дюка, Гаузе (Афінська академія), Готфрида Земпера і Гнаута.
Див. також
Джерела і посилання
- Словник іншомовних слів. К.: Головна редакція УРЕ АН УРСР, 1975, с. 537
- Большой энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона [ 29 серпня 2011 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Polihromiya vid grec polys chislennij i grec xrwma kolir farba u shirokomu sensi princip bagatobarv ya pri rozmalovuvanni abo vikoristannya bagatokolirnogo materialu v arhitekturi skulpturi dekorativno uzhitkovomu mistectvi Polihromiya shiroko zastosovuyetsya takozh u tipografiyi drukuvannya kilkoma farbami Detal rekonstrukciyi antichnoyi polihromiyi Parfenona vikonana Gotfridom Zemperom Polihromni kori Afini ta Artemidi rekonstrukciyaIstoriyaU davnogreckij arhitekturi polihromiya vikoristovuvalas postijno prikrashayuchi triglifi metopi ploshini frontonu ta karniziv Na statuyah rozfarbovuvalisya odyag gubi volossya zinici ochej U starodavnih grekiv polihromiya ne stavila sobi vinyatkovoyu zadacheyu vidtvoryuvati dijsni kolori predmetiv ale mala na meti nadavati yim lishe deyaku shozhist z prirodoyu i relyefnishe pokazuvati yih okremi formi Pri comu vibir i poyednannya koloriv stavivsya v zalezhnist vid vimog bilsh tonkoyi vlastivosti nizh proste nasliduvannya naturi Ne menshe znachennya mala polihromiya i v serednovichnij plastici prichomu pragnennya nasliduvati prirodu viyavlyalosya nabagato silnishe nizh u grekiv Donini zbereglosya chimalo strokato rozpisanih i rozzolochenih vivtarnih prikras nimeckoyi ta italijskoyi roboti a takozh okremih figur z dereva kamenyu gipsu i obpalenoyi glini Rozfarbovuvannya statuj ne pripinilasya i v epohu Vidrodzhennya osoblivo procvitala vona u Florenciyi portretni byusti z terakoti i vivtarni statuyi i relyefi roboti i jogo poslidovnikiv i v Ispaniyi Navit pid chas panuvannya stilyu rokoko polihromiya ne bula pokinuta ostatochno vid ciyeyi pori dijshli do nas derev yani statuyi prikrasheni matovimi farbami i pokriti v deyakih chastinah pozolotoyu Velmi vidnu rol grala polihromiya i v serednovichnij arhitekturi U gotichnih sporudah puchki kapitelej zabarvlyuvalisya v chervonij kolir yih listyana ornamentaciya zolotilas a na i rebrah strilchastih sklepin cherguvalosya zoloto z sinyavoyu Obramlennya vivtariv karnizi i frizi balyustrad kafedr darohranilnic pokrivalisya pozolotoyu todi yak inshi yih chastini rozfarbovuvalisya Z nastannyam epohi Vidrodzhennya polihromiya majzhe zovsim znikaye z arhitekturi i z yavlyayetsya znovu lishe v pershij polovini 19 stolittya v arhitekturnomu stili neogrek z iniciativi talanovitih arhitektoriv Leo fon Klence Ezhena Emmanuelya Violle le Dyuka Gauze Afinska akademiya Gotfrida Zempera i Gnauta Div takozhMonohromiya Cerkva svyatogo Onufriya Posada Riboticka Dzherela i posilannyaSlovnik inshomovnih sliv K Golovna redakciya URE AN URSR 1975 s 537 Bolshoj enciklopedicheskij slovar Brokgauza i Efrona 29 serpnya 2011 u Wayback Machine