Давньогрецька музика, музика Стародавньої Греції — одна з найдавніших музичних культур, що мала значний вплив на подальший розвиток європейської музичної культури, а також дала більшості європейських мов сам термін «музика» (буквально — від муз).
Джерела вивчення
До сьогодення давньогрецька музика дійшла до нас лише у вигляді фрагментів нотних записів, що були виконані грецькими і фінікійськими буквами. Це — музика до пісні (стасиму) із драми «Орест» Евріпіда; два гімни Аполлону (138 і 128 до н. е.); похоронна й лірична пісні; 12 рядків пеана; 4 рядка музики на самогубство Аянта і деякі інші. Відомості про давньогрецьку музику почерпнуті з літературних джерел, теоретичних трактатів давньогрецьких мислителів та образотворчого мистецтва.
Найдавніші джерела відносяться до 3–2 тисячоліть до нашої ери. Це зображення з Криту найдавніших струнних інструментів, сцен гри на лірі й авлосі, статуетки арфістів і флейтистів з Кікладських островів. B поемах Гомера, що відбили побут мікенського суспільства кінця 2-го тисячоліття до н. е., говориться про використання музики у трудових процесах, релігійні церемонії і народні свята. На аттичних дипілонських вазах (8–7 століття до н. е.) зустрічаються зображення процесій, що виконують пісню хором.
![]() | ![]() Зображення на давньогрецькій кераміці | ![]() Барельєф на колоні в Мантінеї |
Музика і міфологія
Музика знайшла своє відображення у давньогрецькій міфології. Найдавніша епоха музичного розвитку зв'язувалася в грецьких переказах з іменем міфічного сатира Марсія, який вступив у музичне змагання з Аполлоном, переміг його, і тим самим викликав його гнів. Фригійське походження Марсія вказує на вплив музичної культури Малої Азії на Грецію.
Найвідомішим міфом, що відсилає до давньої епохи, є міф про співця Орфея, сина фракійського річкового бога Еагра і музи Калліопи, гра якого на золотій арфі зачаровувала не тільки людей, але й звірів, дерева, скелі. За переказом, Орфей відправився в пекло, щоб врятувати загиблу від укусу гадюки дружину — німфу Еврідіку. Гра на флейті дозволила йому зачарувати Харона, що погодився перевести Орфея через Стікс, проте порушивши заборону не дивитись на дружину до повернення додому, Орфей назавжди втратив Еврідіку і згодом загинув сам. Цей сюжет використовували давньогрецькі драматурги (Есхіл, Евріпід), а в нову епоху — ряд оперних композиторів (К. Монтеверді, К. В. Глюк та інші).
Законодавцем найдавніших правил гри на авлосі й законів гармонії вважався Олімп. Музичні закони розумілися як досконалість, погодженість, благозвучність. Його учнем, за переказом, був з Криту, що приніс у Спарту звичай музичного супроводу (на флейті) гімнів Аполлону, a також хоровий спів. Про принесення хорового співу з Криту згадується також в «Іліаді» Гомера.
Музичні інструменти
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDBWeWIzTmZTMmwwYUdGeWIybGtiM05mVEc5MWRuSmxYMDE1Y2pFM09DNXFjR2N2TVRJMWNIZ3RSWEp2YzE5TGFYUm9ZWEp2YVdSdmMxOU1iM1YyY21WZlRYbHlNVGM0TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5oTDBGMWJHOXpYM0JzWVhsbGNsOU1iM1YyY21WZlJ6TXhNeTVxY0djdk1USTFjSGd0UVhWc2IzTmZjR3hoZVdWeVgweHZkWFp5WlY5SE16RXpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5rTDFCaGJsOWhibVJmUkdGd2FHNXBjeTVxY0djdk1USTFjSGd0VUdGdVgyRnVaRjlFWVhCb2JtbHpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У музичній практиці існували численні різновиди інструментів. Серед струнних інструментів переважають щипкові:
- формінга — щипковий інструмент із корпусом напівкруглої форми, з бічними планками, з'єднаними вгорі поперечним бруском. В 5-4 століттях до н. е. була витіснена лірою і кіфарою.
- ліра — згідно з міфом була виготовлена Гермесом з панцира черепахи й подарована Аполлону. Мала плаский, округлий корпус зі шкіряною мембраною, від 3 до 11 жильних, кишкових, лляних або конопельних струн. Ліра, як носій культу Аполлона протиставлялася духовому авлосу, пов'язаному з культом Діонісія.
- кіфара складалася з корпуса — вузької прямолінійної (трапецієподібної) дерев'яної коробки (іноді округлої знизу), 2 ручок (прикріплених до корпуса в поздовжньому напрямку) і поперечини (ярма), що з'єднує ручки. Струни однакової довжини, але різної товщини й натяги прикріплювалися знизу до передньої частини корпуса й зверху до поперечини паралельно площини корпуса й ручок. У першій половині 7 століття до н. е. мала сім струн, пізніше 12.
- самбіка (або самбука) — близькосхідного походження типу кутової арфи (інша назва тригон).
- псалтерій (буквально — «перебираю струни») мав трикутний або чотирикутний, частіше трапецієподібний корпус. Струни защипували пальцями або плектром.
Серед духових інструментів зустрічаються як язичкові, так і флейтові:
- авлос — язичковий інструмент, що являв собою пару окремих циліндричних або конічних трубок з очерету, дерева, кістки, пізніше з металу. Кожна з трубок мала з 3–5 (пізніше більше) пальцевих отворів, причому правий авлос видобував більш високі, а лівий — нижчі звуки. Існувало декілька різновидів авлоса, за якими відомі такі назви як бомбікс, борим, калам, ґінгр, ніґлар, елім. Авлос широко використовувався для супроводу сольного й хорового співу, танців, під час похоронних і весільних обрядів, культових, військових й інших ритуалів, а також у театрі.
- флейта Пана, відома також під назвою сірінга — (багатоствольна флейта), що являла собою від 5 до 13 скріплених між собою трубок. Згідно з міфом її створив палко закоханий у Сірінґу бог лісів Пан. Тікаючи від Пана, Сірінга просила своїх сестер перетворити її на очеретину, Пан же зробив з цієї очеретини свиріль, яка стала його улюбленим інструментом.
Попередником сучасних мідних духових можна вважати корну — довгий ріг, прямій або закручений спіраллю, з розширюваним розтрубом в кінці. Звучав під час ритуальних церемоній і на полі бою.
З давньогрецьких ударних інструментів найвідоміші тимпан (попередник литавр), систр, (попередник тарілок), кроталі, , та інші. Проте ударні інструменти користувалися меншою популярністю, ніж струнні й духові.
У III–II століттях до н. е. у Греції з'явився попередник сучасного органу — , сконструйований александрійським механіком . Інструмент мав від 4 до 18 труб, а тиск повітря, що поступав в труби, підтримувався стовпом води. Гідравлос був розповсюджений у Римській імперії, потім у Візантії.
Розквіт музичної культури
Ріст полісів, у яких відбувалися великі культові й громадянські свята, привів до розвитку хорового співу під акомпанемент духового інструмента. Разом з авлосом увійшла у вжиток металева труба. Постійні війни стимулювали розвиток військової музики, що набувала політичного і патріотичного значення. Разом з тим розвивається й лірична поезія, що виконувалась під супровід музичних інструментів. Серед відомих авторів патріотичних пісень — Алкей, серед авторів ліричних пісень — Архілох та Сапфо.
Класиком хорової лірики став поет і музикант Піндар, автор гімнів, застільних і переможних од, що відрізнялися розмаїтістю форм, багатством і примхливістю ритмів. Ha основі гімнів Піндара розвинувся дифірамб, що виконувався на діонісійських святах (близько 600 до н. е.).
Музика стала невід'ємною частиною театральних дійств. Трагедія стає синкретичним видом мистецтва, що поєднує в собі драму, танець і музику. Автори трагедій — Есхіл, Фрініх, Софокл, Евріпід подібно давньогрецьким ліричним поетам, були одночасно й творцями музики. В міру розвитку в трагедію вводилися музичні партії корифея і акторів. Аріон виділив сольну партію з хору. Xop з «Антигони» Софокла «Дивних багато у світі див, Найдивніше із них — людина» став гімном Стародавніх Афін.
Евріпід у своїх творах обмежив введення хорових партій, зосереджуючи основну увагу на сольних партіях акторів і корифеїв, за зразком, так званого, нового дифірамба, що відрізнявся більшою індивідуалізацією, емоційністю, рухливим, віртуозним характером. Творцями стилю нового дифірамба стали , і , що замінив прийнятий для супроводу хорового співу авлос кіфарою. Автори давньогрецьких комедій часто використовували багатострунні кіфари для супроводу літературного тексту, уводили в спектакль народні пісенні мелодії. Разом з тим комедіографи критикували трагедію за музичні вишуки й іноземні впливи й нерідко пародіювали принадну музику трагедій, сліди чого збереглися в тексті комедії «Жаби» Аристофана.
Вчення про музику
У Стародавній Греції розвивалася також музична теорія і музична естетика. Геракліт вказав на діалектичну природу музики. Піфагор пов'язував музичну гармонію з гармонією всесвіту і дав математичне обґрунтування музичної інтерваліки. Натомість Аристоксен на перше місце ставив живе сприйняття музики людиною. Чимало давньогрецьких філософів займалися проблемами музичної етики та естетики, зокрема Платон та Аристотель.
Акустичні питання
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZoTDB0aGNHbDBiMnhwYm1selkyaGxjbDlRZVhSb1lXZHZjbUZ6WDJGa2FuVnpkR1ZrTG1wd1p5OHhOVEJ3ZUMxTFlYQnBkRzlzYVc1cGMyTm9aWEpmVUhsMGFHRm5iM0poYzE5aFpHcDFjM1JsWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Основоположним для європейської теорії музики вважається вчення Піфагора, якому приписують встановлення математичних співвідношень між частотами коливань окремих звуків і винайдення так званого Піфагорійського строю. За легендою, ідея математичного пояснення музичних інтервалів прийшла мислителю, коли той проходив повз ковальню, і удари молотів по ковадлу здалися йому милозвучними і гармонічними. Філософ взявся вивчати ковальський інструментарій і помітив, що розміри ковадел мають прості співвідношення — одне перевищувало інше в півтора або в два рази, що відповідало музичним інтервалам квінти чи октави. За іншою легендою, натхнений милозвучною ковальнею, Піфагор взявся експериментувати зі струнами однакової довжини, які він прикріпив до горизонтальної балки і став підвішувати на них ваги різної величини, що впливали на висоту їх звучання. Згідно з імовірнішою версією, Піфагор досліджував природу музичних інтервалів працюючи з монохордом — однострунним інструментом.
Піфагор вважав, що музична гармонія відображає гармонію всесвіту, а музичні інтервали відповідали інтервалам між Землею, планетами та «нерухомим» зоряним небом. Ця філософська концепція була відома під назвою «гармонія сфер» (або лат. Musica universalis) і отримала нове дихання в трудах німецького астронома Йогана Кеплера. Символом гармонії сфер став тетрактис — трикутна фігура, що представляла пропорції 4:3, 3:2, 2:1, пов'язувані з (чотирма стихіями), гармонією сфер, а також інтервалами октави, квінти і кварти.
Інший погляд на акустичну сторону музики представлений у Аристоксена, який є автором трактатів «Про елементи гармонії», частково збереженого трактату «Про елементи ритму» і збереженого фрагментарно «Про музику», «Про тони», «Про хори». Досліджуючи природу співу та мовлення, Аристоксен встановлює між ними типологічну різницю у коливаннях висоти тону і визначає мінімальний для слуху інтервал звуковисотності як «дієз». Не розглядаючи математичних виражень музичних інтервалів, Аристоксен натомість виводить усі музичні інтервали через співвідношення з основними — квартою, квінтою та октавою, таким чином торуючи шлях до поняття темперованого строю..
Питання музичної естетики
Питання музичної естетики й етики були розроблені у працях низки античних філософів, зокрема Платона і Аристотеля.
В «Законах» Платона знаходимо роздуми про диференціацію піснеспівів за жанрами:
Тоді в нас музичне мистецтво розрізнялося по його видах і формам. Один вид пісень становили молитви до богів, називані гімнами; протилежність їм становив інший вид пісень — їх більшою частиною називають френами; потім ішли пеани і, нарешті, дифірамб, що вже своєю назвою натякає, як я думаю, на народження Діоніса. Як певний особливий вид пісень дифірамби називали «номами», а точніше — «кіфародичними номами». Після того як це й дещо c інше було встановлено, не дозволене стало зловживати обігом одного виду пісень в інший
Разом з тим мислитель скаржився на сучасне йому змішування жанрів і прагнення догодити широкій публіці:
Згодом, із плином часу, призвідниками неуцьких беззаконь стали поети, обдаровані природою, але не тямущі в тому, що справедливо й законно в області Муз. У вакхічній несамовитості, надналежно одержимі насолодою, змішували вони френи з гімнами, пеани з дифірамбами, на кіфарах наслідували флейт, перемішуючи все між собою; мимоволі, за непорозумінням, вони зіпсували мусичне мистецтво, немов воно не містило ніякої правильності й немов мірилом у ньому слугує тільки насолода, відчувана тим, хто отримує задоволення, незалежно від того, поганий він чи добрий. Складаючи такі твори й викладаючи подібні вчення, вони вселили більшості беззаконне ставлення до мусичного мистецтва і зухвалу зарозумілість, що спонукала їх уважати себе гідними суддями. Тому-то театри, колись спокійні, стали гомоніти шумом, наче глядачі розуміли, що є прекрасним в музах, а що ні; і замість панування кращого у театрах запанувала якась непристойна влада глядачів
Аристотель, який розвинув вчення про катарсис, як очищення і виховання людини силою мистецтва, відзначав і виховне, очисне значення музики. Розглядаючи проблеми виховання, філософ виділяв чотири мистецтва, які можна вважати виховними засобами: граматику, малювання, гімнастику і музику. Роль музики філософ пояснював так:
«музика має виховне значення тому, що вона пом'якшує суворий елемент мужності, але вона повинна бути обмежена, бо крім виховної музики є ще музика розслаблююча, яка розніжує й розбещує. Музика корисна і в іншому відношенні: вона сприяє ушляхетненню сумних станів душі, подібно до трагедії, вона заповнює наш відпочинок і дозвілля».
Пояснення виховної ролі музики міститься і в роботах Аристоксена, який розглядав моральний ідеал як відбиття в людському суспільстві космічної краси й космічного порядку. На думку філософа, музика здатна здійснювати свій моральний вплив завдяки тому, що вона сама перейнята цією красою й цим порядком. Якщо сп'яніння приводить у розлад і тіло, і розум, то музика, «завдяки властивому їй порядку й симетрії», робить протилежний вину вплив і умиротворяє людину.
Нотація
На думку дослідників, давньогрецька музика була переважно одноголосою, хоча при акомпанементі на лірі, авлосі чи кефарі могли утворюватися і багатозвуччя. Такі здогадки можна зробити із наступного уривку «Законів» Платона, в якому йдеться про виховання музикантів:
різноголосиця й розмаїтість звучань ліри, коли струни видають один наспів, а поет склав іншу мелодію, коли домагаються співзвуч і противозвуч сполученням щільності й розрідженості, прискорення й уповільнення, підвищення й зниження і точно так само пристосовують строкату розмаїтість ритмів до звучань ліри, - все це не приносить користі при навчанні дітей, раз їм треба швидко, протягом усього лише трьох років, опанувати тим, що є корисного в музиці
Мелодія записувалася за допомогою грецьких та фінікійських літер, причому існували різні позначення нот для вокальної та інструментальної партій. Малюнок нижче ілюструє відповідність грецької нотації сучасній:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk1TDBkeWFXVmphR2x6WTJobExXMTFjMmxyWDJkeWFXVmphR2x6WTJobGN5MXViM1JsYm5ONWMzUmxiVEl1Y0c1bkx6WXdNSEI0TFVkeWFXVmphR2x6WTJobExXMTFjMmxyWDJkeWFXVmphR2x6WTJobGN5MXViM1JsYm5ONWMzUmxiVEl1Y0c1bi5wbmc=.png)
Таким чином зберігшийся до наших часів гімн із Дельф (138 до н. е.) сучасною нотацією міг би бути записаний так:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEyTDFCaGFXRnViV2wwZEdWNGRERXVjRzVuTHpZd01IQjRMVkJoYVdGdWJXbDBkR1Y0ZERFdWNHNW4ucG5n.png)
Ладова система
Основу ладової системи давньогрецької музики становлять тетрахорди, які будувалися у низхідному напрямку і починалися з найбільшого, «характеристичного» інтервалу. Залежно від інтервального складу, розрізняли 3 нахили, або роди (génē) тетрахордів: діатонічний, хроматичний й енармонічний.
- Діатонічний починався з інтервалу близького великій секунді (на думку Дж. Чалмера, в межах 200—249 центів), і сучасною нотацією міг би приблизно бути записаний як низхідна послідовність у фригійському ладі:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WkM5a09DOUZMVVF0UXkxSUxuQnVaeTh5TURCd2VDMUZMVVF0UXkxSUxuQnVadz09LnBuZw==.png)
- Хроматичний починався з інтервалу малої терції, після чого йшли два півтони (на думку Дж. Чалмера інтервал міг складати 249—398 центів). Сучасною нотацією такий тетрахорд можна записати так:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Wmk5bU9TOUZMVVJsY3kxRExVZ3VjRzVuTHpJd01IQjRMVVV0UkdWekxVTXRTQzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
- Енармонічний починався з інтервалу близького великій терції (на думку Дж. Чалмера не менше 398 центів), після чого йшли інтервали близькі чверті тону. Такий тетрахорд у сучасній нотації матиме такий вигляд:
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TXk4ellpOUZMVVJsYzJWekxVTmxjeTFJTG5CdVp5OHlNREJ3ZUMxRkxVUmxjMlZ6TFVObGN5MUlMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Два тетрахорди утворювали октавні лади (так звані роди октав, або harmoníai). Основні лади — дорійський, фригійський і лідійський — будувалися як об'єднання двох тетрахордів одного виду; тетрахорди приставлялися один до одного таким чином, що між нижнім звуком верхнього і верхнім звуком нижнього утворювався цілий тон. Побічні, гіполади, будувалися з основних за допомогою перестановки тетрахордів і додавання знизу цілого тону, що доповнює звукоряд до октави:
Об'єднання декількох тетрахордів утворювало так звану «Повну систему» (грец. σύστημα τέλειον), що включала усі давньогрецькі лади. В залежності від кількості з'єднаних тетрахордів розрізняли «велику» (4 тетрахорди, що охоплювали дві октави) та «малу» (3 тетрахорди, охоплювали ).
Давньогрецькі лади лягли в основу середньовічних, що використовувалися в григоріанському хоралі, проте назви давньогрецьких ладів не збігаються з прийнятими у сучасній теорії музики. Розбіжність назв ладів пояснюється тим, що в IX столітті вони були перейменовані на сторінках анонімного теоретичного трактату «Alia musica» і в пізнішій музикознавчих роботах закріпилися саме ці, перейменовані назви.
Література
- Петр В. И., О составах, строях и ладах в древнегреческой музыке. К., 1901.
- Античная музыкальная эстетика. Вступительный очерк и собрание текстов профессора А. Ф. Лосева. М. Государственное музыкальное издательство. 1960 г. 304 с.
- Герцман Е., Античное музыкальное мышление, Л. 1986
- Anderson, Warren D. (1966). Ethos and Education in Greek Music: The Evidence of Poetry and Philosophy. Cambridge, Mass.: Harvard University Press.
- Anderson, Warren D. (1994). Music and Musicians in Ancient Greece. Ithaca and London: Cornell University Press. (cloth); (pbk).
- Barker, Andrew (ed.) (1984—1989). Greek Musical Writings, 2 vols. Cambridge Readings in the Literature of Music. Cambridge: Cambridge University Press. Limited preview of vol. 1 online. [ 6 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Comotti, Giovanni. (1989). Music in Greek and Roman Culture. Baltimore: Johns Hopkins University Press. .
- Hagel, S. (2010). Ancient Greek Music: A New Technical History. Cambridge and New York: Cambridge University Press.
- Landels, John G. (1999). Music in Ancient Greece and Rome. London and New York: Routledge. (cloth); (pbk reprint, 2001). Limited preview online. [ 6 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Lord, Albert B. (1960). The Singer of Tales. Cambridge: Harvard University Press.
- Maas, Martha, and Jane McIntosh Snyder (1989) Stringed Instruments of Ancient Greece. New Haven: Yale University Press. . Limited preview online. [ 6 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Mathiesen, Thomas J. (1999). Apollo's Lyre: Greek Music and Music Theory in Antiquity and the Middle Ages. Lincoln, NE: University of Nebraska Press. Limited preview online.
- Mathiesen, Thomas J. (1974). Bibliography of Sources for the Study of Ancient Greek Music. New Jersey: Joseph Boonin, Inc.
- Michaelides, S. (1978) The Music of Ancient Greece: An Encyclopaedia. London: Faber & Faber.
- Monro, David Binning (1894). The Modes of Ancient Greek Music. Oxford: Clarendon Press. Republished as an unabridged facsimile by Elibron, limited preview online. [ 6 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Murray, Penelope, and Peter Wilson (eds.) (2004). Music and the Muses: The Culture of 'Mousike' in the Classical Athenian City. Oxford and New York: Oxford University Press. . Limited preview online. [ 6 серпня 2020 у Wayback Machine.]
- Pöhlmann, Egert, and Martin L. West (2001). Documents of Ancient Greek Music: The Extant Melodies and Fragments Edited and Transcribed with Commentary. Oxford: Clarendon Press. .
- Sachs, Curt. (1943). The Rise of Music in the Ancient World. NY: W.W. Norton & Company, Inc.
- Webster, T. B. L. (1970). The Greek Chorus. London: Methuen anc Co. Ltd. .
- West, Martin L. (1992) Ancient Greek Music. Oxford, OUP. Limited preview online. [ 27 червня 2014 у Wayback Machine.]
- Winnington-Ingram, R. P. (1968). Mode in Ancient Greek Music. Amsterdam: Adolf M. Hakkert.
Джерела
- Стаття на belcanto.ru [ 21 вересня 2010 у Wayback Machine.]
- Музыкальный энциклопедический словарь. — М. : «Советская энциклопедия», 1990.
- Словник античної міфології. — К.: Наукова думка, 1985. — 236 с.
Примітки
- Український переклад Бориса Тена [ 28 листопада 2009 у Wayback Machine.]
- Christoph Riedweg, Pythagoras: His Life, Teaching and Influence, Cornell: Cornell University Press, 2005 .
- Мэнтли П. Холл. Энциклопедическое изложение масонской, герметической, каббалистической и розенкрейцеровской символической философии. Новосибирск, Москва, 1997.
- А. Ф. Лосев. История античной эстетики, том IV ч.5; М.: «Искусство», 1975 [ 27 жовтня 2011 у Wayback Machine.]
- Платон. «Закони», 700 b. Перекладено з видання: Платон. Законы. М.: "Мысль", 1999 Перевод А.Н.Егунова.
- Український переклад за виданням: Памфіл Юркевич Історія філософії права. Філософія Права. Філософський щоденник. [ 2016-03-05 у Wayback Machine.]
- Платон. «Закони», 812 d. Перекладено з видання: Платон. Законы. М.: "Мысль", 1999 Перевод А.Н.Егунова.
- Див. John Chalmers. Divisions of the Tetrachord [ 12 січня 2010 у Wayback Machine.]. Hanover NH, 1993
- У радянській літературі зустрічається термін «совершенная система», проте російський музикознавець Холопов вживає термін «полный»
- Н. Ренёва К истории «путаницы» ладов. Средневековое переименование греческих видов октавы [ 21 вересня 2015 у Wayback Machine.]
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Davnogrecka muzika muzika Starodavnoyi Greciyi odna z najdavnishih muzichnih kultur sho mala znachnij vpliv na podalshij rozvitok yevropejskoyi muzichnoyi kulturi a takozh dala bilshosti yevropejskih mov sam termin muzika bukvalno vid muz Dzherela vivchennyaDo sogodennya davnogrecka muzika dijshla do nas lishe u viglyadi fragmentiv notnih zapisiv sho buli vikonani greckimi i finikijskimi bukvami Ce muzika do pisni stasimu iz drami Orest Evripida dva gimni Apollonu 138 i 128 do n e pohoronna j lirichna pisni 12 ryadkiv peana 4 ryadka muziki na samogubstvo Ayanta i deyaki inshi Vidomosti pro davnogrecku muziku pocherpnuti z literaturnih dzherel teoretichnih traktativ davnogreckih misliteliv ta obrazotvorchogo mistectva Najdavnishi dzherela vidnosyatsya do 3 2 tisyacholit do nashoyi eri Ce zobrazhennya z Kritu najdavnishih strunnih instrumentiv scen gri na liri j avlosi statuetki arfistiv i flejtistiv z Kikladskih ostroviv B poemah Gomera sho vidbili pobut mikenskogo suspilstva kincya 2 go tisyacholittya do n e govoritsya pro vikoristannya muziki u trudovih procesah religijni ceremoniyi i narodni svyata Na attichnih dipilonskih vazah 8 7 stolittya do n e zustrichayutsya zobrazhennya procesij sho vikonuyut pisnyu horom Delfijskij kamin na yakomu vikarbuvano gimn Apollonu Muzichna notaciya vikonana ryadkom okremih simvoliv sho stoyat nad osnovnim ryadkom tekstovim Gra na avlosi Zobrazhennya na davnogreckij keramici Apollon i Marsij Barelyef na koloni v MantineyiMuzika i mifologiyaMuzika znajshla svoye vidobrazhennya u davnogreckij mifologiyi Najdavnisha epoha muzichnogo rozvitku zv yazuvalasya v greckih perekazah z imenem mifichnogo satira Marsiya yakij vstupiv u muzichne zmagannya z Apollonom peremig jogo i tim samim viklikav jogo gniv Frigijske pohodzhennya Marsiya vkazuye na vpliv muzichnoyi kulturi Maloyi Aziyi na Greciyu Najvidomishim mifom sho vidsilaye do davnoyi epohi ye mif pro spivcya Orfeya sina frakijskogo richkovogo boga Eagra i muzi Kalliopi gra yakogo na zolotij arfi zacharovuvala ne tilki lyudej ale j zviriv dereva skeli Za perekazom Orfej vidpravivsya v peklo shob vryatuvati zagiblu vid ukusu gadyuki druzhinu nimfu Evridiku Gra na flejti dozvolila jomu zacharuvati Harona sho pogodivsya perevesti Orfeya cherez Stiks prote porushivshi zaboronu ne divitis na druzhinu do povernennya dodomu Orfej nazavzhdi vtrativ Evridiku i zgodom zaginuv sam Cej syuzhet vikoristovuvali davnogrecki dramaturgi Eshil Evripid a v novu epohu ryad opernih kompozitoriv K Monteverdi K V Glyuk ta inshi Zakonodavcem najdavnishih pravil gri na avlosi j zakoniv garmoniyi vvazhavsya Olimp Muzichni zakoni rozumilisya yak doskonalist pogodzhenist blagozvuchnist Jogo uchnem za perekazom buv z Kritu sho prinis u Spartu zvichaj muzichnogo suprovodu na flejti gimniv Apollonu a takozh horovij spiv Pro prinesennya horovogo spivu z Kritu zgaduyetsya takozh v Iliadi Gomera Muzichni instrumentiEros graye na kifari Skulptura 1 st do n e Zhinka graye na avlosi Chervonofigurnij kiliks 5 st do n e Vazopisec Briga Pan navchaye Dafnisa gri na sirinzi Kopiya davnogreckoyi skulpturi 3 2 st do n e U muzichnij praktici isnuvali chislenni riznovidi instrumentiv Sered strunnih instrumentiv perevazhayut shipkovi forminga shipkovij instrument iz korpusom napivkrugloyi formi z bichnimi plankami z yednanimi vgori poperechnim bruskom V 5 4 stolittyah do n e bula vitisnena liroyu i kifaroyu lira zgidno z mifom bula vigotovlena Germesom z pancira cherepahi j podarovana Apollonu Mala plaskij okruglij korpus zi shkiryanoyu membranoyu vid 3 do 11 zhilnih kishkovih llyanih abo konopelnih strun Lira yak nosij kultu Apollona protistavlyalasya duhovomu avlosu pov yazanomu z kultom Dionisiya kifara skladalasya z korpusa vuzkoyi pryamolinijnoyi trapeciyepodibnoyi derev yanoyi korobki inodi okrugloyi znizu 2 ruchok prikriplenih do korpusa v pozdovzhnomu napryamku i poperechini yarma sho z yednuye ruchki Struni odnakovoyi dovzhini ale riznoyi tovshini j natyagi prikriplyuvalisya znizu do perednoyi chastini korpusa j zverhu do poperechini paralelno ploshini korpusa j ruchok U pershij polovini 7 stolittya do n e mala sim strun piznishe 12 sambika abo sambuka blizkoshidnogo pohodzhennya tipu kutovoyi arfi insha nazva trigon psalterij bukvalno perebirayu struni mav trikutnij abo chotirikutnij chastishe trapeciyepodibnij korpus Struni zashipuvali palcyami abo plektrom Sered duhovih instrumentiv zustrichayutsya yak yazichkovi tak i flejtovi avlos yazichkovij instrument sho yavlyav soboyu paru okremih cilindrichnih abo konichnih trubok z ocheretu dereva kistki piznishe z metalu Kozhna z trubok mala z 3 5 piznishe bilshe palcevih otvoriv prichomu pravij avlos vidobuvav bilsh visoki a livij nizhchi zvuki Isnuvalo dekilka riznovidiv avlosa za yakimi vidomi taki nazvi yak bombiks borim kalam gingr niglar elim Avlos shiroko vikoristovuvavsya dlya suprovodu solnogo j horovogo spivu tanciv pid chas pohoronnih i vesilnih obryadiv kultovih vijskovih j inshih ritualiv a takozh u teatri flejta Pana vidoma takozh pid nazvoyu siringa bagatostvolna flejta sho yavlyala soboyu vid 5 do 13 skriplenih mizh soboyu trubok Zgidno z mifom yiyi stvoriv palko zakohanij u Siringu bog lisiv Pan Tikayuchi vid Pana Siringa prosila svoyih sester peretvoriti yiyi na ocheretinu Pan zhe zrobiv z ciyeyi ocheretini sviril yaka stala jogo ulyublenim instrumentom Poperednikom suchasnih midnih duhovih mozhna vvazhati kornu dovgij rig pryamij abo zakruchenij spirallyu z rozshiryuvanim roztrubom v kinci Zvuchav pid chas ritualnih ceremonij i na poli boyu Z davnogreckih udarnih instrumentiv najvidomishi timpan poperednik litavr sistr poperednik tarilok krotali ta inshi Prote udarni instrumenti koristuvalisya menshoyu populyarnistyu nizh strunni j duhovi U III II stolittyah do n e u Greciyi z yavivsya poperednik suchasnogo organu skonstrujovanij aleksandrijskim mehanikom Instrument mav vid 4 do 18 trub a tisk povitrya sho postupav v trubi pidtrimuvavsya stovpom vodi Gidravlos buv rozpovsyudzhenij u Rimskij imperiyi potim u Vizantiyi Rozkvit muzichnoyi kulturiRist polisiv u yakih vidbuvalisya veliki kultovi j gromadyanski svyata priviv do rozvitku horovogo spivu pid akompanement duhovogo instrumenta Razom z avlosom uvijshla u vzhitok metaleva truba Postijni vijni stimulyuvali rozvitok vijskovoyi muziki sho nabuvala politichnogo i patriotichnogo znachennya Razom z tim rozvivayetsya j lirichna poeziya sho vikonuvalas pid suprovid muzichnih instrumentiv Sered vidomih avtoriv patriotichnih pisen Alkej sered avtoriv lirichnih pisen Arhiloh ta Sapfo Klasikom horovoyi liriki stav poet i muzikant Pindar avtor gimniv zastilnih i peremozhnih od sho vidriznyalisya rozmayitistyu form bagatstvom i primhlivistyu ritmiv Ha osnovi gimniv Pindara rozvinuvsya difiramb sho vikonuvavsya na dionisijskih svyatah blizko 600 do n e Muzika stala nevid yemnoyu chastinoyu teatralnih dijstv Tragediya staye sinkretichnim vidom mistectva sho poyednuye v sobi dramu tanec i muziku Avtori tragedij Eshil Frinih Sofokl Evripid podibno davnogreckim lirichnim poetam buli odnochasno j tvorcyami muziki V miru rozvitku v tragediyu vvodilisya muzichni partiyi korifeya i aktoriv Arion vidiliv solnu partiyu z horu Xop z Antigoni Sofokla Divnih bagato u sviti div Najdivnishe iz nih lyudina stav gimnom Starodavnih Afin Evripid u svoyih tvorah obmezhiv vvedennya horovih partij zoseredzhuyuchi osnovnu uvagu na solnih partiyah aktoriv i korifeyiv za zrazkom tak zvanogo novogo difiramba sho vidriznyavsya bilshoyu individualizaciyeyu emocijnistyu ruhlivim virtuoznim harakterom Tvorcyami stilyu novogo difiramba stali i sho zaminiv prijnyatij dlya suprovodu horovogo spivu avlos kifaroyu Avtori davnogreckih komedij chasto vikoristovuvali bagatostrunni kifari dlya suprovodu literaturnogo tekstu uvodili v spektakl narodni pisenni melodiyi Razom z tim komediografi kritikuvali tragediyu za muzichni vishuki j inozemni vplivi j neridko parodiyuvali prinadnu muziku tragedij slidi chogo zbereglisya v teksti komediyi Zhabi Aristofana Vchennya pro muzikuU Starodavnij Greciyi rozvivalasya takozh muzichna teoriya i muzichna estetika Geraklit vkazav na dialektichnu prirodu muziki Pifagor pov yazuvav muzichnu garmoniyu z garmoniyeyu vsesvitu i dav matematichne obgruntuvannya muzichnoyi intervaliki Natomist Aristoksen na pershe misce staviv zhive sprijnyattya muziki lyudinoyu Chimalo davnogreckih filosofiv zajmalisya problemami muzichnoyi etiki ta estetiki zokrema Platon ta Aristotel Akustichni pitannya Pifagor Osnovopolozhnim dlya yevropejskoyi teoriyi muziki vvazhayetsya vchennya Pifagora yakomu pripisuyut vstanovlennya matematichnih spivvidnoshen mizh chastotami kolivan okremih zvukiv i vinajdennya tak zvanogo Pifagorijskogo stroyu Za legendoyu ideya matematichnogo poyasnennya muzichnih intervaliv prijshla mislitelyu koli toj prohodiv povz kovalnyu i udari molotiv po kovadlu zdalisya jomu milozvuchnimi i garmonichnimi Filosof vzyavsya vivchati kovalskij instrumentarij i pomitiv sho rozmiri kovadel mayut prosti spivvidnoshennya odne perevishuvalo inshe v pivtora abo v dva razi sho vidpovidalo muzichnim intervalam kvinti chi oktavi Za inshoyu legendoyu nathnenij milozvuchnoyu kovalneyu Pifagor vzyavsya eksperimentuvati zi strunami odnakovoyi dovzhini yaki vin prikripiv do gorizontalnoyi balki i stav pidvishuvati na nih vagi riznoyi velichini sho vplivali na visotu yih zvuchannya Zgidno z imovirnishoyu versiyeyu Pifagor doslidzhuvav prirodu muzichnih intervaliv pracyuyuchi z monohordom odnostrunnim instrumentom Pifagor vvazhav sho muzichna garmoniya vidobrazhaye garmoniyu vsesvitu a muzichni intervali vidpovidali intervalam mizh Zemleyu planetami ta neruhomim zoryanim nebom Cya filosofska koncepciya bula vidoma pid nazvoyu garmoniya sfer abo lat Musica universalis i otrimala nove dihannya v trudah nimeckogo astronoma Jogana Keplera Simvolom garmoniyi sfer stav tetraktis trikutna figura sho predstavlyala proporciyi 4 3 3 2 2 1 pov yazuvani z chotirma stihiyami garmoniyeyu sfer a takozh intervalami oktavi kvinti i kvarti Inshij poglyad na akustichnu storonu muziki predstavlenij u Aristoksena yakij ye avtorom traktativ Pro elementi garmoniyi chastkovo zberezhenogo traktatu Pro elementi ritmu i zberezhenogo fragmentarno Pro muziku Pro toni Pro hori Doslidzhuyuchi prirodu spivu ta movlennya Aristoksen vstanovlyuye mizh nimi tipologichnu riznicyu u kolivannyah visoti tonu i viznachaye minimalnij dlya sluhu interval zvukovisotnosti yak diyez Ne rozglyadayuchi matematichnih virazhen muzichnih intervaliv Aristoksen natomist vivodit usi muzichni intervali cherez spivvidnoshennya z osnovnimi kvartoyu kvintoyu ta oktavoyu takim chinom toruyuchi shlyah do ponyattya temperovanogo stroyu Pitannya muzichnoyi estetiki Pitannya muzichnoyi estetiki j etiki buli rozrobleni u pracyah nizki antichnih filosofiv zokrema Platona i Aristotelya V Zakonah Platona znahodimo rozdumi pro diferenciaciyu pisnespiviv za zhanrami Todi v nas muzichne mistectvo rozriznyalosya po jogo vidah i formam Odin vid pisen stanovili molitvi do bogiv nazivani gimnami protilezhnist yim stanoviv inshij vid pisen yih bilshoyu chastinoyu nazivayut frenami potim ishli peani i nareshti difiramb sho vzhe svoyeyu nazvoyu natyakaye yak ya dumayu na narodzhennya Dionisa Yak pevnij osoblivij vid pisen difirambi nazivali nomami a tochnishe kifarodichnimi nomami Pislya togo yak ce j desho c inshe bulo vstanovleno ne dozvolene stalo zlovzhivati obigom odnogo vidu pisen v inshij Razom z tim mislitel skarzhivsya na suchasne jomu zmishuvannya zhanriv i pragnennya dogoditi shirokij publici Zgodom iz plinom chasu prizvidnikami neuckih bezzakon stali poeti obdarovani prirodoyu ale ne tyamushi v tomu sho spravedlivo j zakonno v oblasti Muz U vakhichnij nesamovitosti nadnalezhno oderzhimi nasolodoyu zmishuvali voni freni z gimnami peani z difirambami na kifarah nasliduvali flejt peremishuyuchi vse mizh soboyu mimovoli za neporozuminnyam voni zipsuvali musichne mistectvo nemov vono ne mistilo niyakoyi pravilnosti j nemov mirilom u nomu sluguye tilki nasoloda vidchuvana tim hto otrimuye zadovolennya nezalezhno vid togo poganij vin chi dobrij Skladayuchi taki tvori j vikladayuchi podibni vchennya voni vselili bilshosti bezzakonne stavlennya do musichnogo mistectva i zuhvalu zarozumilist sho sponukala yih uvazhati sebe gidnimi suddyami Tomu to teatri kolis spokijni stali gomoniti shumom nache glyadachi rozumili sho ye prekrasnim v muzah a sho ni i zamist panuvannya krashogo u teatrah zapanuvala yakas nepristojna vlada glyadachiv Aristotel yakij rozvinuv vchennya pro katarsis yak ochishennya i vihovannya lyudini siloyu mistectva vidznachav i vihovne ochisne znachennya muziki Rozglyadayuchi problemi vihovannya filosof vidilyav chotiri mistectva yaki mozhna vvazhati vihovnimi zasobami gramatiku malyuvannya gimnastiku i muziku Rol muziki filosof poyasnyuvav tak muzika maye vihovne znachennya tomu sho vona pom yakshuye suvorij element muzhnosti ale vona povinna buti obmezhena bo krim vihovnoyi muziki ye she muzika rozslablyuyucha yaka roznizhuye j rozbeshuye Muzika korisna i v inshomu vidnoshenni vona spriyaye ushlyahetnennyu sumnih staniv dushi podibno do tragediyi vona zapovnyuye nash vidpochinok i dozvillya Poyasnennya vihovnoyi roli muziki mistitsya i v robotah Aristoksena yakij rozglyadav moralnij ideal yak vidbittya v lyudskomu suspilstvi kosmichnoyi krasi j kosmichnogo poryadku Na dumku filosofa muzika zdatna zdijsnyuvati svij moralnij vpliv zavdyaki tomu sho vona sama perejnyata ciyeyu krasoyu j cim poryadkom Yaksho sp yaninnya privodit u rozlad i tilo i rozum to muzika zavdyaki vlastivomu yij poryadku j simetriyi robit protilezhnij vinu vpliv i umirotvoryaye lyudinu NotaciyaNa dumku doslidnikiv davnogrecka muzika bula perevazhno odnogolosoyu hocha pri akompanementi na liri avlosi chi kefari mogli utvoryuvatisya i bagatozvuchchya Taki zdogadki mozhna zrobiti iz nastupnogo urivku Zakoniv Platona v yakomu jdetsya pro vihovannya muzikantiv riznogolosicya j rozmayitist zvuchan liri koli struni vidayut odin naspiv a poet sklav inshu melodiyu koli domagayutsya spivzvuch i protivozvuch spoluchennyam shilnosti j rozridzhenosti priskorennya j upovilnennya pidvishennya j znizhennya i tochno tak samo pristosovuyut strokatu rozmayitist ritmiv do zvuchan liri vse ce ne prinosit koristi pri navchanni ditej raz yim treba shvidko protyagom usogo lishe troh rokiv opanuvati tim sho ye korisnogo v muzici Melodiya zapisuvalasya za dopomogoyu greckih ta finikijskih liter prichomu isnuvali rizni poznachennya not dlya vokalnoyi ta instrumentalnoyi partij Malyunok nizhche ilyustruye vidpovidnist greckoyi notaciyi suchasnij Davnogrecka notaciya i suchasna Enarmonichno rivni noti intonuyutsya takim chinom sho persha nota zavzhdi visha za drugu Takim chinom zberigshijsya do nashih chasiv gimn iz Delf 138 do n e suchasnoyu notaciyeyu mig bi buti zapisanij tak Paian Athenerschatzhaus Delphi 1 TeilLadova sistemaDokladnishe Davnogrecki ladi Osnovu ladovoyi sistemi davnogreckoyi muziki stanovlyat tetrahordi yaki buduvalisya u nizhidnomu napryamku i pochinalisya z najbilshogo harakteristichnogo intervalu Zalezhno vid intervalnogo skladu rozriznyali 3 nahili abo rodi gene tetrahordiv diatonichnij hromatichnij j enarmonichnij Diatonichnij pochinavsya z intervalu blizkogo velikij sekundi na dumku Dzh Chalmera v mezhah 200 249 centiv i suchasnoyu notaciyeyu mig bi priblizno buti zapisanij yak nizhidna poslidovnist u frigijskomu ladi Diatonichnij tetrahord Hromatichnij pochinavsya z intervalu maloyi terciyi pislya chogo jshli dva pivtoni na dumku Dzh Chalmera interval mig skladati 249 398 centiv Suchasnoyu notaciyeyu takij tetrahord mozhna zapisati tak Hromatichnij tetrahord Enarmonichnij pochinavsya z intervalu blizkogo velikij terciyi na dumku Dzh Chalmera ne menshe 398 centiv pislya chogo jshli intervali blizki chverti tonu Takij tetrahord u suchasnij notaciyi matime takij viglyad Enarmonichnij tetrahord Dva tetrahordi utvoryuvali oktavni ladi tak zvani rodi oktav abo harmoniai Osnovni ladi dorijskij frigijskij i lidijskij buduvalisya yak ob yednannya dvoh tetrahordiv odnogo vidu tetrahordi pristavlyalisya odin do odnogo takim chinom sho mizh nizhnim zvukom verhnogo i verhnim zvukom nizhnogo utvoryuvavsya cilij ton Pobichni gipoladi buduvalisya z osnovnih za dopomogoyu perestanovki tetrahordiv i dodavannya znizu cilogo tonu sho dopovnyuye zvukoryad do oktavi Oktavni ladi Ob yednannya dekilkoh tetrahordiv utvoryuvalo tak zvanu Povnu sistemu grec systhma teleion sho vklyuchala usi davnogrecki ladi V zalezhnosti vid kilkosti z yednanih tetrahordiv rozriznyali veliku 4 tetrahordi sho ohoplyuvali dvi oktavi ta malu 3 tetrahordi ohoplyuvali Velika povna sistema Davnogrecki ladi lyagli v osnovu serednovichnih sho vikoristovuvalisya v grigorianskomu horali prote nazvi davnogreckih ladiv ne zbigayutsya z prijnyatimi u suchasnij teoriyi muziki Rozbizhnist nazv ladiv poyasnyuyetsya tim sho v IX stolitti voni buli perejmenovani na storinkah anonimnogo teoretichnogo traktatu Alia musica i v piznishij muzikoznavchih robotah zakripilisya same ci perejmenovani nazvi LiteraturaPetr V I O sostavah stroyah i ladah v drevnegrecheskoj muzyke K 1901 Antichnaya muzykalnaya estetika Vstupitelnyj ocherk i sobranie tekstov professora A F Loseva M Gosudarstvennoe muzykalnoe izdatelstvo 1960 g 304 s Gercman E Antichnoe muzykalnoe myshlenie L 1986 Anderson Warren D 1966 Ethos and Education in Greek Music The Evidence of Poetry and Philosophy Cambridge Mass Harvard University Press Anderson Warren D 1994 Music and Musicians in Ancient Greece Ithaca and London Cornell University Press ISBN 0 8014 3083 6 cloth ISBN 0 8014 3030 5 pbk Barker Andrew ed 1984 1989 Greek Musical Writings 2 vols Cambridge Readings in the Literature of Music Cambridge Cambridge University Press Limited preview of vol 1 online 6 serpnya 2020 u Wayback Machine Comotti Giovanni 1989 Music in Greek and Roman Culture Baltimore Johns Hopkins University Press ISBN 0 8018 3364 7 Hagel S 2010 Ancient Greek Music A New Technical History Cambridge and New York Cambridge University Press Landels John G 1999 Music in Ancient Greece and Rome London and New York Routledge ISBN 0 415 16776 0 cloth ISBN 0 415 24843 4 pbk reprint 2001 Limited preview online 6 serpnya 2020 u Wayback Machine Lord Albert B 1960 The Singer of Tales Cambridge Harvard University Press Maas Martha and Jane McIntosh Snyder 1989 Stringed Instruments of Ancient Greece New Haven Yale University Press ISBN 0 300 03686 8 Limited preview online 6 serpnya 2020 u Wayback Machine Mathiesen Thomas J 1999 Apollo s Lyre Greek Music and Music Theory in Antiquity and the Middle Ages Lincoln NE University of Nebraska Press Limited preview online Mathiesen Thomas J 1974 Bibliography of Sources for the Study of Ancient Greek Music New Jersey Joseph Boonin Inc Michaelides S 1978 The Music of Ancient Greece An Encyclopaedia London Faber amp Faber Monro David Binning 1894 The Modes of Ancient Greek Music Oxford Clarendon Press Republished as an unabridged facsimile by Elibron limited preview online 6 serpnya 2020 u Wayback Machine Murray Penelope and Peter Wilson eds 2004 Music and the Muses The Culture of Mousike in the Classical Athenian City Oxford and New York Oxford University Press ISBN 0 19 924239 9 Limited preview online 6 serpnya 2020 u Wayback Machine Pohlmann Egert and Martin L West 2001 Documents of Ancient Greek Music The Extant Melodies and Fragments Edited and Transcribed with Commentary Oxford Clarendon Press ISBN 0 19 815223 X Sachs Curt 1943 The Rise of Music in the Ancient World NY W W Norton amp Company Inc Webster T B L 1970 The Greek Chorus London Methuen anc Co Ltd ISBN 0 416 16350 5 West Martin L 1992 Ancient Greek Music Oxford OUP Limited preview online 27 chervnya 2014 u Wayback Machine Winnington Ingram R P 1968 Mode in Ancient Greek Music Amsterdam Adolf M Hakkert DzherelaStattya na belcanto ru 21 veresnya 2010 u Wayback Machine Muzykalnyj enciklopedicheskij slovar M Sovetskaya enciklopediya 1990 Slovnik antichnoyi mifologiyi K Naukova dumka 1985 236 s Primitki Ukrayinskij pereklad Borisa Tena 28 listopada 2009 u Wayback Machine Christoph Riedweg Pythagoras His Life Teaching and Influence Cornell Cornell University Press 2005 Mentli P Holl Enciklopedicheskoe izlozhenie masonskoj germeticheskoj kabbalisticheskoj i rozenkrejcerovskoj simvolicheskoj filosofii Novosibirsk Moskva 1997 A F Losev Istoriya antichnoj estetiki tom IV ch 5 M Iskusstvo 1975 27 zhovtnya 2011 u Wayback Machine Platon Zakoni 700 b Perekladeno z vidannya Platon Zakony M Mysl 1999 Perevod A N Egunova Ukrayinskij pereklad za vidannyam Pamfil Yurkevich Istoriya filosofiyi prava Filosofiya Prava Filosofskij shodennik 2016 03 05 u Wayback Machine Platon Zakoni 812 d Perekladeno z vidannya Platon Zakony M Mysl 1999 Perevod A N Egunova Div John Chalmers Divisions of the Tetrachord 12 sichnya 2010 u Wayback Machine Hanover NH 1993 U radyanskij literaturi zustrichayetsya termin sovershennaya sistema prote rosijskij muzikoznavec Holopov vzhivaye termin polnyj N Renyova K istorii putanicy ladov Srednevekovoe pereimenovanie grecheskih vidov oktavy 21 veresnya 2015 u Wayback Machine Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi