Оберта́ння Землі́ — це обертання планети Земля навколо власної осі. Земля обертається із заходу на схід. Якщо дивитися з північного полюса, Земля обертається проти годинникової стрілки. Північний полюс і південний полюс — це дві точки, в яких вісь обертання Землі перетинається з її поверхнею.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF4TDBWaGNuUm9YMUp2ZEdGMGFXOXVYeVV5T0U1bGNHRnNKVEpEWDBocGJXRnNZWGxoY3lVeU9TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RSV0Z5ZEdoZlVtOTBZWFJwYjI1ZkpUSTRUbVZ3WVd3bE1rTmZTR2x0WVd4aGVXRnpKVEk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Період обертання Землі відносно Сонця становить 24 години, а відносно далеких зір — 23 години 56 хвилин і 4 секунди. Обертання Землі з часом трохи сповільнюється, і довжина дня збільшується. Це пов'язано з приливним впливом Місяця на обертання Землі. Атомні годинники показують, що сучасний день приблизно на 1,7 мілісекунди довший, ніж століття тому. Через це Всесвітній координований час доводиться все частіше коригувати шляхом додавання високосних секунд. Аналіз історичних астрономічних записів теж підтверджує уповільнення обертання Землі: з VIII століття до нашої ери тривалість дня збільшувалася в середньому на 2,3 мілісекунди на століття.
Обертання Землі навколо осі зумовлює зміну дня та ночі, а відповідно — і кількості сонячної енергії, яка потрапляє на поверхню Землі протягом доби, що спричиняє добові зміни температури. Зміна надходження сонячного світла є також одним з основних чинників формування біоритмів живих істот.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpqTDFKdmRHRjBhVzVuWDJWaGNuUm9YeVV5T0d4aGNtZGxKVEk1TG1kcFppOHlNREJ3ZUMxU2IzUmhkR2x1WjE5bFlYSjBhRjhsTWpoc1lYSm5aU1V5T1M1bmFXWT0uZ2lm.gif)
Історія
Серед давніх греків кілька представників піфагорійської школи вірили в обертання Землі, а не в видиме добове обертання небес. Можливо, першим був Філолай (470—385 рр. до н. е.), хоча його система й була складною, включаючи антиземлю, яка щодня оберталася навколо центрального вогню.
Сучаснішу модель обертання Землі описували Гікет, Гераклід і Екфант у IV ст. до н. е. Вони визнавали обертання Землі навколо своєї осі, але не рух Землі навколо Сонця. У III ст. до н. е. Аристарх Самоський висунув ідею геліоцентризму.
Однак Аристотель у IV ст. до н. е. критикував ідеї Філолая як такі, що базуються на теорії, а не на спостереженнях. Він висунув ідею сфери нерухомих зір, яка обертається навколо Землі. Ця ідея була прийнята більшістю пізніших античних науковців, зокрема Клавдієм Птолемеєм (II ст. н. е.), який вважав, що Земля буде спустошена штормами, якщо вона обертатиметься.
Обертання Землі визнавали індійський астроном Аріабхата (499 рік н. е.) та деякі ісламські астрономи X—XV cтоліть. Їхні аргументи та нагадуваи ті, які пізніше використовував Коперник.
Найвпливовіший філософ середньовічної Європи Фома Аквінський прийняв ідею Аристотеля про нерухомість Землі. Ту ж точку зору прийняли Жан Бурідан і Ніколя Орезм у XIV ст. Лише коли Миколай Коперник у 1543 році опублікував свою геліоцентричну модель, в Європі почало формуватися сучасне розуміння обертання Землі. Коперник визнавав внесок піфагорійців і вказував на відносність руху. Для Коперника обертання Землі було першим кроком у встановленні простішої моделі Сонячної системи, в якій планети обертаються навколо центрального Сонця.
У 1600 році Вільям Гілберт рішуче підтримав обертання Землі у своєму трактаті про земний магнетизм і тим вплинув на багатьох своїх сучасників . Через століття після Коперника Річчолі заперечував обертання Землі через відсутність спостережуваних відхилень падаючих тіл на схід, — такі відхилення пізніше були названі ефектом Коріоліса. Проте роботи Кеплера, Галілея та Ньютона остаточно підтвердили обертання Землі.
Експериментальні доведення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5oTDFOMmFtRjBiMmR2Y25OckpUSkRYMHhoZG5KaFh6TXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVk4yYW1GMGIyZHZjbk5ySlRKRFgweGhkbkpoWHpNdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk0TDB4cFluSmhjbmxmYTNCcFgwWnZkV05oZFd4MFgzQmxibVIxYkhWdExtcHdaeTh5TWpCd2VDMU1hV0p5WVhKNVgydHdhVjlHYjNWallYVnNkRjl3Wlc1a2RXeDFiUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Обертання Землі означає, що Земля сплюснута під дією відцентрової сили. У своїх «Математичних началах натуральної філософії» Ньютон передбачив, що це сплощення має становити 1/230, і вказав на вимірювання коливань маятника, зроблені [en] у 1673 році як на підтвердження зміни сили тяжіння, але ранні вимірювання довжин меридіанів Пікаром і Кассіні в кінці XVII століття вказували на витягнутість Землі до полюсів замість очікуваної сплюснутості. Проте вимірювання Мопертюї та [en] в 1730-х роках встановили сплюснутість Землі, таким чином підтвердивши теорію Ньютона.
Через силу Коріоліса тіла, що падають, трохи відхиляються на схід від вертикальної прямовисної лінії, а снаряди відхиляються праворуч у Північній півкулі (і ліворуч у Південній) від напрямку вистрілу. Гук, дотримуючись пропозиції Ньютона 1679 року, безуспішно намагався перевірити передбачуване відхилення на схід тіла, що падало з висоти 8,2 метри. Надійні результати були отримані пізніше, наприкінці XVII та на початку XIX століть, [en] в Болоньї, [en] у Гамбурзі та Фердинандом Райхом у Фрайберзі, які використовували вищі вежі та дуже обережно відпускали тіла. Наприклад, куля, відпущена Райхом з висоти 158,5 м, відхилилась на 27,4 мм від вертикалі, що в межах похибок узгоджувалось з теоретичним передбаченням 28,1 мм.
Сила Коріоліса також проявляється на метеорологічних масштабах, де вона відповідає за протилежні напрямки обертання циклонів в Північній півкулі проти годинникової стрілки, а антициклонів — за годинниковою стрілкою відповідно (у південній півкуля — навпаки).
У північній півкулі сила Коріоліса спрямована праворуч від напрямку руху, тому вона змушує річки підмивати праві береги сильніше, ніж ліві, і з часом вони стають крутішими. У південній півкулі все відбувається навпаки. Це явище носить назву закона Бера.
Найвідомішим доведенням обертання Землі став маятник Фуко, вперше створений фізиком Леоном Фуко в 1851 році, який складався з наповненої свинцем латунної сфери, підвішеної на висоті 67 м від вершини Пантеону в Парижі. Через обертання Землі площина коливань маятника обертається зі швидкістю, яка залежить від широти. Зараз маятники Фуко встановлені в багатьох наукових [en].
Період обертання
Середня сонячна доба
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJsTDFOMFlYSnllVjlUY0dsdUxYVndMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFUZEdGeWNubGZVM0JwYmkxMWNDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Середній період обертання Землі відносно Сонця протягом року — це середня сонячна доба, яка містить 86 400 середніх сонячних секунд. Наразі кожна з цих секунд трохи довша за секунду системи SI, тому що середня сонячна доба на Землі зараз трохи довша, ніж у XIX столітті через припливне гальмування обертання Землі. Середня тривалість середньої сонячної доби з моменту введення високосних секунд в 1972 році була приблизно на 0-2 мс більшою, ніж 86 400 секунд SI. Випадкові флуктуації внаслідок взаємодії між ядром і мантією мають амплітуду близько 5 мс. Середня сонячна секунда між 1750 і 1892 роками була обрана в 1895 році Саймоном Ньюкомом як незалежна одиниця часу в його Таблицях Сонця. Ці таблиці використовувалися для обчислення світових ефемерид між 1900 і 1983 роками, тому ця секунда стала відомою як ефемеридна секунда. У 1967 році секунду SI прирівняли до ефемеридної секунди.
Справжня сонячна доба
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTDFwbGFYUm5iR1ZwWTJoMWJtY3VjRzVuTHpJeU1IQjRMVnBsYVhSbmJHVnBZMmgxYm1jdWNHNW4ucG5n.png)
Тривалість обертання Землі відносно Сонця від сонячного полудня до наступного сонячного полудня — це справжня або видима сонячна доба. Вона залежить не тільки від обертання Землі, а ще й від руху Сонця небом. Через ексцентриситет земної орбіти та нахил земної осі рух Сонця небом нерівномірний — приблизно пів року він довший за середню сонячну добу, а пів року коротший. Справжній сонячний день приблизно на 10 секунд довший поблизу перигелію, коли Сонце швидше рухається вздовж екліптики, і приблизно на 10 секунд коротший поблизу афелію. Також він приблизно на 20 секунд довший біля сонцестояння, де екліптика паралельна небесному екватору, і проєкція видимого руху Сонця на небесний екватор рухається швидше. І навпаки, поблизу рівнодення екліптика утворює максимальни кут з небесним екватором, проєкція Сонця рухається екватором повільніше, і сонячна доба приблизно на 20 секунд коротша, ніж в середньому. Впливи перигелію та сонцестояння разом подовжують справжню сонячну добу близько 22 грудня на 30 секунд, але вплив сонцестояння частково скасовується впливом афелію близько 19 червня, коли доба лише 13 секунд довший. Вплив рівнодення скорочує її біля 26 березня та 16 вересня на 18 та 21 секунду відповідно.
З цієї щоденної різниці довжини скредньої і справжньої сонячної доби в десятки секунд накопичується різниця між істинним і середнім сонячним часом, яка описується рівнянням часу.
Зоряна і сидерична доба
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTDFOcFpHVnlaV0ZzWDJSaGVWOGxNamh3Y205bmNtRmtaU1V5T1M1emRtY3ZNakl3Y0hndFUybGtaWEpsWVd4ZlpHRjVYeVV5T0hCeWIyZHlZV1JsSlRJNUxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Період обертання Землі відносно Міжнародної небесної системи координат, який Міжнародна служба обертання Землі та систем відліку називає зоряним днем, становить 86 164.098 903 691 секунд середнього сонячного часу (UT1) (23h 56m4.098903691s, 0.99726966323716 середніх сонячних днів). Зоряна доба коротша за середню сонячну добу приблизно на 3 хвилини 56 секунд. Це результат того, що Земля обертається на 1 додатковий оберт відносно небесної системи відліку протягом одного оберту навколо Сонця (тобто 366,24 обертів/рік). Середня сонячна доба в секундах СІ доступна в IERS за періоди 1623–2005 і 1962–2005.
Період обертання Землі відносно прецедентного середнього весняного рівнодення, що називається сидеричним днем, становить 86164.09053083288 середнього сонячного часу (UT1) (23h 56m4.09053083288s, 0.99726956632908). Таким чином, сидерична доба коротша за зоряну приблизно на 8,4 мс.
Останнім часом (1999—2010) середньорічна тривалість середньої сонячної доби перевищувала 86 400 секунд системи SI на 0,25-1 мс, і це перевищення необхідно додати до зоряної і сидеричної діб, наведених вище у середньому сонячному часі, щоб отримати їхні довжини в секундах SI.
Кутова швидкість
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJpTDBWaGNuUm9YM0p2ZEdGMGFXOXVYM1JoYm1kbGJuUnBZV3hmYzNCbFpXUXVjM1puTHpJeU1IQjRMVVZoY25Sb1gzSnZkR0YwYVc5dVgzUmhibWRsYm5ScFlXeGZjM0JsWldRdWMzWm5MbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Кутова швидкість обертання Землі в інерційній системі координат становить (7.2921150 ± 0.0000001) 10−5 рад/с. Множення на (180°/π радіан) × (86 400 секунд/день) дає 360.9856, що вказує на те, що Земля обертається більше ніж на 360 градусів відносно нерухомих зір за один сонячний день. Рух Землі по її майже круговій орбіті під час обертання навколо своєї осі вимагає, щоб Земля повернулася трохи більше одного разу відносно нерухомих зір, перш ніж Сонце зможе знову пройти над головою. Помноживши значення в рад/с на екваторіальний радіус Землі 6378137 м (еліпсоїд WGS84), отримаємо екваторіальну швидкість 465 м/с, або 1674,4 км/год. Деякі джерела стверджують, що екваторіальна швидкість Землі трохи менша і становить 1669,8 км/год, що дорівнює довжині екваторіального кола Землі, поділеному на 24 години. Однак використання сонячної доби є неправильним, — замість неї треба брати зоряний день, а відношення цих правильного і неправильного значень кутової швидкості саме дорівнює кількості зоряних днів в одній середній сонячній добі, 1.002 737 909 350 795.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZpTDBOdmJYQmhjbWx6YjI1ZmIyWmZSV0Z5ZEdoZlptRnlkR2hsYzNSZmNHOXBiblJ6TG5OMlp5OHlNakJ3ZUMxRGIyMXdZWEpwYzI5dVgyOW1YMFZoY25Sb1gyWmhjblJvWlhOMFgzQnZhVzUwY3k1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
Тангенціальну швидкість обертання Землі в точці на Землі можна приблизно визначити, помноживши швидкість на екваторі на косинус широти. Наприклад, Космічний центр Кеннеді розташований на широті 28,59° пн.ш., що дає швидкість: cos(28,59°) × 1674,4 км/год = 1470,2 км/год. Для космодромів часто обирають місця на низьких широтах, щоб космічні апарати могли максимально ефективно використати швидкість обертання Землі.
Вершина вулкана Каямбе — це точка поверхні Землі, найдальша від її осі. Тому вона є місцем на Землі з найбільшою швидкістю обертання.
За останніми дослідженнями вчених з Каліфорнійського університету, результати якого опубліковані в Nature, на кутову швидкість Землі впливає танення льодовиків. Хоча ця зміна непомітна у повсякденному житті, вона створює виклики для систем, що залежать від точного вимірювання часу.
Нерівномірність обертання
Приливна взаємодія
За мільйони років обертання Землі значно сповільнилося через припливне прискорення через гравітаційну взаємодію з Місяцем. Таким чином, момент імпульсу повільно передається Місяцю зі швидкістю, пропорційною , де
— радіус орбіти Місяця. Цей процес поступово збільшив тривалість дня до поточного значення. На Місяць діяли ще сильніші припливи з боку Землі, які врешті-решт призвело до його синхронного обертання із Землею.
Це поступове уповільнення обертання емпірично задокументовано оцінками тривалості дня, отриманими з досліджень строматолітів та відкладень водоростей під час припливів. Аналіз цих вимірювань виявив, що тривалість дня постійно зростала з приблизно 21 години 600 млн років тому до поточного значення 24 години.
Резонансна стабілізація
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcyTDFOcGJYVnNZWFJsWkY5bGRtOXNkWFJwYjI1ZmIyWmZSV0Z5ZEdnbE1qZHpYMlJoZVY5c1pXNW5kR2hmYjNabGNsOTBhVzFsTG5CdVp5OHlNakJ3ZUMxVGFXMTFiR0YwWldSZlpYWnZiSFYwYVc5dVgyOW1YMFZoY25Sb0pUSTNjMTlrWVhsZmJHVnVaM1JvWDI5MlpYSmZkR2x0WlM1d2JtYz0ucG5n.png)
Нинішня швидкість припливного сповільнення є аномально високою, означаючи, що в минулому швидкість обертання Землі мала зменшуватися повільніше. Емпіричні дані попередньо вказують на різке збільшення швидкості сповільнення обертання близько 600 млн років тому. Деякі моделі припускають, що Земля підтримувала постійну тривалість дня довжиною в 21 годину протягом більшої частини докембрійського періоду. Це могло пояснюватись резонансним атмосферним припливом, викликаним добовими коливаннями світлового потоку від Сонця. Цей ефект міг компенсувати сповільнення від місячних приплив, поки раптова зміна глобальної температури не порушила резонанс. Чисельні моделювання підтверджують цю гіпотезу та припускають, що протерозойське або [en] могли порушити це рівноважне обертання приблизно 600 млн років тому; змодельовані результати досить близько узгоджуються з існуючими даними про давню швидкість обертання.
Глобальні події
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZpTDBSbGRtbGhkR2x2Ymw5dlpsOWtZWGxmYkdWdVozUm9YMlp5YjIxZlUwbGZaR0Y1TG5OMlp5OHlNakJ3ZUMxRVpYWnBZWFJwYjI1ZmIyWmZaR0Y1WDJ4bGJtZDBhRjltY205dFgxTkpYMlJoZVM1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
Деякі нещодавні великомасштабні події також впливали на швидкість обертання. Землетрус в Індійському океані 2004 року зменшив момент інерції Землі і скоротив добу на 3 мікросекунди. Післяльодовиковий відскок, який триває з останньої льодовикової ери, також змінює розподіл маси Землі, впливаючи на момент інерції та, завдяки збереженню кутового моменту, на період обертання Землі.
На тривалість дня також можуть впливати штучні споруди. Наприклад, вода, накопичена в дамбі Три ущелини, збільшила тривалість земного дня на 0,06 мікросекунд.
Вісь обертання
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell4TDBGNGFXRnNWR2xzZEU5aWJHbHhkV2wwZVM1d2JtY3ZNakl3Y0hndFFYaHBZV3hVYVd4MFQySnNhWEYxYVhSNUxuQnVadz09LnBuZw==.png)
Вісь обертання Землі — уявна вісь, яка проходить через два полюси геоїда. Земна вісь має нахил приблизно 66,5° до площини екліптики. Такий нахил зумовлює різну тривалість дня й ночі у південній і північній півкулях планети. Внаслідок цього півкулі отримують різну кількість світла (й тепла). Разом із рухом Землі навколо Сонця таке розташування осі обертання Землі призводить до того, що кількість сонячної енергії, отриманої тією чи іншою півкулею, періодично змінюється впродовж року, що слугує причиною сезонних змін на планеті. Час, коли одна з півкуль найбільше обернена до Сонця, називається літнім сонцестоянням. В іншій півкулі в цей час — зимове сонцестояння.
Земна вісь обертання нестабільна: вона зазнає прецесії та нутації.
Нестабільність земної осі
Вісь обертання Землі рухається відносно нерухомих зір. Компонентами цього руху є прецесія і нутація. Також вона рухається відносно земної кори, — це називається [en] .
Прецесія — це обертання осі обертання Землі, викликане головним чином зовнішніми крутними моментами від сили тяжіння Сонця, Місяця та інших тіл. Рух полюсів, в основному, зумовлений вільною нутацією ядра та Чандлерівським рухом.
Вимірювання
Первинний моніторинг обертання Землі здійснюється за допомогою інтерферометрії з дуже довгою базою, узгодженої з системою GPS, лазерною локацією супутників та іншими методами супутникової геодезії. Це забезпечує абсолютний еталон для визначення всесвітнього часу, прецесії та нутації.
Для визначення швидкості обертання Землі в минулі століття використовують дані спостережень сонячних і місячних затемнень давніми астрономами. Зберіглись такі записи від вавилонських та китайських астрономів починаючи з VIII століття до н. е., а також із середньовічного ісламського світу та інших країн. Зміна тривалості дня на мілісекунди на століття зміщує давні затемнення на години і тисячі кілометрів. Ці дані свідчать про те, що в давнину Земля оберталася швидше, ніж зараз.
Причина обертання Землі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekprTDFSb1pWOU5lWE4wWlhKcGIzVnpYME5oYzJWZmIyWmZkR2hsWDBScGMyRndjR1ZoY21sdVoxOUVkWE4wTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVWFHVmZUWGx6ZEdWeWFXOTFjMTlEWVhObFgyOW1YM1JvWlY5RWFYTmhjSEJsWVhKcGJtZGZSSFZ6ZEM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Початкове обертання Землі було залишком первісного моменту імпульсу тієї хмари міжзоряного газу, з якого сформувалась Сонячна система. Коли хмара стискалась спочатку в протопланетний диск, а потім в окремі планети, кутова швидкість обертання збільшувалась.
Однак, якщо правильна модель ударного формування Місяця, ця первісна швидкість обертання була сильно змінена в результаті зіткнення Протоземлі з Тейєю 4.5 мільярди років тому. Незалежно від швидкості та нахилу обертання Землі перед ударом, після удару тривалість доби стала складати п'ять годин. Потім припливні ефекти уповільнили цю швидкість до її сучасного значення.
Наслідки припинення обертання Землі
Вчені кафедри наук про Землю та навколишнє середовище Колгейтського університету (англ. Colgate University) (США) припускають, якщо Земля зупиниться раптово, наслідки будуть катастрофічними: люди та об’єкти, які рухаються зі швидкістю обертання Землі, раптово викинуться вперед з великою швидкістю, що призведе до масових руйнувань і смертей. Якщо ж Земля зупиниться поступово, це призведе до екстремальних кліматичних змін, з довгими періодами темряви та світла, що серйозно вплине на життя на планеті. Океани зазнають раптового переміщення, а будівлі, які не розраховані на такі навантаження, зруйнуються. Люди, які мешкають біля полюсів - виживуть, але ті, хто живе далі від них, постраждають найбільше.
Див. також
Примітки
- Dennis D. McCarthy; Kenneth P. Seidelmann (18 September 2009). Time: From Earth Rotation to Atomic Physics. John Wiley & Sons. с. 232. ISBN .
- Stephenson, F. Richard (2003). Historical eclipses and Earth's rotation. Astronomy & Geophysics. 44: 2.22—2.27. Bibcode:2003A&G....44b..22S. doi:10.1046/j.1468-4004.2003.44222.x.
- Pseudo-Plutarchus, Placita philosophorum (874d-911c), Stephanus page 896, section A, line 5 Ἡρακλείδης ὁ Ποντικὸς καὶ Ἔκφαντος ὁ Πυθαγόρειος κινοῦσι μὲν τὴν γῆν, οὐ μήν γε μεταβατικῶς, ἀλλὰ τρεπτικῶς τροχοῦ δίκην ἐνηξονισμένην, ἀπὸ δυσμῶν ἐπ' ἀνατολὰς περὶ τὸ ἴδιον αὐτῆς κέντρον; Plutarchus Biogr., Phil., Numa, Chapter 11, section 1, line 5, Νομᾶς δὲ λέγεται καὶ τὸ τῆς Ἑστίας ἱερὸν ἐγκύκλιον περιβαλέσθαι τῷ ἀσβέστῳ πυρὶ φρουράν, ἀπομιμούμενος οὐ τὸ σχῆμα τῆς γῆς ὡς Ἑστίας οὔσης, ἀλλὰ τοῦ σύμπαντος κόσμου, οὗ μέσον οἱ Πυθαγορικοὶ τὸ πῦρ ἱδρῦσθαι νομίζουσι, καὶ τοῦτο Ἑστίαν καλοῦσι καὶ μονάδα· τὴν δὲ γῆν οὔτε ἀκίνητον οὔτε ἐν μέσῳ τῆς περιφορᾶς οὖσαν, ἀλλὰ κύκλῳ περὶ τὸ πῦρ αἰωρουμένην οὐ τῶν τιμιωτάτων οὐδὲ τῶν πρώτων τοῦ κόσμου μορίων ὑπάρχειν. Burch, George Bosworth (1954). The Counter-Earth. Osiris. 11: 267—294. doi:10.1086/368583. JSTOR 301675.
- Aristotle. Of the Heavens. Book II, Ch 13. 1.
- Ptolemy. Almagest Book I, Chapter 8.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 13 December 2013. Процитовано 8 December 2013.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Kim Plofker (2009). Mathematics in India. Princeton University Press. с. 71. ISBN .
- Alessandro Bausani (1973). Cosmology and Religion in Islam. Scientia/Rivista di Scienza. 108 (67): 762.
- Young, ред. (2 November 2006). Religion, Learning and Science in the 'Abbasid Period. Cambridge University Press. с. 413. ISBN .
- Nasr, Seyyed Hossein (1 January 1993). An Introduction to Islamic Cosmological Doctrines. SUNY Press. с. 135. ISBN .
- Ragep, F. Jamil (2001a), Tusi and Copernicus: The Earth's Motion in Context, Science in Context, 14 (1–2): 145—163, doi:10.1017/s0269889701000060
- Aquinas, Thomas. Commentaria in libros Aristotelis De caelo et Mundo. Lib II, cap XIV. trans in Grant, Edward, ред. (1974). A Source Book in Medieval Science. Harvard University Press. pages 496—500
- Buridan, John (1942). Quaestiones super libris quattuo De Caelo et mundo. с. 226—232. in Grant, 1974
- Oresme, Nicole. Le livre du ciel et du monde. с. 519—539. in Grant, 1974
- Copernicus, Nicolas. On the Revolutions of the Heavenly Spheres. Book I, Chap 5–8.
- Gilbert, William (1893). De Magnete, On the Magnet and Magnetic Bodies, and on the Great Magnet the Earth. New York, J. Wiley & sons. с. 313—347.
- Russell, John L (1972). Copernican System in Great Britain. У J. Dobrzycki (ред.). The Reception of Copernicus' Heliocentric Theory. ISBN .
- Almagestum novum, chapter nine, cited in Graney, Christopher M. (2012). 126 arguments concerning the motion of the earth. GIOVANNI BATTISTA RICCIOLI in his 1651 ALMAGESTUM NOVUM. Journal for the History of Astronomy. volume 43, pages 215–226. arXiv:1103.2057.
- Newton, Isaac (1846). Newton's Principia. New-York : Published by Daniel Adee. с. 412.
- Shank, J. B. (2008). The Newton Wars and the Beginning of the French Enlightenment. University of Chicago Press. с. 324, 355. ISBN .
- Сурдин В. . Ванна и закон Бэра. — Квант, 2003. — № 3. — С. 13.(рос.)
- Краткая географическая энциклопедия. Закон Бэра(рос.)
- Starry Spin-up. Процитовано 24 August 2015.
- INTERNATIONAL EARTH ROTATION AND REFERENCE SYSTEMS SERVICE : EARTH ORIENTATION PARAMETERS : EOP (IERS) 05 C04. Hpiers.obspm.fr. Процитовано 22 September 2018.
- Physical basis of leap seconds (PDF). Iopscience.iop.org. Процитовано 22 September 2018.
- . Time Service Dept., U.S. Naval Observatory. Архів оригіналу за 12 березня 2015. Процитовано 13 листопада 2023.
- (PDF). Ien.it. Архів оригіналу (PDF) за 28 лютого 2008. Процитовано 22 September 2018.
- R. Hide et al., «Topographic core-mantle coupling and fluctuations in the Earth's rotation» 1993.
- . Time Service Dept., U.S. Naval Observatory. Архів оригіналу за 12 березня 2015. Процитовано 13 листопада 2023.
- What Is Solar Noon?. timeanddate.com (англ.). Процитовано 15 липня 2022.
- Jean Meeus; J. M. A. Danby (January 1997). Mathematical Astronomy Morsels. Willmann-Bell. с. 345—346. ISBN .
- When Earth's eccentricity exceeds 0.047 and perihelion is at an appropriate equinox or solstice, only one period with one peak balances another period that has two peaks.
- Ricci, Pierpaolo. pierpaoloricci.it/dati/giorno solare vero VERSIONE EN. Pierpaoloricci.it. Процитовано 22 September 2018.
- USEFUL CONSTANTS. Hpiers.obspm.fr. Процитовано 22 September 2018.
- . Архів оригіналу за 3 жовтня 2008. Процитовано 13 листопада 2023.. Графік в кінці
- . 13 August 2007. Архів оригіналу за 13 August 2007. Процитовано 22 September 2018.
- Seidelmann, P. Kenneth, ред. (1992). Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac. Mill Valley, California: University Science Books. с. 48. ISBN .
- Arthur N. Cox, ed., Allen's Astrophysical Quantities p.244.
- Michael E. Bakich, The Cambridge planetary handbook, p.50.
- Butterworth; Palmer. . Ask an Astrophysicist. NASA Goddard Spaceflight Center. Архів оригіналу за 8 січня 2019. Процитовано 12 листопада 2023.
- Klenke, Paul. Distance to the Center of the Earth. Summit Post. Процитовано 4 July 2018.
- A global timekeeping problem postponed by global warming. // Duncan Carr Agnew. Nature (2024). Published: 27 March 2024
- Вчені попередили людство про початок кліматичної кризи, що змінить життя на Землі. 31.03.2024
- Scrutton, C. T. (1 January 1978). Periodic Growth Features in Fossil Organisms and the Length of the Day and Month. У Brosche, Professor Dr Peter (ред.). Tidal Friction and the Earth's Rotation (англ.). Springer Berlin Heidelberg. с. 154–196. doi:10.1007/978-3-642-67097-8_12. ISBN .
- Williams, George E. (1 February 2000). Geological constraints on the Precambrian history of Earth's rotation and the Moon's orbit. Reviews of Geophysics (англ.). 38 (1): 37—59. Bibcode:2000RvGeo..38...37W. doi:10.1029/1999RG900016. ISSN 1944-9208.
- Zahnle, K.; Walker, J. C. (1 January 1987). A constant daylength during the Precambrian era?. Precambrian Research. 37 (2): 95—105. Bibcode:1987PreR...37...95Z. doi:10.1016/0301-9268(87)90073-8. ISSN 0301-9268. PMID 11542096.
- Bartlett, Benjamin C.; Stevenson, David J. (1 January 2016). Analysis of a Precambrian resonance-stabilized day length. Geophysical Research Letters (англ.). 43 (11): 5716—5724. arXiv:1502.01421. Bibcode:2016GeoRL..43.5716B. doi:10.1002/2016GL068912. ISSN 1944-8007.
- Sumatran earthquake sped up Earth's rotation, Nature, 30 December 2004.
- Wu, P.; Peltier, W.R. (1984). Pleistocene deglaciation and the earth's rotation: a new analysis. Geophysical Journal of the Royal Astronomical Society. 76 (3): 753—792. Bibcode:1984GeoJ...76..753W. doi:10.1111/j.1365-246X.1984.tb01920.x.
- NASA Details Earthquake Effects on the Earth. NASA/JPL. Процитовано 22 March 2019.
- Lambeck, Kurt (2005). The earth's variable rotation : geophysical causes and consequences (вид. Digitally printed). Cambridge: Cambridge University Press. ISBN .
- Permanent monitoring. Hpiers.obspm.fr. Процитовано 22 September 2018.
- Zajdel, Radosław; Sośnica, Krzysztof; Bury, Grzegorz; Dach, Rolf; Prange, Lars (July 2020). System-specific systematic errors in earth rotation parameters derived from GPS, GLONASS, and Galileo. GPS Solutions. 24 (3): 74. doi:10.1007/s10291-020-00989-w.
- Sośnica, K.; Bury, G.; Zajdel, R. (16 March 2018). Contribution of Multi‐GNSS Constellation to SLR‐Derived Terrestrial Reference Frame. Geophysical Research Letters. 45 (5): 2339—2348. Bibcode:2018GeoRL..45.2339S. doi:10.1002/2017GL076850.
- Solar and lunar eclipses recorded in medieval Arab chronicles, Historical Eclipses and Earth's Rotation, Cambridge University Press, 5 червня 1997: 431—455, doi:10.1017/cbo9780511525186.012, ISBN , процитовано 15 липня 2022
- Sid Perkins (6 December 2016). Ancient eclipses show Earth's rotation is slowing. Science. doi:10.1126/science.aal0469.
- FR Stephenson; LV Morrison; CY Hohonkerk (7 December 2016). Measurement of the Earth's rotation: 720 BC to AD 2015. Proceedings of the Royal Society A. 472 (2196): 20160404. Bibcode:2016RSPSA.47260404S. doi:10.1098/rspa.2016.0404. PMC 5247521. PMID 28119545.
- Why do planets rotate?. Ask an Astronomer.
- Stevenson, D. J. (1987). Origin of the moon–The collision hypothesis. Annual Review of Earth and Planetary Sciences. 15 (1): 271—315. Bibcode:1987AREPS..15..271S. doi:10.1146/annurev.ea.15.050187.001415.
- What Would Happen if Earth Suddenly Stopped Spinning? // By Emily Swaim. 27 December 2023
- Вчені розповіли, що буде, якщо Земля раптово перестане обертатись. // Автор: Андрій Неволін. 27.12.2023
Література
- (рос.) Куликов К. А. Вращение Земли. — М. : Недра, 1985.
- Яцків Я. Вивчення обертання Землі - комплексна проблема астрономії та геофізики // Наукові записки. — 2001. — Т. 19.
Посилання
- USNO Earth Orientation
- IERS Earth Orientation Center: Earth rotation data and interactive analysis
- International Earth Rotation and Reference Systems Service (IERS)
- If the Earth's rotation period is less than 24 hours, why don't our clocks fall out of sync with the Sun?
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Oberta nnya Zemli ce obertannya planeti Zemlya navkolo vlasnoyi osi Zemlya obertayetsya iz zahodu na shid Yaksho divitisya z pivnichnogo polyusa Zemlya obertayetsya proti godinnikovoyi strilki Pivnichnij polyus i pivdennij polyus ce dvi tochki v yakih vis obertannya Zemli peretinayetsya z yiyi poverhneyu Naochna fotoilyustraciya procesu obertannya Zemli navkolo svoyeyi osi Period obertannya Zemli vidnosno Soncya stanovit 24 godini a vidnosno dalekih zir 23 godini 56 hvilin i 4 sekundi Obertannya Zemli z chasom trohi spovilnyuyetsya i dovzhina dnya zbilshuyetsya Ce pov yazano z prilivnim vplivom Misyacya na obertannya Zemli Atomni godinniki pokazuyut sho suchasnij den priblizno na 1 7 milisekundi dovshij nizh stolittya tomu Cherez ce Vsesvitnij koordinovanij chas dovoditsya vse chastishe koriguvati shlyahom dodavannya visokosnih sekund Analiz istorichnih astronomichnih zapisiv tezh pidtverdzhuye upovilnennya obertannya Zemli z VIII stolittya do nashoyi eri trivalist dnya zbilshuvalasya v serednomu na 2 3 milisekundi na stolittya Obertannya Zemli navkolo osi zumovlyuye zminu dnya ta nochi a vidpovidno i kilkosti sonyachnoyi energiyi yaka potraplyaye na poverhnyu Zemli protyagom dobi sho sprichinyaye dobovi zmini temperaturi Zmina nadhodzhennya sonyachnogo svitla ye takozh odnim z osnovnih chinnikiv formuvannya bioritmiv zhivih istot Obertannya Zemli navkolo svoyeyi osiIstoriyaSered davnih grekiv kilka predstavnikiv pifagorijskoyi shkoli virili v obertannya Zemli a ne v vidime dobove obertannya nebes Mozhlivo pershim buv Filolaj 470 385 rr do n e hocha jogo sistema j bula skladnoyu vklyuchayuchi antizemlyu yaka shodnya obertalasya navkolo centralnogo vognyu Suchasnishu model obertannya Zemli opisuvali Giket Geraklid i Ekfant u IV st do n e Voni viznavali obertannya Zemli navkolo svoyeyi osi ale ne ruh Zemli navkolo Soncya U III st do n e Aristarh Samoskij visunuv ideyu geliocentrizmu Odnak Aristotel u IV st do n e kritikuvav ideyi Filolaya yak taki sho bazuyutsya na teoriyi a ne na sposterezhennyah Vin visunuv ideyu sferi neruhomih zir yaka obertayetsya navkolo Zemli Cya ideya bula prijnyata bilshistyu piznishih antichnih naukovciv zokrema Klavdiyem Ptolemeyem II st n e yakij vvazhav sho Zemlya bude spustoshena shtormami yaksho vona obertatimetsya Obertannya Zemli viznavali indijskij astronom Ariabhata 499 rik n e ta deyaki islamski astronomi X XV ctolit Yihni argumenti ta nagaduvai ti yaki piznishe vikoristovuvav Kopernik Najvplivovishij filosof serednovichnoyi Yevropi Foma Akvinskij prijnyav ideyu Aristotelya pro neruhomist Zemli Tu zh tochku zoru prijnyali Zhan Buridan i Nikolya Orezm u XIV st Lishe koli Mikolaj Kopernik u 1543 roci opublikuvav svoyu geliocentrichnu model v Yevropi pochalo formuvatisya suchasne rozuminnya obertannya Zemli Kopernik viznavav vnesok pifagorijciv i vkazuvav na vidnosnist ruhu Dlya Kopernika obertannya Zemli bulo pershim krokom u vstanovlenni prostishoyi modeli Sonyachnoyi sistemi v yakij planeti obertayutsya navkolo centralnogo Soncya U 1600 roci Vilyam Gilbert rishuche pidtrimav obertannya Zemli u svoyemu traktati pro zemnij magnetizm i tim vplinuv na bagatoh svoyih suchasnikiv 208 Cherez stolittya pislya Kopernika Richcholi zaperechuvav obertannya Zemli cherez vidsutnist sposterezhuvanih vidhilen padayuchih til na shid taki vidhilennya piznishe buli nazvani efektom Koriolisa Prote roboti Keplera Galileya ta Nyutona ostatochno pidtverdili obertannya Zemli Eksperimentalni dovedennya Krutij pravij i pohilij livij beregi Siverskogo Doncya v rajoni Svyatogirskoyi lavri ilyustruyut zakon BeraMayatnik Fuko v NTUU KPI im Igorya Sikorskogo Obertannya Zemli oznachaye sho Zemlya splyusnuta pid diyeyu vidcentrovoyi sili U svoyih Matematichnih nachalah naturalnoyi filosofiyi Nyuton peredbachiv sho ce sploshennya maye stanoviti 1 230 i vkazav na vimiryuvannya kolivan mayatnika zrobleni en u 1673 roci yak na pidtverdzhennya zmini sili tyazhinnya ale ranni vimiryuvannya dovzhin meridianiv Pikarom i Kassini v kinci XVII stolittya vkazuvali na vityagnutist Zemli do polyusiv zamist ochikuvanoyi splyusnutosti Prote vimiryuvannya Mopertyuyi ta en v 1730 h rokah vstanovili splyusnutist Zemli takim chinom pidtverdivshi teoriyu Nyutona Cherez silu Koriolisa tila sho padayut trohi vidhilyayutsya na shid vid vertikalnoyi pryamovisnoyi liniyi a snaryadi vidhilyayutsya pravoruch u Pivnichnij pivkuli i livoruch u Pivdennij vid napryamku vistrilu Guk dotrimuyuchis propoziciyi Nyutona 1679 roku bezuspishno namagavsya pereviriti peredbachuvane vidhilennya na shid tila sho padalo z visoti 8 2 metri Nadijni rezultati buli otrimani piznishe naprikinci XVII ta na pochatku XIX stolit en v Bolonyi en u Gamburzi ta Ferdinandom Rajhom u Frajberzi yaki vikoristovuvali vishi vezhi ta duzhe oberezhno vidpuskali tila Napriklad kulya vidpushena Rajhom z visoti 158 5 m vidhililas na 27 4 mm vid vertikali sho v mezhah pohibok uzgodzhuvalos z teoretichnim peredbachennyam 28 1 mm Sila Koriolisa takozh proyavlyayetsya na meteorologichnih masshtabah de vona vidpovidaye za protilezhni napryamki obertannya cikloniv v Pivnichnij pivkuli proti godinnikovoyi strilki a anticikloniv za godinnikovoyu strilkoyu vidpovidno u pivdennij pivkulya navpaki U pivnichnij pivkuli sila Koriolisa spryamovana pravoruch vid napryamku ruhu tomu vona zmushuye richki pidmivati pravi beregi silnishe nizh livi i z chasom voni stayut krutishimi U pivdennij pivkuli vse vidbuvayetsya navpaki Ce yavishe nosit nazvu zakona Bera Najvidomishim dovedennyam obertannya Zemli stav mayatnik Fuko vpershe stvorenij fizikom Leonom Fuko v 1851 roci yakij skladavsya z napovnenoyi svincem latunnoyi sferi pidvishenoyi na visoti 67 m vid vershini Panteonu v Parizhi Cherez obertannya Zemli ploshina kolivan mayatnika obertayetsya zi shvidkistyu yaka zalezhit vid shiroti Zaraz mayatniki Fuko vstanovleni v bagatoh naukovih en Period obertannyaSerednya sonyachna doba Zori obertayutsya po kolah navkolo pivdennogo nebesnogo polyusa Fotografiya z Yevropejskoyi pivdennoyi observatoriyi v La Silya Dokladnishe Doba Serednij period obertannya Zemli vidnosno Soncya protyagom roku ce serednya sonyachna doba yaka mistit 86 400 serednih sonyachnih sekund Narazi kozhna z cih sekund trohi dovsha za sekundu sistemi SI tomu sho serednya sonyachna doba na Zemli zaraz trohi dovsha nizh u XIX stolitti cherez priplivne galmuvannya obertannya Zemli Serednya trivalist serednoyi sonyachnoyi dobi z momentu vvedennya visokosnih sekund v 1972 roci bula priblizno na 0 2 ms bilshoyu nizh 86 400 sekund SI Vipadkovi fluktuaciyi vnaslidok vzayemodiyi mizh yadrom i mantiyeyu mayut amplitudu blizko 5 ms Serednya sonyachna sekunda mizh 1750 i 1892 rokami bula obrana v 1895 roci Sajmonom Nyukomom yak nezalezhna odinicya chasu v jogo Tablicyah Soncya Ci tablici vikoristovuvalisya dlya obchislennya svitovih efemerid mizh 1900 i 1983 rokami tomu cya sekunda stala vidomoyu yak efemeridna sekunda U 1967 roci sekundu SI pririvnyali do efemeridnoyi sekundi Spravzhnya sonyachna doba Rivnyannya chasu chervona liniya i dvi jogo osnovni skladovi vpliv nahilu ekliptiki fioletova i vpliv ekscentrisitetu orbiti Zemli temno sinya Trivalist obertannya Zemli vidnosno Soncya vid sonyachnogo poludnya do nastupnogo sonyachnogo poludnya ce spravzhnya abo vidima sonyachna doba Vona zalezhit ne tilki vid obertannya Zemli a she j vid ruhu Soncya nebom Cherez ekscentrisitet zemnoyi orbiti ta nahil zemnoyi osi ruh Soncya nebom nerivnomirnij priblizno piv roku vin dovshij za serednyu sonyachnu dobu a piv roku korotshij Spravzhnij sonyachnij den priblizno na 10 sekund dovshij poblizu perigeliyu koli Sonce shvidshe ruhayetsya vzdovzh ekliptiki i priblizno na 10 sekund korotshij poblizu afeliyu Takozh vin priblizno na 20 sekund dovshij bilya soncestoyannya de ekliptika paralelna nebesnomu ekvatoru i proyekciya vidimogo ruhu Soncya na nebesnij ekvator ruhayetsya shvidshe I navpaki poblizu rivnodennya ekliptika utvoryuye maksimalni kut z nebesnim ekvatorom proyekciya Soncya ruhayetsya ekvatorom povilnishe i sonyachna doba priblizno na 20 sekund korotsha nizh v serednomu Vplivi perigeliyu ta soncestoyannya razom podovzhuyut spravzhnyu sonyachnu dobu blizko 22 grudnya na 30 sekund ale vpliv soncestoyannya chastkovo skasovuyetsya vplivom afeliyu blizko 19 chervnya koli doba lishe 13 sekund dovshij Vpliv rivnodennya skorochuye yiyi bilya 26 bereznya ta 16 veresnya na 18 ta 21 sekundu vidpovidno Z ciyeyi shodennoyi riznici dovzhini skrednoyi i spravzhnoyi sonyachnoyi dobi v desyatki sekund nakopichuyetsya riznicya mizh istinnim i serednim sonyachnim chasom yaka opisuyetsya rivnyannyam chasu Zoryana i siderichna doba Zoryanij den korotshij za sonyachnij U moment 1 Sonce i pevna daleka zorya znahodyatsya v zeniti U moment 2 Zemlya povernulasya na 360 gradusiv i daleka zorya znovu v zeniti a Sonce she ni 1 2 zoryanij den Lishe trohi piznishe u moment 3 Sonce znovu bude v zeniti 1 3 sonyachnij den Dokladnishe Zoryana doba Period obertannya Zemli vidnosno Mizhnarodnoyi nebesnoyi sistemi koordinat yakij Mizhnarodna sluzhba obertannya Zemli ta sistem vidliku nazivaye zoryanim dnem stanovit 86 164 098 903 691 sekund serednogo sonyachnogo chasu UT1 23h 56m4 098903 691 s 0 997269 663 237 16 serednih sonyachnih dniv Zoryana doba korotsha za serednyu sonyachnu dobu priblizno na 3 hvilini 56 sekund Ce rezultat togo sho Zemlya obertayetsya na 1 dodatkovij obert vidnosno nebesnoyi sistemi vidliku protyagom odnogo obertu navkolo Soncya tobto 366 24 obertiv rik Serednya sonyachna doba v sekundah SI dostupna v IERS za periodi 1623 2005 i 1962 2005 Period obertannya Zemli vidnosno precedentnogo serednogo vesnyanogo rivnodennya sho nazivayetsya siderichnim dnem stanovit 86164 090 530 832 88 serednogo sonyachnogo chasu UT1 23h 56m4 090530 832 88 s 0 997269 566 329 08 Takim chinom siderichna doba korotsha za zoryanu priblizno na 8 4 ms Ostannim chasom 1999 2010 serednorichna trivalist serednoyi sonyachnoyi dobi perevishuvala 86 400 sekund sistemi SI na 0 25 1 ms i ce perevishennya neobhidno dodati do zoryanoyi i siderichnoyi dib navedenih vishe u serednomu sonyachnomu chasi shob otrimati yihni dovzhini v sekundah SI Kutova shvidkist Grafik zalezhnosti mizh shirotoyu i shvidkistyu obertannya Punktirna liniya ilyustruye yak priklad Kosmichnij centr Kennedi Krapkovo shtrihova zelena liniya poznachaye tipovu krejsersku shvidkist avialajnera Kutova shvidkist obertannya Zemli v inercijnij sistemi koordinat stanovit 7 292115 0 0 000000 1 10 5 rad s Mnozhennya na 180 p radian 86 400 sekund den daye 360 9856 sho vkazuye na te sho Zemlya obertayetsya bilshe nizh na 360 gradusiv vidnosno neruhomih zir za odin sonyachnij den Ruh Zemli po yiyi majzhe krugovij orbiti pid chas obertannya navkolo svoyeyi osi vimagaye shob Zemlya povernulasya trohi bilshe odnogo razu vidnosno neruhomih zir persh nizh Sonce zmozhe znovu projti nad golovoyu Pomnozhivshi znachennya v rad s na ekvatorialnij radius Zemli 6378137 m elipsoyid WGS84 otrimayemo ekvatorialnu shvidkist 465 m s abo 1674 4 km god Deyaki dzherela stverdzhuyut sho ekvatorialna shvidkist Zemli trohi mensha i stanovit 1669 8 km god sho dorivnyuye dovzhini ekvatorialnogo kola Zemli podilenomu na 24 godini Odnak vikoristannya sonyachnoyi dobi ye nepravilnim zamist neyi treba brati zoryanij den a vidnoshennya cih pravilnogo i nepravilnogo znachen kutovoyi shvidkosti same dorivnyuye kilkosti zoryanih dniv v odnij serednij sonyachnij dobi 1 002 737 909 350 795 U toj chas yak Everest ye najvishoyu goroyu nad rivnem morya zelenij a Mauna Kea najvishoyu nad rivnem vlasnogo pidnizhzhya pomaranchevij Kayambe znahoditsya najdalshe vid osi Zemli rozhevij a Chimboraso najdalshe vid centru Zemli sinij Ne v masshtabi Tangencialnu shvidkist obertannya Zemli v tochci na Zemli mozhna priblizno viznachiti pomnozhivshi shvidkist na ekvatori na kosinus shiroti Napriklad Kosmichnij centr Kennedi roztashovanij na shiroti 28 59 pn sh sho daye shvidkist cos 28 59 1674 4 km god 1470 2 km god Dlya kosmodromiv chasto obirayut miscya na nizkih shirotah shob kosmichni aparati mogli maksimalno efektivno vikoristati shvidkist obertannya Zemli Vershina vulkana Kayambe ce tochka poverhni Zemli najdalsha vid yiyi osi Tomu vona ye miscem na Zemli z najbilshoyu shvidkistyu obertannya Za ostannimi doslidzhennyami vchenih z Kalifornijskogo universitetu rezultati yakogo opublikovani v Nature na kutovu shvidkist Zemli vplivaye tanennya lodovikiv Hocha cya zmina nepomitna u povsyakdennomu zhitti vona stvoryuye vikliki dlya sistem sho zalezhat vid tochnogo vimiryuvannya chasu Nerivnomirnist obertannya Dokladnishe Zmina trivalosti dobi Prilivna vzayemodiya Za miljoni rokiv obertannya Zemli znachno spovilnilosya cherez priplivne priskorennya cherez gravitacijnu vzayemodiyu z Misyacem Takim chinom moment impulsu povilno peredayetsya Misyacyu zi shvidkistyu proporcijnoyu r 6 displaystyle r 6 de r displaystyle r radius orbiti Misyacya Cej proces postupovo zbilshiv trivalist dnya do potochnogo znachennya Na Misyac diyali she silnishi priplivi z boku Zemli yaki vreshti resht prizvelo do jogo sinhronnogo obertannya iz Zemleyu Ce postupove upovilnennya obertannya empirichno zadokumentovano ocinkami trivalosti dnya otrimanimi z doslidzhen stromatolitiv ta vidkladen vodorostej pid chas pripliviv Analiz cih vimiryuvan viyaviv sho trivalist dnya postijno zrostala z priblizno 21 godini 600 mln rokiv tomu do potochnogo znachennya 24 godini Rezonansna stabilizaciya Zmodelovana istoriya trivalosti zemnogo dnya sho zobrazhuye podiyu rezonansnoyi stabilizaciyi v dokembrijsku eru Ninishnya shvidkist priplivnogo spovilnennya ye anomalno visokoyu oznachayuchi sho v minulomu shvidkist obertannya Zemli mala zmenshuvatisya povilnishe Empirichni dani poperedno vkazuyut na rizke zbilshennya shvidkosti spovilnennya obertannya blizko 600 mln rokiv tomu Deyaki modeli pripuskayut sho Zemlya pidtrimuvala postijnu trivalist dnya dovzhinoyu v 21 godinu protyagom bilshoyi chastini dokembrijskogo periodu Ce moglo poyasnyuvatis rezonansnim atmosfernim priplivom viklikanim dobovimi kolivannyami svitlovogo potoku vid Soncya Cej efekt mig kompensuvati spovilnennya vid misyachnih pripliv poki raptova zmina globalnoyi temperaturi ne porushila rezonans Chiselni modelyuvannya pidtverdzhuyut cyu gipotezu ta pripuskayut sho proterozojske abo en mogli porushiti ce rivnovazhne obertannya priblizno 600 mln rokiv tomu zmodelovani rezultati dosit blizko uzgodzhuyutsya z isnuyuchimi danimi pro davnyu shvidkist obertannya Globalni podiyi Vidhilennya trivalosti dnya vid znachennya priyanyatogo v sistemi SI Deyaki neshodavni velikomasshtabni podiyi takozh vplivali na shvidkist obertannya Zemletrus v Indijskomu okeani 2004 roku zmenshiv moment inerciyi Zemli i skorotiv dobu na 3 mikrosekundi Pislyalodovikovij vidskok yakij trivaye z ostannoyi lodovikovoyi eri takozh zminyuye rozpodil masi Zemli vplivayuchi na moment inerciyi ta zavdyaki zberezhennyu kutovogo momentu na period obertannya Zemli Na trivalist dnya takozh mozhut vplivati shtuchni sporudi Napriklad voda nakopichena v dambi Tri ushelini zbilshila trivalist zemnogo dnya na 0 06 mikrosekund Vis obertannyaDokladnishe Zemna vis Nahil Zemnoyi osi priblizno 23 5 Vis obertannya Zemli uyavna vis yaka prohodit cherez dva polyusi geoyida Zemna vis maye nahil priblizno 66 5 do ploshini ekliptiki Takij nahil zumovlyuye riznu trivalist dnya j nochi u pivdennij i pivnichnij pivkulyah planeti Vnaslidok cogo pivkuli otrimuyut riznu kilkist svitla j tepla Razom iz ruhom Zemli navkolo Soncya take roztashuvannya osi obertannya Zemli prizvodit do togo sho kilkist sonyachnoyi energiyi otrimanoyi tiyeyu chi inshoyu pivkuleyu periodichno zminyuyetsya vprodovzh roku sho sluguye prichinoyu sezonnih zmin na planeti Chas koli odna z pivkul najbilshe obernena do Soncya nazivayetsya litnim soncestoyannyam V inshij pivkuli v cej chas zimove soncestoyannya Zemna vis obertannya nestabilna vona zaznaye precesiyi ta nutaciyi Nestabilnist zemnoyi osi Dokladnishe Precesiya ta Nutaciya Vis obertannya Zemli ruhayetsya vidnosno neruhomih zir Komponentami cogo ruhu ye precesiya i nutaciya Takozh vona ruhayetsya vidnosno zemnoyi kori ce nazivayetsya en 1 Precesiya ce obertannya osi obertannya Zemli viklikane golovnim chinom zovnishnimi krutnimi momentami vid sili tyazhinnya Soncya Misyacya ta inshih til Ruh polyusiv v osnovnomu zumovlenij vilnoyu nutaciyeyu yadra ta Chandlerivskim ruhom VimiryuvannyaPervinnij monitoring obertannya Zemli zdijsnyuyetsya za dopomogoyu interferometriyi z duzhe dovgoyu bazoyu uzgodzhenoyi z sistemoyu GPS lazernoyu lokaciyeyu suputnikiv ta inshimi metodami suputnikovoyi geodeziyi Ce zabezpechuye absolyutnij etalon dlya viznachennya vsesvitnogo chasu precesiyi ta nutaciyi Dlya viznachennya shvidkosti obertannya Zemli v minuli stolittya vikoristovuyut dani sposterezhen sonyachnih i misyachnih zatemnen davnimi astronomami Zberiglis taki zapisi vid vavilonskih ta kitajskih astronomiv pochinayuchi z VIII stolittya do n e a takozh iz serednovichnogo islamskogo svitu ta inshih krayin Zmina trivalosti dnya na milisekundi na stolittya zmishuye davni zatemnennya na godini i tisyachi kilometriv Ci dani svidchat pro te sho v davninu Zemlya obertalasya shvidshe nizh zaraz Prichina obertannya ZemliHudozhnye zobrazhennya protoplanetnogo diska Pochatkove obertannya Zemli bulo zalishkom pervisnogo momentu impulsu tiyeyi hmari mizhzoryanogo gazu z yakogo sformuvalas Sonyachna sistema Koli hmara stiskalas spochatku v protoplanetnij disk a potim v okremi planeti kutova shvidkist obertannya zbilshuvalas Odnak yaksho pravilna model udarnogo formuvannya Misyacya cya pervisna shvidkist obertannya bula silno zminena v rezultati zitknennya Protozemli z Tejyeyu 4 5 milyardi rokiv tomu Nezalezhno vid shvidkosti ta nahilu obertannya Zemli pered udarom pislya udaru trivalist dobi stala skladati p yat godin Potim priplivni efekti upovilnili cyu shvidkist do yiyi suchasnogo znachennya Naslidki pripinennya obertannya ZemliVcheni kafedri nauk pro Zemlyu ta navkolishnye seredovishe Kolgejtskogo universitetu angl Colgate University SShA pripuskayut yaksho Zemlya zupinitsya raptovo naslidki budut katastrofichnimi lyudi ta ob yekti yaki ruhayutsya zi shvidkistyu obertannya Zemli raptovo vikinutsya vpered z velikoyu shvidkistyu sho prizvede do masovih rujnuvan i smertej Yaksho zh Zemlya zupinitsya postupovo ce prizvede do ekstremalnih klimatichnih zmin z dovgimi periodami temryavi ta svitla sho serjozno vpline na zhittya na planeti Okeani zaznayut raptovogo peremishennya a budivli yaki ne rozrahovani na taki navantazhennya zrujnuyutsya Lyudi yaki meshkayut bilya polyusiv vizhivut ale ti hto zhive dali vid nih postrazhdayut najbilshe Div takozhOrbita Zemli Planeta Sili inerciyi ZemlyaPrimitkiDennis D McCarthy Kenneth P Seidelmann 18 September 2009 Time From Earth Rotation to Atomic Physics John Wiley amp Sons s 232 ISBN 978 3 527 62795 0 Stephenson F Richard 2003 Historical eclipses and Earth s rotation Astronomy amp Geophysics 44 2 22 2 27 Bibcode 2003A amp G 44b 22S doi 10 1046 j 1468 4004 2003 44222 x Pseudo Plutarchus Placita philosophorum 874d 911c Stephanus page 896 section A line 5 Ἡrakleidhs ὁ Pontikὸs kaὶ Ἔkfantos ὁ Py8agoreios kinoῦsi mὲn tὴn gῆn oὐ mhn ge metabatikῶs ἀllὰ treptikῶs troxoῦ dikhn ἐnh3onismenhn ἀpὸ dysmῶn ἐp ἀnatolὰs perὶ tὸ ἴdion aὐtῆs kentron Plutarchus Biogr Phil Numa Chapter 11 section 1 line 5 Nomᾶs dὲ legetai kaὶ tὸ tῆs Ἑstias ἱerὸn ἐgkyklion peribales8ai tῷ ἀsbestῳ pyrὶ froyran ἀpomimoymenos oὐ tὸ sxῆma tῆs gῆs ὡs Ἑstias oὔshs ἀllὰ toῦ sympantos kosmoy oὗ meson oἱ Py8agorikoὶ tὸ pῦr ἱdrῦs8ai nomizoysi kaὶ toῦto Ἑstian kaloῦsi kaὶ monada tὴn dὲ gῆn oὔte ἀkinhton oὔte ἐn mesῳ tῆs periforᾶs oὖsan ἀllὰ kyklῳ perὶ tὸ pῦr aἰwroymenhn oὐ tῶn timiwtatwn oὐdὲ tῶn prwtwn toῦ kosmoy moriwn ὑparxein Burch George Bosworth 1954 The Counter Earth Osiris 11 267 294 doi 10 1086 368583 JSTOR 301675 Aristotle Of the Heavens Book II Ch 13 1 Ptolemy Almagest Book I Chapter 8 PDF Arhiv originalu PDF za 13 December 2013 Procitovano 8 December 2013 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Kim Plofker 2009 Mathematics in India Princeton University Press s 71 ISBN 978 0 691 12067 6 Alessandro Bausani 1973 Cosmology and Religion in Islam Scientia Rivista di Scienza 108 67 762 Young red 2 November 2006 Religion Learning and Science in the Abbasid Period Cambridge University Press s 413 ISBN 9780521028875 Nasr Seyyed Hossein 1 January 1993 An Introduction to Islamic Cosmological Doctrines SUNY Press s 135 ISBN 9781438414195 Ragep F Jamil 2001a Tusi and Copernicus The Earth s Motion in Context Science in Context 14 1 2 145 163 doi 10 1017 s0269889701000060 Aquinas Thomas Commentaria in libros Aristotelis De caelo et Mundo Lib II cap XIV trans in Grant Edward red 1974 A Source Book in Medieval Science Harvard University Press pages 496 500 Buridan John 1942 Quaestiones super libris quattuo De Caelo et mundo s 226 232 in Grant 1974 Oresme Nicole Le livre du ciel et du monde s 519 539 in Grant 1974 Copernicus Nicolas On the Revolutions of the Heavenly Spheres Book I Chap 5 8 Gilbert William 1893 De Magnete On the Magnet and Magnetic Bodies and on the Great Magnet the Earth New York J Wiley amp sons s 313 347 Russell John L 1972 Copernican System in Great Britain U J Dobrzycki red The Reception of Copernicus Heliocentric Theory ISBN 9789027703118 Almagestum novum chapter nine cited in Graney Christopher M 2012 126 arguments concerning the motion of the earth GIOVANNI BATTISTA RICCIOLI in his 1651 ALMAGESTUM NOVUM Journal for the History of Astronomy volume 43 pages 215 226 arXiv 1103 2057 Newton Isaac 1846 Newton s Principia New York Published by Daniel Adee s 412 Shank J B 2008 The Newton Wars and the Beginning of the French Enlightenment University of Chicago Press s 324 355 ISBN 9780226749471 Surdin V Vanna i zakon Bera Kvant 2003 3 S 13 ros Kratkaya geograficheskaya enciklopediya Zakon Bera ros Starry Spin up Procitovano 24 August 2015 INTERNATIONAL EARTH ROTATION AND REFERENCE SYSTEMS SERVICE EARTH ORIENTATION PARAMETERS EOP IERS 05 C04 Hpiers obspm fr Procitovano 22 September 2018 Physical basis of leap seconds PDF Iopscience iop org Procitovano 22 September 2018 Time Service Dept U S Naval Observatory Arhiv originalu za 12 bereznya 2015 Procitovano 13 listopada 2023 PDF Ien it Arhiv originalu PDF za 28 lyutogo 2008 Procitovano 22 September 2018 R Hide et al Topographic core mantle coupling and fluctuations in the Earth s rotation 1993 Time Service Dept U S Naval Observatory Arhiv originalu za 12 bereznya 2015 Procitovano 13 listopada 2023 What Is Solar Noon timeanddate com angl Procitovano 15 lipnya 2022 Jean Meeus J M A Danby January 1997 Mathematical Astronomy Morsels Willmann Bell s 345 346 ISBN 978 0 943396 51 4 When Earth s eccentricity exceeds 0 047 and perihelion is at an appropriate equinox or solstice only one period with one peak balances another period that has two peaks Ricci Pierpaolo pierpaoloricci it dati giorno solare vero VERSIONE EN Pierpaoloricci it Procitovano 22 September 2018 USEFUL CONSTANTS Hpiers obspm fr Procitovano 22 September 2018 Arhiv originalu za 3 zhovtnya 2008 Procitovano 13 listopada 2023 Grafik v kinci 13 August 2007 Arhiv originalu za 13 August 2007 Procitovano 22 September 2018 Seidelmann P Kenneth red 1992 Explanatory Supplement to the Astronomical Almanac Mill Valley California University Science Books s 48 ISBN 978 0 935702 68 2 Arthur N Cox ed Allen s Astrophysical Quantities p 244 Michael E Bakich The Cambridge planetary handbook p 50 Butterworth Palmer Ask an Astrophysicist NASA Goddard Spaceflight Center Arhiv originalu za 8 sichnya 2019 Procitovano 12 listopada 2023 Klenke Paul Distance to the Center of the Earth Summit Post Procitovano 4 July 2018 A global timekeeping problem postponed by global warming Duncan Carr Agnew Nature 2024 Published 27 March 2024 Vcheni poperedili lyudstvo pro pochatok klimatichnoyi krizi sho zminit zhittya na Zemli 31 03 2024 Scrutton C T 1 January 1978 Periodic Growth Features in Fossil Organisms and the Length of the Day and Month U Brosche Professor Dr Peter red Tidal Friction and the Earth s Rotation angl Springer Berlin Heidelberg s 154 196 doi 10 1007 978 3 642 67097 8 12 ISBN 9783540090465 Williams George E 1 February 2000 Geological constraints on the Precambrian history of Earth s rotation and the Moon s orbit Reviews of Geophysics angl 38 1 37 59 Bibcode 2000RvGeo 38 37W doi 10 1029 1999RG900016 ISSN 1944 9208 Zahnle K Walker J C 1 January 1987 A constant daylength during the Precambrian era Precambrian Research 37 2 95 105 Bibcode 1987PreR 37 95Z doi 10 1016 0301 9268 87 90073 8 ISSN 0301 9268 PMID 11542096 Bartlett Benjamin C Stevenson David J 1 January 2016 Analysis of a Precambrian resonance stabilized day length Geophysical Research Letters angl 43 11 5716 5724 arXiv 1502 01421 Bibcode 2016GeoRL 43 5716B doi 10 1002 2016GL068912 ISSN 1944 8007 Sumatran earthquake sped up Earth s rotation Nature 30 December 2004 Wu P Peltier W R 1984 Pleistocene deglaciation and the earth s rotation a new analysis Geophysical Journal of the Royal Astronomical Society 76 3 753 792 Bibcode 1984GeoJ 76 753W doi 10 1111 j 1365 246X 1984 tb01920 x NASA Details Earthquake Effects on the Earth NASA JPL Procitovano 22 March 2019 Lambeck Kurt 2005 The earth s variable rotation geophysical causes and consequences vid Digitally printed Cambridge Cambridge University Press ISBN 978 0521673303 Permanent monitoring Hpiers obspm fr Procitovano 22 September 2018 Zajdel Radoslaw Sosnica Krzysztof Bury Grzegorz Dach Rolf Prange Lars July 2020 System specific systematic errors in earth rotation parameters derived from GPS GLONASS and Galileo GPS Solutions 24 3 74 doi 10 1007 s10291 020 00989 w Sosnica K Bury G Zajdel R 16 March 2018 Contribution of Multi GNSS Constellation to SLR Derived Terrestrial Reference Frame Geophysical Research Letters 45 5 2339 2348 Bibcode 2018GeoRL 45 2339S doi 10 1002 2017GL076850 Solar and lunar eclipses recorded in medieval Arab chronicles Historical Eclipses and Earth s Rotation Cambridge University Press 5 chervnya 1997 431 455 doi 10 1017 cbo9780511525186 012 ISBN 9780521461948 procitovano 15 lipnya 2022 Sid Perkins 6 December 2016 Ancient eclipses show Earth s rotation is slowing Science doi 10 1126 science aal0469 FR Stephenson LV Morrison CY Hohonkerk 7 December 2016 Measurement of the Earth s rotation 720 BC to AD 2015 Proceedings of the Royal Society A 472 2196 20160404 Bibcode 2016RSPSA 47260404S doi 10 1098 rspa 2016 0404 PMC 5247521 PMID 28119545 Why do planets rotate Ask an Astronomer Stevenson D J 1987 Origin of the moon The collision hypothesis Annual Review of Earth and Planetary Sciences 15 1 271 315 Bibcode 1987AREPS 15 271S doi 10 1146 annurev ea 15 050187 001415 What Would Happen if Earth Suddenly Stopped Spinning By Emily Swaim 27 December 2023 Vcheni rozpovili sho bude yaksho Zemlya raptovo perestane obertatis Avtor Andrij Nevolin 27 12 2023Literatura ros Kulikov K A Vrashenie Zemli M Nedra 1985 Yackiv Ya Vivchennya obertannya Zemli kompleksna problema astronomiyi ta geofiziki Naukovi zapiski 2001 T 19 PosilannyaUSNO Earth Orientation IERS Earth Orientation Center Earth rotation data and interactive analysis International Earth Rotation and Reference Systems Service IERS If the Earth s rotation period is less than 24 hours why don t our clocks fall out of sync with the Sun