Військо́во-морські́ си́ли Украї́нської Наро́дної Респу́бліки та Украї́нської Держа́ви — національний флот Української Народної Республіки та Української Держави в 1917—1919 роках. Відомі також під загальною назвою «Украї́нський Держа́вний Флот».
Український Державний Флот (1918―1924) Військово-морські сили Української Народної Республіки (1917―1918) | |
---|---|
![]() | |
На службі | 12 жовтня 1917 — 21 листопада 1921 |
Країна | |
Річниці | 29 квітня 1918 |
Війни/битви | Перша світова війна Радянсько-українська війна |
Командування | |
Визначні командувачі | адмірал Андрій Покровський контр-адмірал Михайло Остроградський контр-адмірал В'ячеслав Клочковський контр-адмірал Олександр Гадд контр-адмірал Володимир Савченко-Більський старший лейтенант Михайло Білинський старший лейтенант Василь Пилишенко капітан-лейтенант Святослав Шрамченко мічман Яким Христич |
Становлення військово-морських сил Української держави розпочалось після укладення Берестейського мирного договору між УНР та Німеччиною. Основний внесок у розвиток українського Чорноморського флоту було зроблено за часів гетьманату Павла Скоропадського (29 квітня — 14 грудня 1918).
29 квітня 1918 року кораблі Чорноморського флоту перейшли під юрисдикцію Української Народної Республіки. На той момент півтора сторіччя Північне Причорномор’я перебувало в складі Російської імперії, а у портах на території України базувався Чорноморський флот. І це враховуючи те, що моряки-українці складали 2/3 його особового складу.
У ході Української революції 1917—1921 років, у травні 1917 року Перший Всеукраїнський військовий з’їзд визнав необхідність повної українізації Чорноморського флоту, тоді ж уперше було заявлено, що Чорноморський флот має стати частиною збройних сил України.
12 липня 1917 року есмінець «Завидний» став першим кораблем, над яким піднято синьо-жовтий прапор. 25 (12) листопада 1917 року у зв’язку з проголошенням ІІІ Універсалом Української Народної Республіки багато кораблів підняли українські прапори, а в Севастополі відбувся велелюдний парад за участю військових. Про перехід на бік української влади заявили команди низки великих військових кораблів, зокрема крейсера «Пам'ять Меркурія» та лінкора-дредноута «Воля» — найпотужнішого корабля Чорноморського флоту.
У грудні 1917 року більшовикам вдалося захопити владу на Чорноморському флоті. Задля закріплення свого режиму вони вдалися до масового терору, згадуваного очевидцями під назвою «варфоломіївські ночі». За різними оцінками, тільки 23—24 лютого 1919 року в Севастополі були вбиті 600 осіб — морських та сухопутних офіцерів, членів їхніх родин, жителів міста. 23 лютого 1918 року більшовики стратили лідера кримськотатарського руху Номана Челебіджихана.
У 20-х числах квітня 1918 року Кримська група військ УНР під командуванням підполковника Петра Болбочана разом із німцями звільнила Крим від більшовиків: 22 квітня українські війська зайняли Джанкой, 24 квітня — Сімферополь, 25 квітня — Бахчисарай.
Завершилось існування військово-морських сил УНР на Чорному морі після зайняття півдня України Добровольчою армією та Антантою (грудень 1918 — літо 1919). Підрозділи Морської піхоти УНР існували до кінця 1921 року. Органи управління флотом були розформовані наприкінці 1924 року.
Флот у часи Центральної Ради
Передумови створення українського флоту
Український національний рух став поширюватися в армії та флоті після демократичних змін у російському суспільстві, що були прямими здобутками Лютневої Революції 1917 року, та після утворення в березні того ж року Української Центральної Ради. Революція ініціювала процеси українського відродження по всій імперії, національні організації стихійно виникали в армії та флоті, поступово охоплюючи все ширше й ширше коло національних елементів. Разом із тим, ідеї та гасла національно-територіальної автономії все більше захоплювали настрої всього українського населення. Професор Грушевський, голова Центральної Ради, визначаючи тодішній ідеал українського державотворення — автономію — писав:
...деякі колонії Англії як Канада, Австралія, Нова Зеландія, Полуднева Африка…наближаються до повної державності, мають своє військо та фльоту, гроші й марки, своє законодавство й суд….
Саме на таких ідейних засадах в 1917 р. і планувалося будувати українську державу, її армію та флот.
Особливо сприятливі умови склалися для створення українського флоту. Загалом флот, як і вся армія, був тепер переведений на демократичний лад, — в квітні тут був заведений так званий «Центрофлот», колегіальний орган управління флотом, що був чимось на кшталт матроського парламенту. Українці ще з кінця XVIII століття завжди становили біля двох третіх особового складу Російського Імператорського Флоту, тож, будучи добре організованими, вони тривалий час займали чільні і досить вагомі позиції в Центрофлоті. Першим головою цього колективного органу управління флотом — було обрано представника Українського військового комітету з лінкора «Воля» матроса-українця Євгена Шелестуна. Зрештою, такий стан справ доведе керівництво Центральної Ради та Української Чорноморської Общини до розуміння та ідеї повної українізації й націоналізації всього Чорноморського флоту.
Український національно-просвітницький рух у Севастополі та по всьому Чорноморському узбережжі почав активно розвиватися на початку ХХ століття, особливо після 1905 року. Тут діяли відділи «Просвіти», українські аматорські театри, бібліотеки і таке інше. Організація національного руху активно підтримувалася цими різноманітними українськими просвітницькими та культурними товариствами, які після демократичної революції змогли значно розширили свою діяльність. Найбільш відомою та дієвою з означених організацій була севастопольська спілка , яка в березні 1917 року утворила Українську Чорноморську Громаду під керівництвом В'ячеслава Лащенка, директора місцевої жіночої гімназії, вчителя Коломійця та матроса Пащенка.
Заснований ще в 1905 році, гурток «Кобзар» зробив суттєвий вклад в справу пробудження національної самосвідомості серед українських моряків. Ця, та інші організації всіляко поширювали українські книжки, ставили українські театральні вистави, звертали увагу моряків на історію України та козацького флоту, вели активну українську агітацію. Багато морських офіцерів-українців вже більш як десять років були постійними членами «Кобзаря», а потім і Української Чорноморської Громади.
Воєнну секцію Громади очолив капітан другого рангу , просвітницьку секцію очолювали підполковник Володимир Савченко-Більський (потім на чільних посадах служив в українському морському міністерстві) та В'ячеслав Лащенко, агітаційними справами відали підполковник військово-морського судового відомства Вадим Богомолець та матрос Пащенко. Серед членів общини значився і капітан першого рангу Михайло Остроградський, майбутній командувач українського флоту (в 1917 році на посаді коменданта Севастопольської фортеці). В складі Ради також були представники від флотської авіації — пілот Сліпченко та поручник Михайлик.
Українська Чорноморська Громада об'єднала моряків-українців із головною метою — шляхом українізації створити в майбутньому на базі колишнього російського чорноморського флоту новий, цілком автономний український флот, із підпорядкуванням до української влади Центральної Ради. Український рух успішно розгортався, і вже незабаром став масовим. Від середини березня 1917 року в громаді було лише 200 членів, а вже на перших зборах 11 квітня 1917 року, присвячених відкриттю Ради Української Чорноморської Громади зібралося близько 5000 матросів-українців.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TVM4eFlTOGxSREFsT1RJbFJEQWxRakFsUkRFbE9ERWxSREFsUWpnbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSkNKVVF3SlVJNEpVUXhKVGc0SlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZMbkJ1Wnk4eE1qQndlQzBsUkRBbE9USWxSREFsUWpBbFJERWxPREVsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtJbFJERWxPRU5mSlVRd0pUbEdKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpDSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnNEpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkVKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
В Одесі головним осередком українського руху ще з довоєнних часів було товариство «Українська хата». За діяльної допомоги цього товариства, на початку квітня 1917 року було засновано Українську Військово-Морську Раду Одеської округи. Головою ради було обрано старшого лейтенанта Василя Пилишенка; почесним головою цієї організації був Володимир Чехівський, пізніше прем'єр-міністр уряду УНР.
Вже по тому, влітку 1917 року за згодою російського Тимчасового Уряду, на всіх російських флотах, а найбільше в Чорноморському, на вимогу Центральної Ради та за підсумками рішень Першого Всеукраїнського Військового З'їзду, що відбувся 5 травня 1917 р. (там були присутні і великі українські делегації з моряків і Української Чорноморської Громади) почалася поступова українізація екіпажів кораблів. Тоді ж вперше було висунуто вимогу українців, щоб чорноморський флот став частиною збройних сил автономної України. На тому ж з'їзді було вирішено українізувати кілька кораблів Балтійського флоту.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TlM4MU1TOGxSREFsUVRFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWtZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUk0SlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpESlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNUxtcHdaeTh4TWpCd2VDMGxSREFsUVRFbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREFsUWtZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUk0SlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpESlVRd0pVSTFKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Згідно з рішенням з'їзду було створено Генеральний Військовий Комітет — найвищу в Україні військову організація, яка мала вирішувати проблеми українізації в армії та флоті. Головою цього органу був призначений Симон Петлюра, а справами флоту в Військовому Комітеті опікувався матрос Степан Письменний. У випадку із флотом, українізація означала сукупність організаційно-просвітницьких заходів, головною метою яких було створення сильних українських корабельних рад та земляцтв, що групувалися за національною ознакою.
Початок українізації флоту (весна-літо 1917 р.)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZrTDFObFlXeGZiMlpmUW14aFkydGZVMlZoWDFWcmNtRnBibWxoYmw5TmFXeHBkR0Z5ZVY5RGIyMXRhWFIwWldVdWFuQm5Mekl5TUhCNExWTmxZV3hmYjJaZlFteGhZMnRmVTJWaFgxVnJjbUZwYm1saGJsOU5hV3hwZEdGeWVWOURiMjF0YVhSMFpXVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Вже з кінця квітня майже на всіх кораблях Чорноморського флоту існували свої корабельні ради чи гуртки, які контролювалися підполковником Савченко-Більським. З цих рад найдіяльнішими були Ради лінійних кораблів — «Іоанн Златоуст», «Св. Євстафій», «Ростислав», крейсерів — «Пам'ять Меркурія», «Кагул», «Прут», мінної бригади, есмінця «Завидний». З їхньої основи та з нових поповнень потім і почали утворюватися перші суто українські команди. Українізовані екіпажі частіше за все утворювалися шляхом обміну особовим складом з іншими кораблями. А на тих кораблях, де процентний склад українців серед екіпажу від початку був занадто високим, відбувалося поступове вилучення з його особового складу всіх не українців з поступовим заміщенням останніх українцями.
Згуртовані таким чином українці флоту ще від літа звернули на себе увагу командування флоту кількома чисельними демонстраціями. Капітан другого рангу Микола Нєкліевич згадував:
Відбулось кілька надзвичайно численних українських маніфестацій і походів в Севастополі, які показали міць українського руху і були гарно улаштовані, великою кількістю жовто-блакитних прапорів з учасниками, одягненими в національні українські одяги. А в одній маніфестації, то брав участь чумацький віз з круторогими волами і цілий відділ матросів з лінійного корабля „Св. Євстафій“ перебраний за запорожців і на конях».
Крім того, як згадує мічман Яким Христич, в севастопольській урочистій ході, присвяченій Зеленим Святам, взяла участь «в мальовничому полтавському старовинно-козацькому жіночому строю» Оксана Колчак, дружина командувача флотом адмірала Колчака. Цього ж дня на щоглах усіх кораблів Флоту, на фортеці берегової охорони та касарнях морської піхоти вперше вивісили український національний прапор.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxqTDBOb2IzSnViMjF2Y25SemFTNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RRMmh2Y201dmJXOXlkSE5wTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Останній факт яскраво свідчить, що керівництво флоту вітало та підтримувало українізацію. Так, перед українцями, які взяли участь у маніфестації 7 квітня 1917 року, командувач чорноморського флоту віце-адмірал Колчак виступив з такими словами:
Ось мені припадає честь говорити з українцями, що зібралися тут заявити своє існування: Чорноморська Фльота, керувати якою я маю собі за честь, на 90 відсотків складається з синів цієї нації. Я не можу не вітати українську націю, яка дала мені найліпших моряків, які тільки існують на світі…».
Командування флоту вбачало в українізації порятунок від більшовицької пропаганди, що дедалі сильніше почала заявляти про себе. Особливо багато послідовників потім здобули собі більшовики на кораблях мінної бригади. Але влітку 1917 року рух більшовиків був ще заслабкий і не мав багато прихильників. Комуністів, як згадують самі більшовики, було дуже мало, їм було дуже складно працювати.
І так було по всіх чорноморських портах, де існували українські громади. Під час великої маніфестації українців в Одесі, влаштованої на честь проголошення I-ого Універсалу, промаршувало вулицями міста декілька десятків тисяч українців з різних організацій. Моряки йшли першими, несучи на трьох держаках український прапор і величезний портрет Шевченка. Одеська Морська Рада з тієї нагоди вислала до Києва своїх представників — старшого лейтенанта Пилишенка і матроса Кошельного.
Тим часом українізація флоту ширилася. З великих кораблів чорноморського флоту, що до осені 1917 р. майже повністю були українізовані — новозбудований лінійний корабель-дредноут «Воля», крейсер «Пам'ять Меркурія», з малих — есмінці «Завидний», «Завєтний», «Зоркій», «Звонкій», «Жаркій» та інші. На всіх інших кораблях чорноморського флоту, як вже зазначалося, діяли досить сильні українські ради, земляцтва та комітети.
Морські піхотні частини, слід зазначити, також були в значній мірі українізовані. Севастопольський флотський півекіпаж під командуванням підполковника Савченка-Більського ще з літа 1917 р. мав свого українського прапора із портретом Тараса Шевченка. Оркестр цієї частини першим на флоті почав виконувати гімн «Ще не вмерла Україна». Українські відділи були створені в Окремій десантній дивізії в Севастополі, у частинах морських фортець Севастополя, Очакова, а також в Балтійській морській дивізії, що знаходилася в гирлі Дунаю. Українські Ради були утворені і в сухопутних частинах Севастопольської фортеці, в частинах воєнно-морської авіації.
Літом українці флоту вперше почали вимагати від керівництва флоту дозволу на підняття українських прапорів на своїх кораблях. Слід зазначити, що прапори куплялися моряками заздалегідь. Так, ще 15 квітня 1917 року судовий комітет міноносця «Жуткий» передав казначею «Союзу матросів» 20 карбованців і 89 копійок, зібраних офіцерами, кондукторами, матросами міноносця на придбання національного українського прапора. Однак перші спроби підняття українських прапорів на кораблях зустріли опір зі сторони матросів російської національності та консервативно налаштованого офіцерства. Наприклад, в липні 1917 р., за ініціативи керівника української ради корабля В. Прокоповича вперше піднімає українського прапора есмінець «Завидний», але тоді ж через протести командування він мусив його спустити.
Теж саме відбулося і на новозбудованому лінкорі «Воля». Останній був укомплектований виключно українцями, які перед переходом з Миколаєва в Севастополь, хотіли підняти над кораблем українського прапора. Та офіцери відмовилися виходити під ним в море. Почав розгорятися конфлікт, але виконувач обов'язків командувача флотом контр-адмірал В. Лукін умовив матросів не піднімати українського прапора до проведення Установчих зборів. Як згадує Н. А. Монастирьов, офіцер Чорноморського флоту, сучасник описуваних подій,
...коли лінкор відходив, на його щоглі віяв Андріївський прапор, але на гарматних баштах було безліч інших прапорів, які відображали політичні настрої різних угруповань, яких на борту такого великого корабля було дуже багато».
Корабель прибув в Севастополь 4 липня 1917 р., де його на Приморському бульварі зустрів великий натовп людей, серед яких особливо виділялися українські організації з великою кількістю національних прапорів. Згодом, в листопаді 1917 р., після оголошення автономії України, «Воля» стане першим українським лінкором-дредноутом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEwTDFWcmNtRjVibUVsTWpoRlRTVXlPVEl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFZWcmNtRjVibUVsTWpoRlRTVXlPVEl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Звістка про національний уряд сколихнула українців й на інших флотах. В Балтійському флоті зусиллями Українського Революційного Військово-морського Штабу на чолі із капітаном другого рангу Михайлом Злобіним, старшим лейтенантом Михайлом Білинським та лейтенантом Святославом Шрамченком (в майбутньому, останні двоє займали чільні посади в морському міністерстві УНР) було українізовано есмінці «Україна» та «Гайдамак». Також було українізовано підготовлений екіпаж для легкого крейсера «Свєтлана», на якому по добудові планувалося підняти українського прапора, але цьому тоді завадили більшовики.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd6TDFCdmJIUmhkbUV0UTJobGMyMWhNVGt5TVM1cWNHY3ZNakF3Y0hndFVHOXNkR0YyWVMxRGFHVnpiV0V4T1RJeExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Після війни штаб планував перевести ці кораблі на Чорноморський флот. Окрім цього українські ради існували також і в інших флотиліях — в каспійській, сибірській, амурській, північно-льодовитій флотиліях. Між іншим, в північно-льодовитій флотилії було українізовано цілий лінійний корабель «Чєсма», в сибірській флотилії — канонірський човен «Вьюга». Його командиром був капітан першого рангу Микола Злобін, в майбутньому морський міністр УНР.
Загалом, українізація в 1917 р. стала першим кроком, важливою підвалиною для відтворення українського національного флоту. В загальному хаосі політичних та партійних інтриг, саме українізовані кораблі в 1917 р. стали боєздатним ядром російського флоту. Фактично, вже літом 1917 р. український флот, як і армію, можна визначати як автономну частку російських воєнно-морських сил.
Становлення флоту УНР (осінь — зима 1917 р.)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTDFwaGRtbGtibmw1TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxYVlYWnBaRzU1ZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Восени 1917 р. українізовані екіпажі почали відкрито проявляти свої національні настрої. Тоді на більшості з вищеперерахованих кораблів командою був піднятий український прапор. 12 жовтня 1917 р. есмінець «Завидний» першим з усіх Чорноморських кораблів зробив це. Команда, незважаючи на активну протидію російського командування, вирішила попри все тримати українського прапора до оголошення результатів Установчих Зборів.
В той же день у всіх газетах був опублікований маніфест команди есмінця:
«Ми, українці ескадрового міноносця „Завидний“, підняли свій національний український прапор на гафелі задля того, щоби показати, що недивлячись на віковий гніт, все-таки живі ще сини нашої славної матері-України, а значить жива та сила, яка повинна відновити права нашої славної, дорогої матері-України. Цим ми показали, що ми, як і вся демократія Росії, вимагаємо проголошення російської федеративної демократичної республіки, а значить вимагаємо автономії як для інших, так і для всієї рідної і дорогої матері-України. Підняттям прапора ми показали, що являємо собою силу, і що цю силу ми застосуємо для досягнення своїх омріяних цілей задля відновлення всіх прав пригнічених народів. Нашим ворогам, і тим людям, які не ознайомившись з нашими переконаннями, звинувачують нас в анархії, у відокремленні, у створенні хаосу і т.і. ми заявляємо, що не відокремлюємося од великої Росії, а йдемо рука об руку із всім пригніченим народом, ми більше ніж хто-небудь, не бажаємо роздорів, а лише стараємося втілити в життя гасло свободи, рівенства, братерства, щоб вони не залишились лише криком волаючого в пустелі, як це було досі. Цим ми лише нагадали всій демократії, що вона заснула, що ми закликаємо її піднятися, і йти з нами на боротьбу проти буржуазії за реалізацію прав всіх пригнічених народів і за мир во всьому світі. Ми, українці ескадрового міноносця „Завидний“, закликаємо всіх вірних синів дорогої України, а також всю російську демократію підтримати нас в боротьбі за кращі ідеали. Так, ми, українці, не спустимо піднятий нами наш національний прапор до того часу, як існуємо ми і існує міноносець „Завидний“. Голова судового комітету Кубко. Голова гуртка Курілович, секретар прапорщик Кіслін. Члени: Семесенко, Дегтярьов і Скакун».Оригінальний текст (рос.)«Мы, украинцы эскадренного миноносца «Завидный», подняли свой национальный украинский флаг на гафеле для того, чтобы показать, что, несмотря на вековой гнет, все-таки живы сыны нашей славной матери-Украины, следовательно жива та сила, которая должна восстановить права нашей славной, дорогой матери-Украины. Этим мы показали, что мы, равно как и вся демократия России, требуем провозглашения российской федеративной демократической республики, а следовательно требуем автономии как для других, так и для всей родной и дорогой матери-Украины. Поднятием флага мы показали, что представляем собой силу и что эту силу мы применим для достижения своих заветных стремлений для восстановления прав всех угнетенных народов. Нашим недоброжелателям и тем людям, которые, не ознакомившись с нашими убеждениями, обвиняют нас в анархии, в отделении, во внесении раздора и т. п. мы заявляем, что не отделяемся от великой России, а идем рука об руку со всем угнетенным народом, мы больше, чем кто бы то ни был, не желаем раздора, что мы только лишь стараемся провести в жизнь лозунг свободы, равенства и братства, чтобы они не остались только гласом вопиющего в пустыне, как это было до сих пор. Этим мы только напомнили всей демократии, что она заснула, что мы призываем её воспрянуть и идти с нами на борьбу против буржуазии за осуществление прав всех угнетенных народов и за мир всего мира. Мы, украинцы эскадренного миноносца «Завидный», призываем всех верных сынов дорогой Украины, а также всю российскую демократию поддержать нас в борьбе за лучшие идеалы. Так, мы, украинцы, не спустим поднятый нами наш национальный флаг до тех пор, пока живы мы и существует миноносец «Завидный». Председатель судового комитета Кубко. Голова гуртка Курилович, секретарь прапорщик Кислин. Члены: Семененко, Дегтярёв й Скакун».
Тоді ж чорноморцями було отримано звістку про українізацію на Балтійському флоті. На відзначення цієї події, за попередньою домовленістю із командуванням флоту, всі кораблі й порти чорноморського флоту на один день прикрасилися українськими стягами, водночас просигналивши прапорами «Хай живе вільна Україна». Українці Севастополя влаштували на честь цього багатотисячну урочисту ходу та парад біля пам'ятника адміралу Нахімову.
9 листопада 1917 р. команда лінкору «Георгій Побідоносець» ухвалила резолюцію, в якій визнавала владу Центральної Ради, вважаючи її дії «справедливими та законними». Однак через активну протидію матросів-росіян, броненосець українського прапора тоді так і не підняв.
Проголошення III Універсалу Центральної Ради про автономію України послужило головною причиною для переходу на сторону української влади декількох великих воєнних кораблів. Найбільш відомими і значущими для українського флоту стали листопадові події на крейсері «Пам'ять Меркурія».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemswTDFCaGJYbGhkQ1V5TjAxbGNtdDFjbWw1WVRFNU1ERXRNVGswTWkweUxtcHdaeTh5TlRCd2VDMVFZVzE1WVhRbE1qZE5aWEpyZFhKcGVXRXhPVEF4TFRFNU5ESXRNaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
12 листопада, невдовзі після проголошення III Універсалу, на крейсері «Пам'ять Меркурія», де більшість становили саме українці, замість Андріївського Георгіївського прапора було піднесено український. Але близько 200 матросів-росіян ще за день до того, знаючи про такі наміри українців, запротестували проти таких дій і покинули корабель. Командуючому флоту матроси російської національності одразу ж передали прохання підняти Андріївський прапор на одному з крейсерів, що тоді добудовувався на Миколаївському заводі. Офіційна телефонограма до штабу командуючого флотом від 11 листопада 1917 р. голосила:
«Судовий комітет крейсера „Пам'ять Меркурія“ повідомляє: завтра, 12 листопада, о 8 годині ранку замість кормового Андріївського прапору українцями вирішено підняти українського національного прапора. Великороси і не співчуваючі підйому українського прапора, через непримиренність двох сторін в числі 200 чоловік вирішили з'їхатись в екіпаж, через що судовий комітет прохає якнайскоріше вирішити питання про укомплектацію крейсера українцями замість тих що покинули корабель, списки останніх будуть надіслані додатково».Оригінальний текст (рос.)«Судовой комитет крейсера «Память Меркурия» сообщает: завтра, 12 ноября, в 8 часов утра вместо кормового Андреевского флага украинцами решено поднять украинский национальный флаг. Великороссы и не сочувствующие подъему украинского флага ввиду непримиримости двух сторон в числе около 200 человек решились съехать в экипаж, из-за чего судовой комитет просит срочным порядком разрешить вопрос об укомплектовании крейсера украинцами вместо ушедших, списки уходящих будут присланы дополнительно».
Севастопольська газета «Русское слово» так повідомляла про тодішні події на крейсері:
«У зв'язку з підняттям на крейсері „Пам'ять Меркурія“ українського прапору, відбувся офіційний вихід з крейсера всіх матросів-неукраїнців, до яких приєдналися всі офіцери. Сталося перенесення єдиного на всьому російському флоті Георгіївського Андріївського прапору, який отримав бриг „Меркурій“ за свої геройські діла з турками та внаслідованого крейсером. До борта крейсера було підведено баржу, на яку перейшли всі великороси і офіцери, за виключенням одного мічмана. Розгорнули Георгіївського прапора, і під звуки музики відійшли на буксирі катера. З'їхали на берег, направилися до казарм. Сцена була велична, матроси і офіцери плакали. Після прибуття на берег, прапор, прострілений ворожими снарядами, був перенесений в Морське зібрання».Оригінальний текст (рос.)«В связи с поднятием на крейсере «Память Меркурия» украинского флага состоялся официальный уход с крейсера всех матросов-неукраинцев, к которым присоединились все офицеры. Совершилось перенесение единственного во всем русском флоте Георгиевского Андреевского флага, полученного бригом «Меркурий» за геройские дела с турками и унаследованного крейсером. К борту крейсера была подведена баржа, на которую перешли все великороссы и офицеры, за исключением одного мичмана. Развернули Георгиевский флаг и под звуки музыки отчалили на буксире катера. Съехав на берег, направились в казармы. Сцена была потрясающая, матросы и офицеры плакали. По прибытии на берег флаг, простреленный неприятельскими снарядами, был перенесен в Морское собрание».
Після того командир крейсера капітан 2 рангу Терентьєв доніс рапортом, що обов'язки командира крейсера «Пам'ять Меркурия» та майно корабля він здав мічманові-українцю Вадиму Дяченко. Командуючий чорноморським флотом адмірал О. Немітц передав крейсер у розпорядження комісара Центральної Ради капітана другого рангу Євграфа Акімова. Центрофлот одразу після цього визнав його повноваження. Корабель таким чином офіційно став першим українським крейсером сучасності.
Севастополь в ті осінні дні весь був весь охоплений українським національним піднесенням. На відзначення подій останніх днів, 15 листопада Українською Чорноморською Общиною був організований великий військовий парад, який завершився урочистою церковною службою. У параді брали участь як українці, так і бажаючі інших національностей. Того дня всі кораблі чорноморського флоту цілу добу тримали українські прапори, а також сигнал «Слава Українській Народній Республіці».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcxTDFadmJIbGhNVGt4TnkwekxtcHdaeTh5TlRCd2VDMVdiMng1WVRFNU1UY3RNeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
А 22 листопада, за прикладом крейсера «Пам'ять Меркурія», українського прапора підняв лінкор-дредноут «Воля», найпотужніший корабель чорноморського флоту. Українська громада цього корабля була найбільшою в Чорноморському флоті. За ним послідкувало ще кілька есмінців, міноносців та інших малих кораблів. Загалом, восени 1917 р. під українським прапором опинилося більше половини кораблів Чорноморського флоту. Крім того, Центральну Раду визнали штаб флоту, майже всі військові підприємства й установи, берегові та фортифікаційні споруди.
В ці ж дні піднімає українського прапора лінійний корабель північно-льодовитої флотилії «Чєсма», що стояв тоді у Владивостоці. Екіпаж для цього корабля був сформований в Чорноморському флоті та відправлений на далекий схід для подальшої переведення корабля до порту призначення. Тоді ж українська воєнно-морська рада Каспійської флотилії планувала перевести українізовані кораблі до устя ріки Терек, де Україна мала мати свій вихід до Каспійського моря. Із цим питанням вона зверталася до Української Морської Ради, а потім і до уряду Кубанської Республіки, але різні обставини зашкодили реалізації цього плану.
Організувалися і перші суто українські воєнно-морські піхотні частини. З основи севастопольського флотського півекіпажу підполковника Савченка-Більського чорноморці організували морський курінь імені Сагайдачного, чисельністю в 600 багнетів, який під командою мічмана Якима Христича 9 листопада 1917 р. було відправлено в Київ задля посилення військової моці Центральної Ради. Саме морякам довелося вперше репрезентувати українську збройну силу перед іноземними воєнними атташе. Коли восени 1917 р. до Києва прибули військові місії країн Антанти, то український уряд вислав їм назустріч почесну варту з 60 матросів під проводом ад'ютанта військового генерального секретаря Юрія Гасенка.
Загалом, восени 1917 року український рух на флоті став настільки потужним, що навіть сам командувач Чорноморським флотом контр-адмірал Олександр Нємітц 6 листопада закликав делегатів 1-го Загальнофлотського з'їзду підтримати Центральну Раду, а 23 листопада 1917 року надіслав їй офіційне прохання взяти флот під свою юрисдикцію.
Події останніх днів вимагали створення українських органів управління флотом, які провадили б свою політику окремо від загальноросійських. Вже 1 листопада в Києві відкрилася Українська генеральна морська рада, що займалася організаційними флотськими питаннями. Вона стала прототипом майбутнього українського морського відомства. Морська рада та Українська чорноморська община, спираючись на процес українізації, результати всеукраїнських військових з'їздів, та сильні національні настрої українців, запроектували скору націоналізацію всього Чорноморського флоту. Тоді ж Українською чорноморською общиною була висунута перша, і надзвичайно амбітна українська воєнна-морська доктрина. Її пункти проголошували:
«1) мати фльоту в півтора рази сильнішу від усіх воєнних фльот у чорноморському просторі. 2) Приєднати до Севастопільської фльоти всі українські морські сили в Балтійському і Каспійському просторах та на Японському просторі Зеленого Клину. 3) Мати в своєму складі напочаток три бригади лінійних кораблів, бригаду крейсерів, гідрокрейсерів, три дивізії міноносців, підводних човнів та деяку кількість кораблів окремого призначення. 4) До складу фльоти мала теж входити гідроавіація».
Однак війна із більшовиками та подальший розвиток подій відтягнули реалізацію цих великих задумів.
Таким чином, восени 1917 р., із проголошенням III Універсалу Центральної Ради, вперше за багато століть знову яскраво означилася українська державність, а разом із нею і український флот, існування якого офіційно визнавалося тодішнім російським урядом. Подальшій його розбудові завадило захоплення всеросійської влади більшовиками, які вороже ставилися до національного руху.
Руйнація флоту УНР в Першій Українсько-Більшовицькій війні (зима 1917—1918 рр.).
Більшовики, які скинувши владу Тимчасового Уряду, фактично захопили владу в Росії, почали боятися такого росту українських симпатій, то ж в кінці листопада — на початку грудня 1917 р. їхніми зусиллями через Центрофлот та інші загальноросійські органи управління флотом (на той час вже цілком знаходилися під впливом більшовиків) всіх українців Балтійського та інших флотів було переведено на Чорне море. 11 грудня 1917 р. на засіданні Законодавчої Ради російського морського відомства роздивлялося питання про відправлення всіх матросів-українців та офіцерів з Балтійського на Чорноморський флот. У схваленій резолюції Законодавча Рада категорично заперечувала українізацію Чорноморського флоту. Українізація на інших флотах таким чином була припинена, подекуди навіть шляхом ультиматумів та погроз. Так, лінійний корабель Північно-льодовитої флотилії «Чєсма» був змушений спустити українського прапора, оскільки портове керівництво відмовилося забезпечувати харчами лінійний корабель під українським прапором. Така ж доля спіткала і канонерський човен сибірської флотилії «Вьюга». Залога корабля на чолі із капітаном Злобіним була переведена на Чорноморський флот.
Відтоді Чорноморський флот мусив стати єдиним центром українського військово-морського руху. Користуючись підписаним 5 грудня перемир'ям між Росією та країнами Четверного Союзу, українізовані кораблі чорноморського флоту за наказом Генеральної Морської Ради протягом місяця почали проводити евакуацію з Трапезунда українських частин 127-ї пішої дивізії. В цій операції брав участь і лінкор «Воля». Ця евакуація була першою, та останньою операцією Республіканського Флоту Центральної Ради.
Більшовики ще з листопада розпочали активну агітацію, пік якої припав на початок грудня 1917 р. Вкрадлива агітація більшовиків, гасла світової революції, класової боротьби та інтернаціоналу розкололи єдність матросів Чорноморського флоту. Успіхові більшовицької пропаганди сприяла позиція тодішнього командувача флоту адмірала Немітца, який хоч і визнавав Центральну Раду, але восени та взимку 1917 р. став потроху схилятися до більшовиків.
Така поведінка командуючого довела до повної анархії, якою кримські більшовики дуже вдало скористалися. 30 листопада з Маріуполю було отримано телеграму військової ради 24 запасового полку: "Власть переходит в руки большевиков, которые, не считаясь с распоряжением Центральной рады, арестовали полковника, помогают этому матросы «Гневного», «Пронзительного» и «Капитана Сакена». Просим отозвать, которые мешают украинизировать полки, мешают населению. Немедленно выслать на помощь «П. Меркурия».
Більшовицька агітація ширилася. Вже 3 грудня 1917 р. всі кораблі мінної бригади, окрім міноносця «Завидний», підняли червоного прапора, опустивши як українські, так і Андріївські прапори. Як зазначає кандидат історичних наук полковник Лубенець А. В., після жовтневого перевороту відносини між українською стороною та російськими більшовиками надзвичайно загострились. Комуністи своїми соціалістичними прокламаціями змогли в значній мірі заразити більшовизмом більшість моряків чорноморського флоту, в тому числі і українців. Тоді більшовикам вдалося тимчасово дискредитувати керівництво Центральної Ради. Окрім того, більшовики для встановлення свого режиму почали застосовувати терор, який досяг свого апогею в кінці грудня 1917 р. Трохи менше ніж через рік подібна доля спіткала всі великі військові флоти світу — спочатку німецький, а потім англійський та французький. Український та російський флоти ставали в цій черзі першими жертвами більшовизму.
17 грудня 1917 р. Ленін заявив Центральній Раді свій ультиматум, який був відкинутий, після чого між Центральною Радою та Радянською Росією почалося відкрите воєнне протистояння. Отримавши звістку про ультиматум та оголошення війни більшовиками, крейсер «Пам'ять Меркурія» одразу надіслав до Києва радіограму:
Ультиматум Леніна — Троцького є грубе посягнення на право Української Народної Республіки. Прохаємо рішуче откинути. Протестуємо проти оголошення братовбивчої війни. Негайно сповіщайте, що нам робити».
У зв'язку із оголошенням війни УНР, обстановка в Севастополі загострювалася з кожним днем. Більшовики готувалися збройним шляхом захопити владу на флоті. 24 грудня 1917 р. більшовиками було захоплено стоячий в Севастополі український дредноут «Воля», на якому, не зважаючи на всі сигнали, телеграми та накази з українського морського відомства, того ж дня був піднятий червоний прапор. Його українська залога була розформована.
В цей же день, останні воєнні кораблі українського флоту, чиї залоги виявилися найстійкішими і не піддалися більшовицькій агітації і, зрештою, так і не підняли червоного прапора — крейсер «Пам'ять Меркурія» та есмінець «Завидний», через загрозу захоплення більшовиками, за наказом українського морського міністерства перемістилися в Одесу, що тоді фактично стала єдиним українським портом.
Багато українців та неприхильників більшовиків просто покинули Севастополь. Більшовик Зедін в ті дні писав:
Как на всем юге, так и в Черноморском флоте, благодаря провокационным приказам контрреволюционеров, сидящих в Раде, идет разложение в войсковых частях и оголение всего Черноморского побережья от воинских частей. По приказу Петлюры крепость Севастополь оставлена без гарнизона: уехали не только великороссы, но и украинцы. Крепость, пороховые погреба, мастерские брошены без охраны.
А вже незабаром місто охопила кривава хвиля червоного терору. В ході цих драматичних подій багато українських організацій в Севастополі було розгромлено, а чимало їхніх учасників — розстріляні. Севастопольське українське життя, не сприйнявши більшовизму, мусило тимчасово податися в запілля.
В цих надзвичайно складних умовах, коли між ворогуючими сторонами починав виростати серйозний збройний конфлікт, продовжувалася евакуація українських підрозділів з турецького фронту. 7 січня 1918 р. Генеральним секретаріатом на прохання Дмитра Антоновича було виділено 300 тисяч карбованців на закупівлю в Маріуполі палива для кораблів українського флоту, що знаходилися в Одесі, звідки останні здійснювали свої рейси до Кавказу з метою евакуації українських військ.
Однак і в Одесі ситуація поступово виходила з-під контролю. Як зазначає старший лейтенант Василь Пилишенко:
В Одесі щораз більшої сили набувала третя організація, тобто отих 35 тисяч злодіїв і «нальотчиків», з тією різницею, що до революції вони працювали потайки, а тепер явно і були озброєні з ніг до голови. Називали вони себе «Красною гвардією».
Назрівав серйозний конфлікт. В цій ситуації політичними неприхильниками більшовиків було обрано так званий «міський комітет десятьох», що мав забезпечувати порядок в місті. Лейтенантом Пилишенко, який в «комітеті десятьох» відповідав за адміністрацію міста, були організовані озброєні патрулі українських матросів, які наглядали за спокоєм:
Свою роботу я почав з того, що зажадав, щоб мені дали три вантажних авта. В кожному повинно бути по чотири скоростріли і по 10 матросів обслуги. На «вахті» по черзі було одно авто, а інші два «відпочивали». Якщо з якогось місця телефонували про грабіж чи іншого роду безчинство, чергове авто негайно спішило з допомогою. Такі випадки траплялися часто, особливо один був цікавий. Оті дезертири якось натрапили на великий склад французького коньяку. Виламавши двері, стали пробувати коньяк тут же на місці. В скорому часі тих аматорів коньяку зібралася така сила, що я послав туди одне авто, а потім друге. Не було ради, я мусив викликати пожежну команду і тільки холодною водою з брандспойтів удалося розігнати той натовп п'яних людей.
Так тривало до 3 січня 1918 р. Того дня в місті розпочалося відкрите більшовицьке повстання, яке спочатку вдавалося стримати. Але вже 17 січня 1918 р. збільшовизовані лінкори «Ростислав», «Три Святителі» та «Синоп» разом із крейсером «Алмаз» прибули з Севастополя в Одесу, та заявили українським кораблям свій ультиматум, після чого останні, перед націленими на них більшовицькими гарматами, змушені були спочатку заявити свій нейтралітет, а потім здатися. Через кілька днів, після жорстоких вуличних боїв між червоною гвардією та юнкерсько-гайдамацькими частинами Центральної Ради, Одеса остаточно опинилася під контролем більшовиків.
В ході січневих боїв за Одесу, більшовики також захопили корабельне майно Дунайської флотилії що тут знаходилося, а саме 3 канонірські човни, дивізіон бронекатерів, всю транспортну флотилію що тут дислокувалася, та тральщики (більшість з перерахованих кораблів зазначеної флотилії до захоплення вже стояла під українськими прапорами). Із цим закінчив своє існування Український Республіканський Флот.
Сумною виявилася доля і перших організованих українських морських піхотних частин. Окремий морський курінь ім. Сагайдачного весь загинув в ході боїв із більшовиками на вулицях Києва в січні 1918 р. Від інших українізованих морських частин, як згадував С. Шрамченко, мало що залишилось.
«…упали перші вартові українського моря. Кров'ю припечатали відродження княжного й козацького панування на Чорнім морі».
Січневе військово-морське законодавство та військово-морська політика УНР (початок 1918 р.).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TlM4MVlTOGxSREFsT1RRbFJEQWxRa01sUkRBbFFqZ2xSREVsT0RJbFJERWxPREFsUkRBbFFrVmZKVVF3SlRrd0pVUXdKVUpFSlVReEpUZ3lKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeUpVUXdKVUk0SlVReEpUZzNMbXB3Wnk4eU1EQndlQzBsUkRBbE9UUWxSREFsUWtNbFJEQWxRamdsUkRFbE9ESWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pUa3dKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJNEpVUXhKVGczTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Та ця перша невдача не була кінцем українського флоту. Ще в грудні з Генеральної Морської Ради було організовано морське міністерство, на чолі якого став відомий громадський діяч Дмитро Антонович. В складі Генерального Секретарства Морських Справ працювало три офіцери: підполковник Володимир Савченко-Більський, який став директором канцелярії міністерства, підполковник Вадим Богомолець став юридичним консультантом, старший лейтенант Михайло Білинський став завідувачем контролю міністерства. Директором інженерно-механічного відділу став корабельний інженер Коваленко, в секретаріаті на різних посадах також працювали лейтенант Святослав Шрамченко, капітан другого рангу Євграф Акімов, капітан другого рангу Микола Місників, та багато інших видатних офіцерів. На початку 1918 р. на службу до українського міністерства вступили віце-адмірал Андрій Покровський, капітан першого рангу Володимир Шрамченко, капітан першого рангу Микола Максимів (за гетьмана — морський міністр), капітан другого рангу Озеров, капітан другого рангу Хомотиян, капітан першого рангу Степанів, та багато інших воєнно-морських фахівців.
Головним результатом діяльності міністерства стало прийняття морських законів від 2, 4 та 11 січня (т. зв. «Тимчасовий закон про флот») 1918 р., відтак в майбутньому виникала юридична законодавча база для утворення українського флоту. Автором цих законів був Володимир Савченко-Більський. Відповідно цих історичних законів: «Російський Чорноморський флот… проголошується флотом Української Народної Республіки…» та «Українська Народна Республіка переймає на себе всі зобов'язання російського уряду щодо Чорноморського флоту й щодо утримання флоту й портів».
Згідно з цими ж законами, на Український Чорноморський флот у майбутньому поширювався принцип добровільного найму на службу, також окремим параграфом закону від 11 січня (29 грудня за старим стилем) встановлювався перший воєнно-морський прапор УНР. В «Тимчасовому законі про флот» повідомлялося: «2. Прапором Української військової фльоти є полотнище о двох: блакитному і жовтому кольорах. В кряжі блакитного кольору історичний золотий тризубець з білим внутрішнім полем в ньому. 3. Прапором Української торговельної фльоти є полотнище в двох — , блакитному і жовтому кольорах». Зазначений прапор став першим офіційним українським воєнно-морським прапором ХХ сторіччя.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNaVZFTVNVNFFpVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRaklsUkRBbFFqQWxSREVsT0RBbFJEQWxRamdsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJERWxPREpmSlVReEpUZzBKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSXpKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1ZCTXlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQk1GOGxSREFsUWtVbFJERWxPREpmTVRRdU1ERXVNVGt4T0M1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGxHSlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl5SlVReEpUaENKVVF3SlVJNVh5VkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1JDVkVNU1U0TWw4bFJERWxPRFFsUkRBbFFrSWxSREFsUWpBbFJEQWxRak1sUkRBbFFqQmZKVVF3SlVFekpVUXdKVGxFSlVRd0pVRXdYeVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TWw4eE5DNHdNUzR4T1RFNExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Та закон від 11 січня, що був зроблений за участі морського міністра Д. Антоновича, був помилкою. Він проголошував, що Україні потрібен лише малий флот берегової оборони (а саме лише 2 броненосці та флотилія міноносців), решту кораблів тим часом планувалося демобілізувати. В умовах що складуться після 29 квітня, цей закон надовго загальмує розвиток національного флоту. Всі ці закони було оголошено 13 березня 1918 р., невдовзі по поверненню Центральної Ради в Київ. До того ж, на момент ухвалення, всі ці закони, як зазначає історик Я. Тинченко, тоді несли лише декларативний характер, оскільки весь флот на той момент ще був захоплений більшовиками.
Іншою великою помилкою уряду була відмова української делегації на Берестейській мирній конференції від території Криму як від частини УНР, через що в майбутньому, особливо на початку, виникало питання легітимності українських претензій на флот зосереджений у Севастополі.
Не зважаючи на відмову уряду УНР від Криму, представник українського морського міністерства Хоменко, даючи 26 лютого 1918 р. інтерв'ю турецькій газеті «Османський Ллойд» оголосив про приналежність українського півострова до Криму. Така ж сама інформація подавалася і в другому українському інтерв'ю в цій же газеті. Так кримська політика уряду та міністерства пішли різними шляхами.
Відновлення флоту УНР в Одесі (березень-квітень 1918 р.)
Боротьба з більшовиками тим часом тривала. Більшовицька агресія проти України змусила український уряд вести негайні пошуки союзника. В умовах що складалися, такими могли стати лише країни Четверного союзу. Заключивши в лютому мир із Центральними державами та заручившись їхньою військовою підтримкою, вже цілком незалежна УНР разом із своїми новими союзниками повела наступ проти більшовиків. Територія України поступово звільнялася, згодом з'явилася можливість відновити діяльність флоту. 13 березня союзними військами було звільнено Одесу та Миколаїв.
Тікаючи з Одеси, більшовики вивели в Севастополь захоплені ними в січневих боях крейсер «Пам'ять Меркурія» та есмінець «Завидний», також вони забрали із собою канонірський човен Дунайської флотилії «Терець», 4 бронекатери та деякі з транспортних суден. Ті кораблі що вони вивести не змогли (канонірські човни «Кубанець» та «Донець») із декількома бронекатерами, 20 тральщиками та транспортами були кинуті в Одеському порті. Тут же знаходилося 11 озброєних самохідних барж типу «Боліндер» (баржі за № 27, 432, 437, 447, 606 та шість інших барж, чиї номери невідомі), які потім були зараховані до Транспортної флотилії. Кораблі, що таким чином залишилися в Одесі, і стали першими воєнними кораблями заново відродженого українського флоту. Німецькі підводні човни, ще 26 березня 1918 р. отримали радіограму, що всі кораблі під жовто-блакитним прапором слід приймати за дружні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN5THlWRU1DVTVNaVZFTUNWQ09DVkVNU1U0TmlWRU1DVkNOUzBsUkRBbFFqQWxSREFsUWpRbFJEQWxRa01sUkRBbFFqZ2xSREVsT0RBbFJEQWxRakFsUkRBbFFrSmZKVVF3SlRrd0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTBKVVF4SlRnd0pVUXdKVUkxSlVRd0pVSTVYeVZFTUNVNVJpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09TNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RKVVF3SlRreUpVUXdKVUk0SlVReEpUZzJKVVF3SlVJMUxTVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWw4bFJEQWxPVEFsUkRBbFFrUWxSREFsUWpRbFJERWxPREFsUkRBbFFqVWxSREFsUWpsZkpVUXdKVGxHSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
А вже наступного дня, 27 березня 1918 р., виходять накази про створення Дунайської та Транспортної флотилії. Дунайську флотилію очолив капітан другого рангу Хомотиян, транспортну — капітан першого рангу Степанів. Начальником відділу морських перевезень став капітан першого рангу В. Шрамченко, комендантом одеського воєнного порту — капітан другого рангу Озеров. 24 квітня 1918 р. головним комендантом портів Чорного та Азовського морів було призначено віце-адмірала А. Покровського (потім зі своїм штабом виїхав з Києва в Одесу). Багато досвідчених фахівців та морських офіцерів із колишнього російського флоту тоді ж перейшло на українську службу.
На той час морського міністерства як окремого відомства вже не існувало, позаяк 13 березня 1918 р. воно стало частиною воєнного міністерства. Обов'язки морського міністра перебрав на себе військовий міністр полковник Олександр Жуковський.
Останній, хоч і був прихильником нових революційних свобод, та за досить обмежений час перебування на посаді зміг багато зробити як для війська, так і для флоту. У його зверненні від 15 квітня 1918 р. «До моряків транспортної флотилії Чорного моря, які находяться на службі військової повинності з 1 березня 1918 року», зазначалося:
Війна скінчилась, настав час… ліквідувати той розлад і безладдя, які принесла держава з большевитськими прапорами… Народне міністерство морських справ закликає до громадянського почуття всіх чорноморців, які мусили покинути порти України, пропонуємо повернутися на свої місця і приступити до роботи на користь рідного краю, організуйте професіональні спілки для захисту своїх політичних і економічних прав й домагань. Підписав Морський міністр Жуковський».
Однак з огляду на складність загальної ситуації, великого майнового та організаційного безладу, що залишився після більшовиків, відтворений воєнний флот виявився майже бездіяльним, а тому не брав ніякої участі у подальших боях із більшовиками. Тральщики здійснили лише кілька виходів у море, щоб прийняти захоплені німецькими підводними човнами більшовицькі пароплави-призи.
22 квітня 1918 р. додатково в Одесі був створений Перший Український Гідроавіаційний дивізіон Чорноморського флоту (20 гідропланів), що став першою українською флотською авіаційною формацією. Як зазначає А. В. Лубенець, день 22 квітня 1918 р. можна вважати днем народження української морської авіації.
День 29 квітня 1918 р. в історії України і флоту
Звільнення України від більшовиків продовжувалося. Нарешті, коли в квітні 1918 р. українськими та німецькими військами було звільнено більшу частину Криму, влада більшовицьких комітетів в Севастополі остаточно похитнулася. Панувала цілковита дезорганізація, в Севастополі більшовики перебували в панічному стані. Вони почали залишати місто, тікаючи до Новоросійська та Керчі. Однак більшовики досі тримали сильні позиції в мінній бригаді, на крейсері «Алмаз», та на деяких інших окремих кораблях. Останні навіть здійснювали рейди на комунікації німецько-українських військ і татарських відділів.
Під час більшовицької окупації моряки-українці трималися осібно і поводилися досить незалежно. Більшовики не наважувалися вступати з ними у конфлікт, у Севастополі над помешканням Української Громади навіть висів український прапор. А звістка про те, що до Севастополя наближається українське військо, примусила бандитський елемент, який керував флотом, серйозно задуматися над своєю долею, а разом з тим дала змогу поміркованій матроській масі опанувати настроями команд кораблів. Влада більшовиків послабилася, містом прокотилася хвиля повстань проти більшовиків, політика та жорстокість яких викликала все більше невдоволення.
Відбилися ці події і на моральному стані моряків. Н. А. Монастирьов згадував:
Події останніх днів сильно змінили матросів. Вони зрозуміли, що їхні так звані «народні вожді» втекли з награбованими грошима та коштовностями, кинувши обманутих моряків на поталу долі. Матроси почали розуміти, що пішли за боягузами та покидьками вбивати своїх командирів, які всі роки війни першими йшли назустріч небезпеці. Як діти, що нашкодили, дивились теперь матроси на своїх офіцерів, очікуючи, що ті знайдуть вихід з того глухого кута, куди їх завели «революційні вожді».
І на флоті, як зазначає С. Шрамченко, таким чином знову почала потроху встановлюватися стара військова дисципліна. У середині квітня на чолі флоту постають капітан першого рангу Михайло Остроградський (свідомий українець, член Української Чорноморської Общини, нащадок гетьмана Данила Апостола) та адмірал Михайло Саблін (росіянин, невдовзі до того був випущений з тюрми, куди потрапив під час перебування більшовиків в Севастополі).
Тим часом, українці та моряки з Чорноморської Общини, відчуваючи послаблення більшовицького гніту, нарешті почали діяти сміливіше. У місті, що звільнялося від більшовиків, знову почав потроху заводитися український лад. У Севастополі знову з'явилася українська агітація, а деінде, в місті, та навіть на деяких кораблях, попри всі перешкоди знову були підняті жовто-сині прапори. Над першим українським крейсером «Пам'ять Меркурія», що був у січні захоплений більшовиками, та над деякими іншими кораблями в двадцятих числах квітня знову появився український стяг. Українська агітація швидко поширювалася, і мала успіх. Тоді ж, створений в останньому тижні квітня севастопольський комісаріат Української Народної Республіки та Рада Української Чорноморської Общини звернулися до жителів Севастополя із пропозицією прикрасити міські будинки українськими прапорами та вийти на демонстрацію в підтримку приєднання міста до УНР. А з 27 по 30 квітня біля будівлі Українського комісаріату на Нахимівській вулиці стояли довжелезні черги людей, що бажали прийняти українське підданство.
Українське та німецьке військо в цей же час поволі, не зустрічаючи жодного організованого спротиву, наближалося до Севастополя. 19 квітня 1918 р. наказом по Морському Відомству ч. 31 капітан другого рангу Микола Місників, що рухався до міста із військами отамана Болбачана, наперед оголошувався начальником оборони Кримського узбережжя та комендантом Севастопольської фортеці. В той же день на засіданні Ради Народних Міністрів в Києві було заслухано лист німецького посла барона Альфреда фон Мумма у справі Чорноморського флоту. Рада Народних Міністрів постановила: 1) доручити Голові Ради народних міністрів і міністру закордонних справ відповісти барону Мумму, що законом Центральної ради Чорноморський флот оголошений флотом Української Народної Республіки, що уряд України просить допомогти йому очистити флот од тих злочинних більшовицьких елементів, котрі захопили його, і привести флот до послуху Українському уряду; що проти германських військових сил український флот, як такий, не виступає; тому Рада народних міністрів зазначає, що ті кораблі, котрі зараз під орудою злочинних елементів виступають проти германських військових сил, вважалися морським призом; 2) послати телеграму Чорноморському флоту, що він не повинен боротися с германськими військовими силами.
Після того, голова уряду УНР Всеволод Голубович 20 квітня 1918 року надіслав на ім'я барона фон Мумма заяву:
Весь Чорноморський флот належить Українській Народній Республіці. Правда, деякі його частини перебувають поки що в руках банд, проти яких за допомогою ваших славних вояків ми ведемо боротьбу і надіємося скоро довести її до кінця. Виходячи з цього штадтпункта, я прошу Вас, Пане После, не змушуйте себе до надмірних заходів у боротьбі з бандами, які безсовісно захопили наші судна. Я прошу далі повідомити відповідні Ваші власті, що всі без виїмку кораблі Чорноморського флоту належать Українській Народній Республіці, не вважаючи на вчинки банд, які їх захопили, а через те ні в якому випадку не мають бути трактовані, як приз.
На флоті, тим часом, як згадує лейтенант Шрамченко, «кипіло». Команди кораблів Чорноморського флоту, як вже зазначалося на початку, складалися переважно з матросів української національності, які з наближенням українських військ до Севастополя змогли відверто виявити своє національне обличчя. Незважаючи на перешкоди і протести матросів російської національності, що найбільш уперто відстоювали ідеї Інтернаціоналу, на всіх кораблях почалися мітинги, на яких виносили постанови про те, що Чорноморський флот є флотом України. 22 квітня 1918 р., зусиллями моряків-українців було видано прокламацію Центрофлоту, у якій зазначалося про приналежність чорноморського флоту до УНР. Тоді ж по радіо було оголошено наказ адмірала Сабліна:
Всі кораблі, портове майно і укріплення, які розташовані на узбережжі, є власністю Української Народної Республіки. Тому скрізь де треба, наказую підняти український прапор.
Через день, 23 квітня 1918 р., коли німецькі війська та відділи УНР підходили до Сімферополя, капітан 2 рангу Місників віддав наказ підняти українські прапори не лише на кораблях, але і по всьому Кримському узбережжю та повідомив, що «всякий збройний напад проти УНР, її влади та майна, виступ окремих осіб і організацій вважається розбійним». Скоро в Севастополь для перемовин із керівництвом флоту прибула делегація УНР, яка домовилася про повний перехід флоту під український прапор. 29 квітня 1918 р. в 16:00, адмірал Саблін, який незадовго до цього погодився обняти посаду командувача, врахувавши настрої української більшості команд, нарешті офіційно оголосив весь чорноморський флот флотом УНР, та урочисто підняв українського прапора.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2T1M4NU1pOGxSREFsT1RJbFJEQWxRalVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRBbFFqQWxSREFsUWtSZkpVUXdKVGt3SlVRd0pVRXpKVVF3SlRsRUpVUXdKVUV3WHlWRU1DVTVRaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTkY4bFJEQWxPVVlsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJERWxPRFFsUkRBbFFqVWxSREVsT0RZbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRamt1WHlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ01DVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNNRjh4T1RVd0xTVkVNU1U0TlY4bFJERWxPREFsUkRFbE9EQXVMbXB3Wnk4eU1EQndlQzBsUkRBbE9USWxSREFsUWpVbFJERWxPRElsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRrd0pVUXdKVUV6SlVRd0pUbEVKVVF3SlVFd1h5VkVNQ1U1UWlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ05GOGxSREFsT1VZbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREVsT0RRbFJEQWxRalVsUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWprdVh5VkVNQ1U1UVNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE1DVkVNU1U0TWlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTUY4eE9UVXdMU1ZFTVNVNE5WOGxSREVsT0RBbFJERWxPREF1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Святослав Шрамченко, що був свідком тих історичних подій, пізніше згадував:
»29 квітня 1918 року був чудовий день. Севастопольський рейд вилискував як люстро. В год. 16. флягманський корабель Чорноморської фльоти, лінійний корабель «Георгій Побідоносець» з наказу командуючого фльотою підніс сигнал: «Фльоті підняти український прапор!». На більшості кораблів почулася команда: «Стати до борту!». На цю команду, по-старому, як це було в бойовій Чорноморській Фльоті, не розбештаній ще революцією, стали моряки вздовж борту лицем до середини корабля. «На прапор і гюйс — струнко! Український прапор піднести!». Під сурми і свист підстаршин-моряків злетіли угору матроські кашкети, піднеслися над цілою Фльотою синьо-жовті прапори і залопотіли в повітрі. «Розійтись. Продовжувати працю!» — пролунала команда. Цей день, 29 квітня 1918 р., коли в год. 16. ціла Чорноморська Фльота виявила свою приналежність до своєї матері-України, став найвидатнішим днем Української Державної Фльоти і святом Українського моря.
Після того в Київ було надіслано відповідну телеграму, а до штабу німецьких військ — чисельну делегацію із моряків та севастопольських урядовців на чолі із капітаном першого рангу Вячеславом Клочковським (поляк), начальником дивізії підводних човнів.
Вчинок адмірала Сабліна та його наслідки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTHlWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNRbDhsUkRBbE9VTWxSREFsUWpnbFJERWxPRFVsUkRBbFFqQWxSREFsUWpnbFJEQWxRa0pmSlVRd0pVRXhKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl4SlVRd0pVSkNKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpFSlRKRFh5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1F5NWZKVVF3SlVFM0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSkRYeVZFTVNVNE5DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRMThsUkRBbFFqSmZNVGt4TnkweE9URTRYeVZFTUNWQ015VkVNQ1ZDTXk1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGt3SlVRd0pVSTBKVVF3SlVKREpVUXdKVUk0SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDWHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ09DVkVNU1U0TlNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUWw4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqQWxSREFsUWpFbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbE1rTmZKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRMbDhsUkRBbFFUY2xSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRBbFFrUWxSREFsUWtVbFJEQWxRa01sUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRa05mSlVReEpUZzBKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUpGSlVReEpUZ3lKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpEWHlWRU1DVkNNbDh4T1RFM0xURTVNVGhmSlVRd0pVSXpKVVF3SlVJekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Та мінливість характеру адмірала Михайла Сабліна призвела до того, що більшовики під проводом лейтенантів Кукеля та Безсмертного, зберігши свій вплив над мінною бригадою, в ніч з 29 на 30 квітня під червоним прапором без всіляких проблем самочинно вивели 14 есмінців із кількома допоміжними кораблями та транспортами. Загалом в ту ніч з Севастополю під червоними прапорами вийшли: «Пронзительний», «Керч», «Каліакрія», «Пилкій», «Поспішний», «Громкій», «Гаджибей», «Живой», «Жаркій», «Лейтенант Шостаков», «Капітан-лейтенант Баранов», «Сметлівий», «Строгій», «Стрємітельний», транспорти «Оксюс», «Херсон», «Ніколай», «Олександр Михайлович», а також десять бронекатерів. Всі вони на чолі із есмінцем «Керч» пішли в Новоросійськ, куди незадовго до цього моменту на розвідку були вислані яхта «Крєста» і гідрокрейсер «Імператор Траян».
Саблін, головне через свою політичну невизначеність, не захотів перешкоджати більшовикам, хоча мав для того в своєму розпорядженні всі засоби. Цей відхід був прямим порушенням умов Берестейського мирного договору, тому коли німецький генерал Роберт Кош дізнався про це, він наказав своїм військам захопити Севастополь. Він не мав, і не міг мати впевненості, що весь інший флот залишиться в Севастополі. Флотська делегація на чолі із капітаном першого рангу В. Клочковським, яка мусила німців запевнити в цьому, генералом Кошем не була прийнята лише через непорозуміння. Попередньо, Кош вислав радіограму до командувача німецько-турецьким флотом адмірала Ребейра-Пашвіца, аби той вислав до Севастополя ударне угрупування на чолі із крейсером «Гебен». Тоді ж німці, спираючись на урядове відмовлення Центральної Ради від території Криму, змусили українське військо вийти за межі півострова, після чого почали самостійний наступ на Севастополь.
Дізнавшись про такий перебіг подій, моряки флоту, особливо з тих, що раніше мали справи з більшовиками, серйозно захвилювалися за свою долю. Тоді більшовицькі агенти (зокрема сумнозвісний організатор масових розстрілів латиш Юрій Гавен) запевнили Сабліна та частину моряків, що німці, як будуть в Севастополі, то неодмінно захоплять собі увесь флот та влаштують репресії. Збаламучені більшовиками залоги дредноутів «Вільна Росія» та «Воля» вимагали від Сабліна вивести весь флот в Новоросійськ. Зрештою, адмірал Саблін піддався на ці умовляння, і, рятуючись від всілякої відповідальності, в ніч з 30 квітня на 1 травня сам вивів ці кораблі під «нейтральним» Андріївським прапором. Тоді ж він наказав всьому флотові переміститися до Новоросійська. Та до втікачів зі всього флоту приєдналося лише 3 міноносці — «Дерзкій», «Гнєвний» та «Беспокойний».
Саблін, віддаючи цей наказ, сподівався потім вирвати флот від більшовиків, і довести його, зрештою, до добровольців Денікіна. Однак, як відомо, це йому так і не вдалося (частку флоту в червні більшовики затопили в Цемесській бухті, а інша, відмовившись виконувати цей наказ, пішла в окупований німцями Севастополь).
Виходячи, з Севастополя, кораблі-втікачі потрапили під вогонь німецьких польових батарей, що розташувалися поблизу Костянтиновської батареї та Братського кладовища. Дредноути ніяких серйозних пошкоджень не отримали, але есмінець «Гнєвний» був підбитий німцями, через що той змушений був викинутися на берег. Рятуючись, більшовики намагалися нищити флотське майно, щоб воно нікому не дісталося. Прямо в порту ними було затоплено есмінець «Завєтний». Вони також намагалися вивести підводні човни, але українські моряки цього зробити їм не дозволили. Тоді більшовики на деяких з них зламали механізми.
Всі ж інші кораблі не пішли за адміралом Сабліним. В Севастополі під українським прапором залишилися 7 броненосців, 3 крейсери, 12 міноносців, всі гідрокрейсери, допоміжні кораблі та дивізія підводних човнів. Відмова українських моряків підкорятися таким наказам Сабліна стала головним результатом українізації та півторарічної діяльності Української Чорноморської Общини, доктрина якої найближче тоді стала до повного виконання. Не зважаючи на подальший розвиток подій, день 29 квітня зафіксував появу на міжнародній арені українського чорноморського флоту, став справжнім тріумфом національної волі, на довгі роки ставши святом Українського Державного Флоту.
В цій ситуації, коли зрада Сабліна вже остаточно вияснилася, командування флотом на себе перебрав капітан першого рангу Михайло Остроградський, який із штабом розташувався на штабному лінкорі «Георгій Побідоносець». Та саме відхід більшовизованої частини флоту дозволив німцям легітимно захопити весь український чорноморський флот що залишився в Севастополі. Командуючий флотом Саблін, своїми вчинками прямо порушив умови Берестейського мирного договору і виставив порушником цих умов весь Чорноморський флот.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aU5DOGxSREFsUVVVbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpsZkpVUXdKVGxHSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJeEpVUXhKVGsySlVRd0pVSTBKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSkZKVVF4SlRneEpVUXdKVUkxSlVReEpUZzJKVVF4SlRoRFh5VkVNQ1ZDUmlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ05GOGxSREFsUWtRbFJERWxPVFlsUkRBbFFrTWxSREFsUWpVbFJERWxPRFlsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRamdsUkRBbFFrTmZKVVF3SlVKR0pVUXhKVGd3SlVRd0pVSXdKVVF3SlVKR0pVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpETG1wd1p5OHlNakJ3ZUMwbFJEQWxRVVVsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJEQWxRamxmSlVRd0pUbEdKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl4SlVReEpUazJKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSTFKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhEWHlWRU1DVkNSaVZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDTkY4bFJEQWxRa1FsUkRFbE9UWWxSREFsUWtNbFJEQWxRalVsUkRFbE9EWWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtOZkpVUXdKVUpHSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpHSlVRd0pVSkZKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Не забували німці і про відмову УНР від території Криму, що також зіграло свою негативну роль — відтак ще й виходило, що флот поки що не міг вважатися українським. Справдилися найгірші сподівання українців. 3 травня генерал Р. Кош оголосив весь флот тимчасово полоненим, змусивши українських моряків під гарматами німецько-турецьких крейсерів «Гебен» та «Гамідіе» полишити свої кораблі. Німці, оголосили кораблі призами та виставивши на них свої озброєні караули, підняли свої прапори. У ситуації що склалася, справу із флотом за попередньою домовленістю мав вирішувати призовий суд (втім цю справу німці примусово відтягували, щоб більше скористатися із захоплення кораблів; зрештою, він так і не був організований). При цьому генералом Кошем оголошувалося, що весь Чорноморський флот є інтернований до кінця світової війни, і лише після цього буде переданий Україні.
До всього цього, в кінці квітня Україну охопив морок політичної кризи, що не могло не відбитися на моральному стані українського війська, яке почало повільно розкладатися. Хитрі союзники, не гаючи часу, скористалися з всього цього безладу, та по всій країні почали захоплювати собі різне військове майно. Загалом же, таке гнітюче положення, коли на флоті панували самі німці, зберігалося майже цілий травень.
Флот Української Держави (травень — грудень 1918 р.)
Воєнно-морська політика Української Держави
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5pTDFOcmIzSnZjR0ZrYzJ0cExtcHdaeTh5TURCd2VDMVRhMjl5YjNCaFpITnJhUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
В той же день 29 квітня, коли флот підняв українського прапора, в Києві відбувся переворот генерала Скоропадського, що оголосив себе гетьманом України. Новий одноосібний володар України, хоч і не пов'язав свого життя із флотом, але за характером був затятим мореманом, що відтак дуже позитивно відбилося на подальшій розбудові українського флоту.
Гетьман дуже полюбляв річкові подорожі зі своєю родиною, та купання Дніпром. Ці подорожі були гетьманові, як він сам згадував «єдиним моїм відносним видом відпочинку, який я собі дуже рідко дозволяв». Ці захоплення гетьмана, враховуючи початкову невирішеність тодішньої ситуації із українським флотом, іноді приймали досить комічні форми. Одного разу, в травні 1918 р., гетьман наказав на маленькому дніпровському пароплаві підняти штандарт гетьмана — адмірала українського флоту, за участю почесного караулу, з музикою, та артилерією в його присутності. Однак це зустріло рішучий спротив зі сторони товариша міністра іноземних справ Олександра Палтова. Останній доводив, що флоту в Україні поки що немає, а тому такі заходи зайві. Зрештою, церемонію було проведено тихо, а на пароплаві було піднято простий родовий прапор Скоропадських. Тоді Палтов іронічно назвав гетьмана «адміралом барок на Дніпрі». Однак вже скоро ситуація із українським флотом виправилася, і гетьмана так називати більше ніхто не наважувався.
Звичайна цікавість гетьмана до флоту виявилася також під час його вересневого візиту до Німеччини, коли в ході своєї подорожі гетьман завітав до Кіля, в гості до командувача Балтійського флоту адмірала принца , молодшого брата кайзера Вільгельма. Там гетьману були улаштовані екскурсії німецькими кораблями. Гетьман затим з великим теплом згадував, що
…я їздив на підводному човні, причому він маневрував та занурювався на глибину. Я ніколи цього не бачив, мені, все це здавалося дуже цікавим […] Після того під звуки «Ще не вмерла Україна», я перейшов на пароплав, і мене познайомили з Кільським каналом».
Вищеперераховані факти яскраво свідчать, що гетьман був далеко небайдужим до флоту, його проблем та подальшої долі. Він, як професійний військовий чудово розумів місце й значення флоту в процесі державотворення. Новий уряд Скоропадського, на відміну від розбурханої соціалістичними ілюзіями Центральної Ради реально намагався збудувати сильне українське військо, подолати та пом'якшити обставини, що спричинили захоплення німцями українського флоту. Зрештою, це частково йому вдалося.
Із зайняттям німецьким військом Севастополя закінчився революційний етап становлення українського флоту і починався зовсім новий етап, етап становлення регулярного гетьманського флоту. Саме за Гетьманату організація морських справ входить в регулярні рамки. Фактично, після 29 квітня всю морську справу довелося починати спочатку. Прийшовши до влади, Павло Скоропадський одразу ж взявся за нову розбудову українських збройних сил. У перші ж дні гетьман реорганізував воєнне міністерство.
Військовим та одночасно морським міністром гетьман поставив генерала Олександра Рогозу. За гетьмана морське відомство як і в часи Центральної Ради було частиною воєнного міністерства. Воно було виділено в окремий орган військового управління лише в листопаді 1918 р., із поверненням всього флоту до української розпорядності. Морське відомство більшу частину 1918 р. знаходилося під головуванням товариша морського міністра капітана першого рангу Миколи Максимова. Цей видатний офіцер, як згадував гетьман
…був щиро вірний своїй праці та прикладав всіх зусиль, щоб як-небудь зібрати залишки того колосального майна, яке ще так недавно являв собою наш Чорноморський флот.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTHlWRU1DVkJNeVZFTVNVNE1DVkVNU1U0UmlWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTROaVZFTVNVNU5sOGxSREFsUWpJbFJERWxPVFlsUkRBbFFqa2xSREVsT0RFbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRa1ZmSlVRd0pVSkRKVVF4SlRrMkpVUXdKVUpFSlVReEpUazJKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXhKVGd4SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVkJNeVZFTUNVNU5DNXFjR2N2TXpBd2NIZ3RKVVF3SlVFekpVUXhKVGd3SlVReEpUaEdKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF4SlRnMkpVUXhKVGsyWHlWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDT1NWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JWOGxSREFsUWtNbFJERWxPVFlsUkRBbFFrUWxSREVsT1RZbFJERWxPREVsUkRFbE9ESWxSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVFekpVUXdKVGswTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Як зазначає А. В. Лубенець, в загальному вигляді українське морське відомство складалося з наступних структур: головний морський штаб, генеральний морський штаб, головна морська господарська управа, головний відділ кораблебудування, головна морська медично-санітарна управа, головна військово-судочинна управа, особливий відділ воєнно-морської освіти та канцелярія міністра. Загалом, організація морського відомства наслідувала російський зразок.
Відбудова українського флоту відбувалася за надзвичайно складних повоєнних економічних та юридичних обставин. Захоплення кораблів українського флоту в Севастополі 3 травня, хоч і було юридично виправдане з німецької сторони, але це зрештою, викликало таку напругу взаємин між Україною та Німеччиною, що незважаючи на призначення до Києва німецького військово-морського аташе, такий же представник в Німеччину своєчасно так і не був призначений.
При цьому гетьман сподівався і рішуче наполягав на беззаперечному та швидкому поверненні під свою юрисдикцію всього Чорноморського флоту. Саме тому Воєнним міністерством Української Держави і урядом продовжували найматися кадри досвідчених морських офіцерів, техніків і фахівців, надавалися значні кошти на підтримання в порядку чорноморських портів. Загалом же, на службу до українського флоту перейшло більше ніж 50 % колишнього офіцерського складу Російської Імперії.
Однак коли в червні видалися зручна можливість повернення Україні флоту, то на перешкоді до повернення флоту спочатку стали старе морське законодавство Центральної Ради та кримське питання, крім цього, німці мали свої плани щодо захопленого ними флоту. Не зважаючи на ці несприятливі обставини, уряд Української Держави наполегливо домагався передачі всього флоту в Севастополі та берегових укріплень, і зрештою, німці, незважаючи на свої попередні заяви про інтернування флоту до кінця війни, почали поступово повертати морське майно.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc1TDBNdUpVUXdKVUU0SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpESlVReEpUZzNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpFSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkxtcHdaeTh5TURCd2VDMURMaVZFTUNWQk9DVkVNU1U0TUNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1F5VkVNU1U0TnlWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Але влітку з тих кораблів була повернена лише порівняно невелика кількість воєнних кораблів (лише 2 крейсери та один старий броненосець), при тому обумовлювалося, що в разі потреби, німецьке командування може знову включити ці кораблі в склад свого флоту. На всіх інших кораблях, що не використовувались німцями, поступово знову були підняті українські прапори, однак кораблі все одно залишалися під німецьким контролем, і могли бути включені в склад дієвого німецького флоту в будь-який потрібний для німецької сторони момент. Зрештою, восени німці все-таки включили до складу свого флоту додредноути «Св. Євстафій», «Іоанн Златоуст» та лінкор «Воля», планували ввести в склад свого флоту крейсер «Кагул», який тоді використовувався українським флотом як рятівний корабель. Есмінці були включені до складу німецького флоту ще раніше.
У цей же час було розглянуто проблему торговельного флоту та кораблів, що були мобілізовані за війни. Було утворено безліч різних демобілізаційних комісій з питання роззброєння та повернення торговельних пароплавів своїм колишнім власникам. Багато кораблів нарешті опинилося в руках своїх колишніх господарів. Процес демобілізації та повернення кораблів тягнувся аж до кінця Гетьманату.
Досягнуті результати не задовольнили гетьмана та його співробітників. Повернення всіх інших кораблів в Севастополі стало предметом тривалих перемовин. Зрештою, як зазначає дослідник Гетьманщини Павло Гай-Нижник, вже наприкінці літа 1918 року німці почали схилятися до того, аби повернути Україні весь Чорноморський флот. Проте при цьому було висунуто умову, щоб Український флот вийшов під українськими прапорами в Середземне море для збройної демонстрації проти Антанти. Звістка про можливий похід українського флоту поширилася і за кордон. В американському українському часописі Свобода, ч. 74 за 22 червня 1918 р., є замітка про те на першій шпальті під назвою «Співучасть чорноморської фльоти у боротьбі проти аліянтів». Треба мати на увазі, що ця звістка в певній мірі схвилювала керівництво Антанти, адже це означало б відкритий перехід гетьмана на сторону Четверного Союзу. Однак така вимога була відхилена гетьманом, хоч в Україні і були прихильники цієї ідеї, зокрема цього дуже бажав товариш морського міністра Микола Максимов.
Тоді проблему повернення Українській Державі чорноморського флоту було вирішено з іншої сторони. В другій половині серпня 1918 року до Берліна як воєнно-морський агент виїхав капітан першого рангу Юрій Свірський. З ним також виїхали до Берліну найвищі чиновники Української Держави — голова ради народних міністрів Ф. Лизогуб, та товариш міністра іноземних справ О. Палтов. Повноваження українських послів передбачали ведення переговорів із німецьким урядом щодо передачі Українській Державі всіх військових кораблів Чорноморського флоту, що були в Севастополі. До списку кораблів які повинні були перейти під український прапор було внесено: дредноут «Воля», крейсер «Кагул», 11 міноносців, група підводних човнів, 7 лінійних кораблів («Пантелеймон», «Євстафій», «Іван Златоустий», «Ростислав», «Три Святителя», «Сіноп», «Юрій Побідоносець»), транспортні та допоміжні судна. Тоді ж українськими послами також було успішно укладено декілька важливих угод із німецькими фахівцями із відомої корабельні .
Окремо слід зазначити, що в цьому списку, що наводить професор Дмитро Дорошенко (тоді — міністр іноземних справ) немає крейсера «Пам'ять Меркурія», адже цей корабель оминаючи німецьку окупацію, до того моменту вже був остаточно повернений до складу українського флоту, без можливості дальшої реквізиції німецькими військами в своїх потребах.
У результаті серпневих перемовин, німці погодилися передати Україні весь флот, але сталося так, що передача кораблів в Севастополі затягнулася аж до поразки Німеччини в Світовій війні. Гетьман згадував:
...поїздка ця в Берлін дала добрі результати, і питання Криму й флоту, здавалося, були вирішені на нашу користь[…] Із флотом справа також нібито налагоджувалась […] однак німці, як виявилось, пов'язували це з питанням розрахунку наших грошових зобов'язанностей із Німеччиною.
За повернення флоту, німці запропонували гетьманові заплатити 200 мільйонів карбованців. Гетьман саме готувався це зробити, але міністр фінансів Ржепецький відмовив його від такого кроку.
Значно пришвидшив процес повернення флоту лише вересневий урядовий візит гетьмана до кайзера в Берлін (одразу після завершення цього візиту Україні було передано дивізії з 17 підводних човнів, 23 тральщиків та 23 катерів-нищителів).
На час вирішення всіх проблем із флотом в Севастополі, головним морським центром України ставала Одеса. 6 липня 1918 р. в Одесі з кораблів Дунайської флотилії була організована українська бригада тралення (2 канонірські човни та 20 тральщиків) під командою капітана першого рангу Олександра Гадда, яка протягом місяця виконала успішне тралення Одеського рейду, Дніпрово-Бузького лиману та його околиць.
У цей же час, морським відомством велася важлива підготовча робота. На основі «Тимчасового закону про флот УНР» розроблявся новий закон про флот, який остаточно закріплював право УНР на чорноморський флот (Закон буде прийнято вже при Директорії). Виробляються і законодавчо проходять «Положення про корпус старшини воєнно-морського санітарного відомства», «Положення про воєнно-морських агентів за кордоном», «Положення про демобілізацію кораблів торговельної фльоти», «Штати Лоцмайстерських дистанцій», «Штати корпусу морської охорони побережжя», «Положення про раду Морського Міністра» та багато інших. 23 травня 1918 р. Скоропадський видав наказ «Про початок формування бригади Морської піхоти в складі трьох полків для несення служби».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5sTDBac1lXZGZiMlpmZEdobFgxVnJjbUZwYm1saGJsOVRkR0YwWlY5R2JHVmxkRjh4T1RFNExURTVNalF1YW5Cbkx6TXdNSEI0TFVac1lXZGZiMlpmZEdobFgxVnJjbUZwYm1saGJsOVRkR0YwWlY5R2JHVmxkRjh4T1RFNExURTVNalF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
15 липня був виданий закон про флотські уніформи, які спеціальним наказом були введені 10 вересня того ж року, а 16 липня гетьманом був затверджений новий військово-морський прапор, який і до сьогодні, будучи одним з найстаріших клейнодів української армії, в злегка зміненому вигляді є українським воєнним прапором. Оригінал опису нового флотського прапора звучав:
«Військовий прапор Украінської Держави — білий прапор з рівним синім хрестом, якій ділить прапор на чотири рівних частини. Ширина хреста — 1/11 всеї довжини прапора. Відступивши 1/8 ширини хреста, проходить кругом нього такої ж ширини (і.г. теж 1/8 ширини хреста) синя смужка, крім тих його боків які прилягають до крижа. В крижі ж теж відступивши 1/8 ширини хреста від його боків міститься національний прапор Держави, (складений з блакитної і жовтої горизонтальних смуг), в центрі якого міститься золота печатка Св. Володимира такої ж ширини як хрест і в 1 ½ рази вище своєї ширини. Прапор шиється з матерії відповідного кольору, а печатка малюється бронзовою фарбою».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZtTHlWRU1DVkJSQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNReVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRNaVZFTVNVNFFsOGxSREVsT0RNbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RRbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREFsUWtOZkpVUXdKVUV6SlVRd0pVSkJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZYeVZFTUNVNU5DVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JWOGxSREFsUVRRbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrVWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsTWtOZk1Ua3hPQzB4T1RJMFh5VkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNNeTR1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFNWRU1DVkJSQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNReVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRNaVZFTVNVNFFsOGxSREVsT0RNbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RRbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREFsUWtOZkpVUXdKVUV6SlVRd0pVSkJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZYeVZFTUNVNU5DVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JWOGxSREFsUVRRbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrVWxSREVsT0RJbFJEQWxRakFsTWtOZk1Ua3hPQzB4T1RJMFh5VkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNNeTR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Хрест над тризубом був збережений «яко традиція, що походить від того хреста, який був на запорозьких прапорах, під якими вони плавали на чайках Чорним морем у дні далекої славної минувщини», а прямий синій грецький хрест на прапорі, повторював мотиви старої козацької корогви, символізуючи славу Чорноморської флотилії Війська Вірних Козаків, яка в кінці XVIII сторіччя уславилася в боях за Очаків, Одесу та Ізмаїл. 17 липня 1918 року товариш морського міністра Максимов надіслав міністрові іноземних справ Дмитрові Дорошенку опис та малюнок цього прапора. Однак, як те видно із різних спогадів, в українській флотській практиці в 1918 році поруч із новим прапором ще тривалий час використовувалися старі республіканські і навіть звичайні національні прапори.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0xTHlWRU1DVTVSaVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNSaVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUY4bFJEQWxPVU1sUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPREVsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREFsUWtWZkpVUXdKVUpESlVReEpUazJKVVF3SlVKRUpVUXhKVGsySlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXdMbkJ1Wnk4eE5UQndlQzBsUkRBbE9VWWxSREVsT0RBbFJEQWxRakFsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJERWxPREJmSlVRd0pUbERKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJekpVUXdKVUpGWHlWRU1DVkNReVZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTVOaVZFTVNVNE1TVkVNU1U0TWlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DNXdibWM9LnBuZw==.png)
17 вересня 1918 р. окремими наказами також були встановлені посадові воєнно-морські прапори та вимпел (майвець) флоту, про що були негайно сповіщені всі великі морські держави світу. Доктор Роман Климкевич у своїй статті з цього питання повідомляє:
«Про встановлення нової майви для українського флоту було повідомлено своєчасно і як слід великі морські держави. Від д-ра О. Нойбекера, передового німецького геральдиста і генерального секретаря геральдично-генеалогічного наукового товариства „Дер Адлер“ у Берліні, знаємо, що в архіві цієї ж установи зберігається лист від німецької мореплавської технічної комісії на Чорному морі від 26 вересня 1918 р., в якому стоїть між іншим (подаємо в дослівному перекладі): „…українське військово-морське міністерство повідомило, що встановлено білий майвець з синім рівностороннім хрестом у накутнику. Висота хреста рівняється ширині майовця“
Тоді ж вперше порушилося питання відкриття українських воєнно-морських закладів. Розроблявся проект утворення в Миколаєві Морського Кадетського Корпусу та Гардемаринської Школи, що від жовтня 1918 року мали відкритися під головуванням контр-адмірала Сергія Фролова. Питаннями українських воєнно-морських закладів також відав старший лейтенант Володимир Афанасіїв, начальник Гардемаринського відділу навчальної частини Головного Морського Штабу, колишній командир роти гардемарин в Петрограді. Від вересня 1918 р. в розпорядженні гардемаринського відділу знаходився канонірський човен «Кубанець», раніше приписаний до Української Бригади Тралення. Цей корабель, що базувався в Одесі, став першим українським навчальним кораблем ХХ сторіччя.
Як і кожна велика морська держава, від серпня Українська Держава, згідно із законом від 4 липня «Положення про воєнно-морських агентів за кордоном» почала розсилати по різних країнах своїх воєнно-морських аташе та морських агентів. В Німеччині представником українського міністерства був капітан першого рангу Юрій Свірський, в Австро-Угорщині — капітан другого рангу , в Румунії — капітан першого рангу Бачманів, в Болгарії — адмірал Веселкін, в Туреччині — капітан першого рангу Зарудний. Останній, із великою урочистістю вирушив 23 жовтня 1918 р. в складі української дипломатичної місії до Константинополя, що стало однією з найпомітніших подій українського воєнно-морського життя. В майбутньому проектувалося завести українських морських аташе в Радянській Росії, США та Японії.
Стосовно кримського питання, по перевороту одразу відбулася зміна політичного курсу — гетьман та його урядовці вважали півострів невід'ємною частиною Української Держави. Враховуючи вимоги та настрої місцевого населення, гетьман планував надати Криму територіальну автономію. Але у кінці червня німці, явно на перешкоду гетьману (однак формально слідуючи умов Берестейського миру), організували тут кримський краєвий уряд генерала Сулькевича (литовський татарин), що хотів для Криму незалежності. Втім ніякої реальної влади на Кримі Сулькевич не мав. Зокрема, наказом від 1 липня 1918 р. ч. 129/10 пояснювалося, що всі старшини і підстаршини флоту, які зараховані до резерву українського флоту, можуть перебувати в Севастополі і в Криму все одно, що на території самої України. Після того, як Скоропадський в серпні оголосить економічну блокаду півострова, Сулькевич остаточно розгубить більшу частину свого колишнього політичного авторитету і погодиться на автономію.
Святослав Шрамченко згадував про Крим:
Українське Морське Відомство, базуючись на здоровому державному розумі, ніколи не дивилося на Крим, як на якусь, окрему від України, землю і не рахуючись з існуванням бутафорного кримського краєвого уряду ґен. Сулькевича, безупинно і неухильно провадило українську воєнно-морську політику у Криму, розпоряджаючись чорноморською флотою в тій чи більшій мірі, що зрештою поступово все більше і більше допускало німецьке окупаційне командування.
Більше того, як зазначає Святослав Шрамченко, з оголошенням чорноморського флоту власністю України, український уряд прийняв на себе всі права і обов'язки, зв'язані з цим, тому він не тільки не зупинявся над видатками на різні порти України, в тому числі і кримські, але часом задовольняв навіть вимоги чужих портів, хоч і ліквідаційні, наприклад, грузинського порту Батума, особистий склад якого в більшості вступив на службу в український флот.
Восени 1918 року в українському флоті почалися перші зміни корабельних назв. Першим був перейменований канонірський човен «Кубанець», що 17 вересня став «Запорожцем». Пізніше крейсер «Пам'ять Меркурія» став «Гетьманом Іваном Мазепою». Катери-нищителі та тральщики що базувалися в Севастополі, 15 вересня 1918 р. отримали нові цифрові індекси. Перейменовувалися і деякі інші кораблі. Криголам № 2 з кінця 1918 р. іменувався «Гайдамак», № 3 — «Джигіт».
Не зважаючи на те, що всі кораблі флоту через цілу низку політичних причин влітку 1918 р. повернути так і не вдалося, станом на 20 вересня 1918 р. Український Державний Флот можна вважати другим за військовою міццю чорноморським флотом (після німецько-турецького), випереджаючи Румунію, Болгарію, Радянську та Білу Росію. Українському флотові прямо належали тоді 2 крейсери (з них, фактично, — один), 2 канонірських човни, 1 старий штабний броненосець, 17 підводних човнів, 27 бронекатерів та близько 40 тральщиків.
Весь інший воєнний флот, не рахуючи кораблів, що німецьке командування тимчасово собі реквізувало (9 есмінців, деяка кількість сторожових пароплавів, плавуча майстерня, два нових додредноути і один дредноут), також знову опинився під українським прапором, однак ці кораблі повністю контролювалися німецьким командуванням, та могли бути включені в склад німецького флоту в будь який потрібний для німецької сторони момент. Сухопутні та прибережні комунікації охоронялися 3 полками морської піхоти неповного складу. Флотська авіація, що базувалася в Одесі, нараховувала 20 гідропланів.
З того часу зародження українського флоту стає геополітичною реальністю. Головний внесок в розбудову військового флоту Української Держави зробив саме гетьман Павло Скоропадський. Відновлення воєнного флоту загалом мало дуже велике значення для кінцевого затвердження на світовій арені Української Держави, яка під кінець свого існування була вже визнаною по всій Європі.
Німецько-український флот у Севастополі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkyTHlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWw4bE1qZ2xSREFsUWtZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqY2xSREFsUWpRbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqVWxSREFsUWpWZkxWOGxSREFsUWpJbFJEQWxRamdsUkRFbE9EWWxSREFsUWpVbFJEQWxRakFsUkRBbFFqUWxSREFsUWtNbFJEQWxRamdsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsTWpsZlFXeGlaWEowWDBodmNHMWhiaTVxY0djdk1UVXdjSGd0SlVRd0pUbEJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVReEpUZ3lKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSTBKVVF3SlVKREpVUXdKVUk0SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpDWHlVeU9DVkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ055VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTlY4dFh5VkVNQ1ZDTWlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE5pVkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNRaVV5T1Y5QmJHSmxjblJmU0c5d2JXRnVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
На початку травня весь флот, що перебував в Севастополі, цілком опинився під німецьким контролем. Більшовицька окупація змінилася окупацією німецькою. Як вже зазначалося, процес розбудови флоту значно ускладнювали наслідки політики уряду Центральної Ради, а саме недосконале січневе морське законодавство та невизначений статус Кримського півострова. Лише із часом, після активних зусиль та протестів з боку українського морського міністерства та самого гетьмана, німці почали передавати Українській Державі військові кораблі що тут знаходилися.
Спочатку було вирішено справи із торговельними пароплавами. 8 травня німці організували міжнаціональну навігаційно-технічну комісію (Nateko) на чолі з адміралом , яка вирішувала всі питання стосовно руху та переміщень кораблів, в тому числі і торговельних, в Севастополі та по всьому Чорному Морю. В неї увійшли також і представники Української Держави. Представником Української Держави в навігаційно-технічній комісії був капітан першого рангу князь Карл Лівен.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUxTDB4aGJXRnlkR2x1WlM1cWNHY3ZNakF3Y0hndFRHRnRZWEowYVc1bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Нарешті, в кінці травня, із торговельним флотом в Севастополі, що дотепер перебував під цілковитим німецьким контролем, почали відбуватися перші позитивні зміни. 20 травня Адмірал Покровський домігся повернення під український прапор трьох великих кораблів, що за війни були мобілізовані до складу військового флоту. Пароплави «Микола І», «Петро Великий» та «Олександр І», що до війни належали РОПіТ, згідно із чинним законодавством були роззброєні та повернені в український торговельний флот. Взагалі ж, на час самостійності Української Держави в українському торговельному флоті було 6 великих пароплавів місткістю 9155 тонн.
У другій половині 1918 р. українським власникам зусиллями членів навігаційної комісії було повернено близько 40 торговельних кораблів, що за війни були зараховані до військового флоту. Всі портові та лоцманські кораблі, окрім тих що тимчасово використовувалися німцями в своїх цілях, також стали власністю Української Держави. Однак через великі обсяги роботи та зважаючи на загальну зайнятість комісії, справа із передачею власникам майже сотні інших мобілізованих торговельних кораблів затягнулася аж до листопада 1918 р, і, зрештою, ця проблема вирішилася сама собою вже після кінця війни та поразки Німеччини.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV3THlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFpVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRamNsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0ZmSlVRd0pVRXlKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJekpVUXdKVUpGWHlWRU1DVkJOQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01GOGxSREFsUVRNbFJEQWxPVFF1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFNWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFpVkVNQ1ZDT1Y4bFJEQWxRamNsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0ZmSlVRd0pVRXlKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSkZKVVF3SlVJekpVUXdKVUpGWHlWRU1DVkJOQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01GOGxSREFsUVRNbFJEQWxPVFF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Вирішилася також проблема із іноземними пароплавами. Румунії за Бухарестським мировим договором поверталися три гідрокрейсери-лайнери («Імператуль Кароль», «Дакія», «Принчипесса Марія»), що були румунськими реквізованими пароплавами, що їх з 1916 року викупив та мобілізував царський уряд. 19 інших німецьких, турецьких, болгарських та румунських торговельних кораблів, що за війни були затримані та стали морськими призами, протягом літа 1918 р. було повернено своїм колишнім власникам.
Трохи інакше складалися справи з воєнним флотом, який через відхід збільшовизованих есмінців та ескадри Сабліна був оголошений інтернованим до самого кінця світової війни. Прибравши до рук владу в Севастополі і зайнявши своїми вартами всі воєнні кораблі, німці організували вивіз різних потрібних для себе воєнних матеріалів, через що між представниками українського уряду та німецькою військовою владою постійно, особливо на початку, виникали гострі конфлікти. 13 травня німці самочинно, без попередніх узгоджень з українською стороною повернули туркам крейсер «Прут», колишній турецький «Меджидіє», що затонув на мінному полі біля Одеси 24 червня 1915 р..
Тим часом в Севастополі організовувалося офіційне українське воєнно-морське представництво. 21 травня 1918 р. був виданий наказ наступного змісту:
По наказу Ясновельможного Пана Гетьмана Всієї України капітан І ранги Михайло Остроградський призначається офіційним представником Морського Міністерства Української Держави до м. Севастополя для зв'язку з германським командуванням на Кримі по питанням, котрі торкаються: воєнних кораблів, транспортів і пароплавів, що базуються у Севастополі, їх особистого складу, севастопольського портового правління, а також по всіх воєнно-морських питаннях на Кримі.
27 травня 1918 року Остроградський розпочав поступовий залік до резерву в Севастополі всіх бажаючих офіцерів та унтер-офіцерів флоту, які не залишилися на дійсній службі. М. А. Монастирьов згадував, що український уряд щиро намагався допомогти тим офіцерам, стан яких був особливо тяжким. Усіх зареєстрованих у Морському міністерстві оформлювали як резервістів з видатками в 450 карбованців.
23 травня із дна Севастопольської бухти було здобуто затонулий в кінці 1916 р. корпус лінкору «Імператриця Марія», який потім також було визнано за Українською Державою. Малося на меті ґрунтовно реставрувати лінкор, попередньо перегорнувши та завівши його до Севастопольського сухого доку, однак яким саме чином це зробити тоді ще ніхто не знав. Були пропозиції зробити з корпусу лінійного корабля плавучий зерновий склад або транспортний корабель. Військові моряки жадали відновлення «Імператриці Марії» як воєнної одиниці.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5qTDA5amFHRnJiM1l4T1RFNExtcHdaeTh5TURCd2VDMVBZMmhoYTI5Mk1Ua3hPQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Після дипломатичного визнання Української Держави (2 червня Німеччина офіційно визнала Українську Державу), німці, зваживши на постійні прохання морського міністерства та гетьмана повернути Україні флот, значно пом'якшили умови інтернування чорноморського флоту, після чого почали поступово вертати Українській Державі воєнні кораблі у Севастополі.
Але тоді, влітку 1918 р., до повного повернення всього флоту, на заваді стали, як це вже неодноразово згадувалося, оборонний закон від 4 січня 1918 р., та невирішеність кримського питання (самопроголошений кримський уряд Сулькевича навіть намагався робити закиди на флот), а головне — бажання німецької адміністрації розпоряджуватися всіма захопленими військовими кораблями. І хоча закон від 4 січня 1918 р. був вже скасований, німці не спішили передавати Україні одразу весь флот. Німці, не бажаючи повертати Україні весь флот, посилались на старе республіканське морське законодавство, постійно запевняючи гетьмана, що Україні потрібен лише флот берегової оборони. Дмитро Донцов, який був тоді керівником Телеграфної Агенції, згадував про свою розмову із гетьманом з цього приводу: »…Гетьман здементував мені чутки, як брехливі, про те, що наша армія ще не формується. Похвалився, що з фльотою добре. Москалям признали балтійську фльоту, нам — чорноморську. Але, довірочно заявив мені, що не цілу. Підводні човни і ще деякий дріб'язок забирають німці собі за гроші. Заявили вони гетьманові, що Україні потрібна ж тільки оборонна фльота… ".
Загалом, всі ці фактори призвели до того, що влітку з кораблів в Севастополі Українській Державі реально були повернені лише старий лінійний корабель (фактично — броненосець берегової оборони) «Георгій Побідоносець» (на ньому одночасно перебували штаб українського флоту та німецькі радисти з «Гебена», які обслуговували радіостанцію лінкору), а також крейсер «Кагул» (на той час через своє слабке озброєння рахувався за авізо), який був переданий як плавуча база для рятівної партії, що працювала на лінкорі «Імператриця Марія» під командою інженера фон Сіденснера (росіянин, в 1918 р. в українському флоті), та крейсер «Пам'ять Меркурія», який ще в липні слугував житлом для частин німецької середземноморської дивізії, а потім з серпня 1918 р. стояв під українським прапором та належав до українського флоту. Обумовлювалося, що ці кораблі, окрім крейсера «Пам'ять Меркурія», в разі потреби можуть бути знову включені до складу німецького флоту. Морське відомство такий стан справ а також кількість повернених кораблів не влаштовувала, оскільки очікувалось негайно отримати весь флот.
Процес повернення флоту під український прапор від самого початку німецької окупації супроводжувався різними постійними суперечками та скандалами між німецьким та українським командуванням. Капітан першого рангу М. Остроградський, бажав негайного повернення всіх кораблів флоту до української розпорядності. Саме тому він відмовився задовольнити ряд німецьких вимог, а головне — відмовився від візиту до генерала Р. Коша, що німців, як згадує лейтенант С. Шрамченко, дуже образило. З цього виник цілий конфлікт, і не бажаючи його поглиблення, М. Остроградський 10 червня 1918 р. за своїм власним бажанням полишає посаду командувача флоту, після чого, будучи призначеним в розпорядження головного коменданта всіх портів Чорного і Азовського морів (адмірал Покровський), очолює штаб майбутньої 2-ї бригади лінійних кораблів, який тоді щойно почав формуватися.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUzTHlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTROeVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09WOGxSREFsT1RJdUpVUXdKVGsxTGk1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGxCSlVRd0pVSkNKVVF3SlVKRkpVUXhKVGczSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNVNU1pNGxSREFsT1RVdUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Розуміючи, що в таких конфліктних умовах співпраця з українським морським міністерством буде неможливою, німці вдалися до деяких поступок. Коли 10 червня новим командувачем українського флоту було призначено командира дивізіону підводних човнів капітана першого рангу В'ячеслава Клочковського, то більш поступливий та дипломатичний Клочковський зміг досягти деяких домовленостей із німецьким командуванням. Тоді, як згадує лейтенант Шрамченко, на деяких із кораблів, де була хоч і некомплектна команда, німці перестали піднімати свій прапор, і на них був лише український, але ці кораблі все одно продовжували знаходитися під німецьким контролем. Зокрема відомо, що капітан першого рангу Остроградський до 1 жовтня 1918 р. (до включення корабля в німецький флот) тримав свого прапора на броненосці «Св. Евстафій». Капітан другого рангу Сергій Холодовський, більшовик, член радянської мирової делегації тоді згадував, що «кораблі чорноморського флоту…стоять в Севастополі… хто під українським, хто під німецьким, а хто і зовсім без прапора».
Фактично, саме український прапор на всіх кораблях чорноморського флоту і привів до дальшої, не зовсім вірної, але нині часто цитованої думки багатьох українських (між іншим, не лише українських) дослідників, ніби «влітку 1918 року український військовий флот складався з 3 бригад лінійних кораблів, бригади крейсерів, бригади гідрокрейсерів, дивізій міноносців у складі 27 ескадрених міноносців, 22 підводних човнів та інших суден різного призначення». В дійсності ж, влада українського коменданта в часи німецької окупації Севастополя була досить обмеженою. Німці поки що мали значний пріоритет в розпорядженні морським майном.
Користуючись тим складним юридичним положенням, яке склалося із флотом після подій 29 квітня, німці влітку 1918 р. декілька кораблів (зокрема плавучу майстерню «Кронштадт», перейменовану на «Фляйс»), вивели у Босфор, а 9 есмінців («Щасливий», «Бистрий», «Гнєвний», «Капітан Сакен», «Зоркій», «Звонкій», «Жуткій», «Живой», «Завідний»), 3 кораблі типу «Ельпіфідор», 4 підводних човни («Буревісник», «Орлан», «Гагара», «Утка»), 4 буксири, 1 яхту та 2 інших пароплава використовували у своїх потребах, запевняючи, що це все тимчасово. Канонірські човни типу «Ельпіфідор» німці використовували як гідрокрейсери, інші кораблі використовувалися як сторожові, та несли по кримському узбережжю поліцейські функції. Кораблі що знаходились на німецькій службі отримували нові літерно-цифрові індекси. Есмінці позначалися літерою «R» (що воно значить, достеменно не відомо) та відповідним номером, підводні човни мали маркування «US» (Untersee Schiff — підводний корабель), сторожові пароплави несли на борті літеру «F» (Flachdampfer — сторожове судно). «Лукулл», колишня яхта головнокомандувача флотом, плавала в німецькому флоті під індексом «AY», що означало озброєну яхту — Armierte Yacht.
Поміж усім іншим, коли німці включали ці кораблі до складу свого флоту, то офіцерам та матросам цих суден пропонувалася тимчасова служба під кайзерівським воєнним прапором, на що багато хто погодився. Зокрема, командиром есмінця «Звонкого», що був уведений до складу німецького флоту під назвою «R-11» був капітан першого рангу Українського Державного Флоту князь Карл Лівен, який одночасно був представником Української Держави в навігаційно-технічній комісії адмірала Гопмана.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZqTDFadmJIbGhKVEkyUzJWeVkyZ3hPVEU0VG05MmIzSnZjM05wZVhOckxtcHdaeTh5TURCd2VDMVdiMng1WVNVeU5rdGxjbU5vTVRreE9FNXZkbTl5YjNOemFYbHpheTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
А в цей же час, збільшовичена частка флоту, що 29 квітня вийшла в Новоросійськ, отримала від Леніна наказ знищити свої кораблі. Це викликало бурю протесту серед моряків — більша їхня частина відмовилася це робити та проголосувала за повернення до Севастополя. Тоді, 17 червня, піднявши українські та подекуди андріївські прапори, дредноут «Воля», гідрокрейсер «Імператуль Траян», яхта «Крєста» та 7 есмінців («Беспокойний», «Дерзкій», «Живой», «Пилкій», «Жаркій», «Поспішний») під командою капітана першого рангу Тихменєва вийшли із Новоросійська в Севастополь. Під більшовицьким впливом залишилися дредноут «Вільна Росія», 9 есмінців («Громкій», «Керчь», «Гаджибей», «Фідонісі», «Каліакрія», «Капітан Баранов», «Лейтенант Шостаков»), та кілька транспортів. Весь цей флот за наказом Леніна більшовизованими матросами було безжально затоплено.
Ті кораблі, що прийшли в Севастополь, були інтерновані німцями до кінця війни, хоча при цьому вони формально увійшли в склад Кримсько-Української флотилії під командуванням адмірала С. І. Бурлія (воєнний міністр в Кримському уряді Сулькевича). Лінкор «Воля» було роззброєно, при цьому він, як згадував свідок подій Н. А. Монастирьов, весь час стояв під андріївським прапором, і на ньому мешкало біля півсотні російських офіцерів, однак 1 жовтня 1918 р. корабель все-таки був включений в склад німецького воєнного флоту та укомплектований німецьким екіпажем. 11 листопада 1918 р. цей корабель, як і всі інші лінійні кораблі, знову опинився в складі українського флоту. Після повернення ескадри з Новоросійська, гідрокрейсер «Імператуль Траян», було повернено Румунії (оскільки був румунським пароплавом), а яхту «Крєсту» було передано колишньому власнику в український торговельний флот.
Від літа 1918 року із кінцевою ліквідацією більшовицького флоту, на Чорному морі нарешті запанувало спокійне життя. 8 серпня 1918 р. корпус дредноута «Імператриця Марія» було відведено в Севастопольський сухий док. Після цього, крейсер «Кагул» мав вирушити до Новоросійська, щоб підняти з морського дна затонулий бельгійський танкер «Ельборус», для чого на корабель був оголошений набір теслярів та водолазів. У газетах Севастополя було надруковано оголошення:
Для рятівних робіт по підйому транспорту «Ельборус», затонулого в Новоросійську, потрібні на крейсер «Кагул» котельники підручні, слюсарі і теслярі доброго здоров'я для кессонних праць під стиснутим повітрям. За справками та умовами звертатися на крейсер «Кагул», стоячий на рейді у л. к. «Імператриця Марія» до П. С. Романова.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV6TDFCdmNuUXRVMlYyWVhOMGIzQnZiREU1TVRndWFuQm5Mekl3TUhCNExWQnZjblF0VTJWMllYTjBiM0J2YkRFNU1UZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZtTDFObGRtRnpkRzl3YjJ3eE9URTRaUzVxY0djdk1qQXdjSGd0VTJWMllYTjBiM0J2YkRFNU1UaGxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxrTDFCcGRtUmxibTVoTFdKMWEyaDBZVEU1TVRndWFuQm5Mekl3TUhCNExWQnBkbVJsYm01aExXSjFhMmgwWVRFNU1UZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Однак цей похід так і не відбувся. Коли рятівна партія з крейсера «Кагул» в серпні остаточно завершила роботу з підйому «Імператриці Марії», німці оголосили свій намір включити в майбутньому цей крейсер до складу свого флоту. Планувався вивід корабля до Стамбулу, який не відбувся через бунт німецьких моряків. Подальші плани експлуатації корабля було зірвано навігаційною аварією. Одного разу при буксируванні «Кагула», гребний вал крейсера розсунувся, і вода затопила машини корабля, внаслідок чого в його топках виник сольовий наліт, на усунення якого потребувалося дуже багато часу. Корабель що залишився без ходу, до складу німецького флоту включений так і не був. З того часу і до приходу Антанти «Кагул» ніс брандвахту на Північному рейді.
Коли восени 1918 року в українському флоті почалися перші перейменування кораблів, то крейсер «Пам'ять Меркурія», що, фактично, був протягом всього 1918 року найбільшим українським військовим кораблем, отримав нове ім'я «Гетьман Іван Мазепа».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll6TDFOMVltMWhjbWx1WlhOZmFXNWZVMlYyWVhOMGIzQnZiQ1V5UTE4eE9URTRMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFUZFdKdFlYSnBibVZ6WDJsdVgxTmxkbUZ6ZEc5d2Iyd2xNa05mTVRreE9DNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Процес повернення кораблів до української розпорядності пришвидшився із новою силою лише після вересневого візиту гетьмана Скоропадського до кайзера Вільгельма, коли між головами двох держав було встановлено тісні та дружні особисті контакти. 17 вересня 1918 р. німці передали в склад Українського флоту всю підводну дивізію з 17 підводних човнів, яку було укомплектовано старшинськими залогами. Н. А. Монастирьов згадував:
...адмірал Клочковський викликав до себе командира «Тюленя» капітана 2-го ранга Погорецького і повідомив йому приголомшливу звістку: німці рішили передати прямо сьогодні ввечері флотилію підводних човнів знову під командування російських офіцерів. Буквально через час ми вже були на наших човнах і зразу взялися за роботу. Ремонтували та регулювали машини, привели до ладу акумулятори».
Тоді ж під український прапор в Севастополі були повернені 23 тральщиків та 23 катерів-нищителів типу «Грінпорт», які отримали нові номерні позначки.
Отже, станом на 20 вересня 1918 р. дієвий український флот в Севастополі був представлений 1 старим панцерником, на якому працювали одночасно як українські так і німецькі військові моряки, 2 бронепалубними крейсерами (фактично — одним), 23 тральщиками, 23 катерами-нищителями, та 17 підводними човнами, які вже були доведені до стану бойової готовності. Але справа із повною передачею інших кораблів (7 лінійних кораблів, дредноут «Воля», крейсер «Алмаз», есмінці, окремі судна та деякі транспорти) ще не була доведена до кінця. Всі ці кораблі були частково укомплектовані українськими екіпажами, здебільше старшинськими, і на них деінде навіть були українські військові прапори; щоправда, із цими кораблями ситуація тоді не була певною — ними українське морське міністерство в повній мірі ще не розпоряджалося (лише назначало на них різні технічні комісії). Німецька сторона ці кораблі могла узяти в будь-який потрібний для неї момент, повністю висадивши при цьому з них усіх українців.
Так, не зважаючи на спротив морського міністерства, 1 жовтня 1918 р., німецький воєнно-морський аташе в Україні адмірал А. Гопман заявив командам лінкорів «Іоанн Златоуст» та «Св. Евстафій», що останні, згідно з існуючими домовленостями, мусять залишити ці кораблі, оскільки німецьке командування вирішило тимчасово прийняти лінкори в своє користування. Загалом, восени 1918 р., німці з метою оборони від очікуваного десанту Антанти, включили до свого флоту лінійні кораблі «Іоанн Златоуст», «Св. Євстафій», дредноут «Воля».
І хоч побудова українського флоту стримувалася німецьким фактором, і німці до останнього тягнули справу із передачею Україні всього флоту, в морському міністерстві весь цей час надіялися на скоріше вирішення цього питання. Але остаточно ця проблема була вирішена лише після 11 листопада 1918 р., коли із поразкою Німеччини в Світовій війні весь чорноморський флот знову цілком опинився в руках України.
Український флот в Одесі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTDB0MVltRnVaWFJ6TVRnNE5pMHhPVEk0TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxTGRXSmhibVYwY3pFNE9EWXRNVGt5T0M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Зовсім іншою була обстановка в Одесі, де дії та розвиток флоту не були скованими різними домовленостями. Фактично, в тій політичній ситуації, що склалася із Кримом та флотом в Севастополі, влітку 1918 р. саме Одеса стала головним повноцінним морським центром Української Держави. Тут знаходилися старі (їм було вже 32 роки), але досить потужні канонірські човни «Кубанець» і «Донець», флотилія з 20 тральщиків, певна кількість бронекатерів та транспортна флотилія, що були організовані ще за часів Центральної Ради. Влітку 1918 р. постала проблема розмінування водних шляхів задля відновлення корабельного руху в цьому районі.
Саме тому, 6 липня 1918 р. адмірал Покровський наказав капітану першого рангу Олександру Оттовичу Гадду сформувати бригаду тральщиків. Після того, наказом по Морському Відомству за ч. 350, був оголошений корабельний та офіцерський склад Одеської бригади тралення, в яку увійшли 2 канонірські човни та 20 тральщиків. Бригада організаційно складалася з трьох дивізіонів: першим командував лейтенант Опанасенко, другим — лейтенант Кривицький, а третім — старший лейтенант Благовєщенскій. Наказ про утворення флотилії (виданий російською, хоча в гетьманській армії офіційною мовою була українська) звучав:
«Приказ Начальника Бригады Траления. Рейд Одесский. 6 июля 1918 г. № 350.
При сем объявляю список тральщиков, с распределением их по дивизионам и список офицеров, состоящих в штабах этих дивизионов.
При штабе бригады.
- Канонерская лодка „Кубанец“(1886 р., 1224 т., 1500 к.с., 8,5 вузлів, 2-152 мм, 1-120 мм, 4-47 мм, 1 кулемет)
- Канонерская лодка „Донец“ (1886 р., 1224 т., 1500 к.с., 8,5 вузлів, 2-152 мм, 1-120 мм, 4-47 мм, 1 кулемет)
- Пароход „Граф Платов“ (1894 р., 684 брт., 700 к.с., 11 вузлів)
- Катер „Этор“ (1896 р., 60 т., 150 к.с., 9 вузлів)
- Баржа № 27 (баржа типу „боліндер“)
- Баржа № 606 (баржа типу „боліндер“)
- Баржа „Ольга“ (баржа типу „боліндер“)
- Баржа „Нина“ (баржа типу „боліндер“)
1-й дивизион тральщиков.
- Тральщик „Мэри“ (1877 р., 180 т., 275 к.с., 9 вузлів, 1 кулемет)
- Тральщик „Димитрий Герой“ (80 т.)
- Тральщик „Роза“ (1910 р., 510 т., 540 к.с., 9 вузлів, 1-120 мм)
- Тральщик „Петр“
- Тральщик „Смелый“ (1895 р., 500 т., 160 к.с., 7 вузлів, 1-75 мм)
- Тральщик „Тесть“ (1883 р., 173 брт., 350 к.с., 7 вузлів, 1-47 мм)
2-й дивизион тральщиков.
- Пароход „Васильев“ (1893 р., 303 брт., 380 к.с., 11 вузлів)
- Пароход „Граф Игнатьев“
- Тральщик „Доброволец“ (1913 р., 102 т. 300 к.с., 9,5 вузлів)
- Тральщик „Альбатрос“ (1905 р., 106 т., 3500 к.с., 9,5 вузлів, 4-37 мм)
- Тральщик „Алкивиадис“
- Тральщик „Амвросия“
3-й дивизион тральщиков.
- Посыльное судно „Салгир“ (1873 р.,276,5 т., 300 к.с., 8,5 вузлів)
- Тральщик „Виктория“
- Тральщик „Анатра“ (1871 р.,100 т., 135 к.с., 7 вузлів, 1 кулемет)
- Тральщик „Анна“
- Тральщик „Первенец“
- Тральщик „Перикл“
[…] Капитан 1-го ранга Гадд. Верно: Старший флаг-офицер Оперативной части Штаба Глапора мичман Михайловский».
(технічні дані пароплавів подано за довідником Бережного)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkptTDBGc0pUSTNZbUYwY205ek1Ua3hNQzB4T1RJMUxtcHdaeTh5TURCd2VDMUJiQ1V5TjJKaGRISnZjekU1TVRBdE1Ua3lOUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Командир флотилії капітан першого рангу О. Гадд (пізніше — контр-адмірал), очолюючи це корабельне з'єднання протягом місяця виконав успішне тралення Одеського рейду та Дніпрово-Бузького лиману. Німецький воєнно-морський аташе в Україні адмірал Альберт Гопман в своїх спогадах хоч і згадував деякі труднощі, але загалом досить високо оцінив якість роботи української флотилії:
Сформованний Україною дивізіон тралення розчистив мінове загородження поблизу Цареградська. Тепер він працює над розташованим на схід від Одеси великим мінним полем. Робота дивізіону страждала від того, що команди не отримували жалування і відмовлялися виходити на службу. Я поставив це питання перед морським міністром України, обіцяна допомога. За виключенням цього, робота українського дивизіону виглядає добре. На жаль, в Одесі австрійці створили дивізіону зайві труднощі при формуванні.Die von der Ukraine gebildete Minenräumdivision hat die bei Caregradsk liegende Sperre geräumt bzw. festgestellt, daß sie nicht mehr vorhanden ist. Jetzt arbeiten sie an dem östlich von Odessa liegenden ausgedehnten Minenfeld. Ihre Arbeiten haben teilweise daran gelitten, daß die Mannschaften ihre Löhnungen nicht erhielten und deshalb den Dienst versagten. Ich (habe) dementsprechend Vorstellungen bei dem ukrainischen Marineminister erhoben, Abhilfe ist zugesagt. Abgesehen hiervon scheint die Ukrainische Minenräumdivision gut zu arbeiten. Leider sind ihr in Odessa von K.u.K. Behörden bei ihrer Bildung und Ausrüstung unnötige Schwierigkeiten gemacht worden.Оригінальний текст (нім.)
Старі мінні загородження перестали існувати, і жодне торговельне судно до самого кінця 1918 р. в цьому районі на мінах більше не підірвалося. Після цього, навігаційна комісія змогла налагодити регулярні морські торговельні перевозки між Одесою, Севастополем та Поті. Це тралення, до речі, стало першою військовою операцією українського флоту в ХХ сторіччі.
Із закінченням тралення, оперативне поле діяльності бригади вичерпалося. Деякі з тральщиків, що були мобілізованими пароплавами, були роззброєні, та повернені в торговельний флот. Після завершення тралення, канонірський човен «Кубанець» був переданий в розпорядження гардемаринського відділу морського міністерства, ставши таким чином першим українським навчальним воєнно-морським кораблем. Командний склад його було укомплектовано в більшості з гардемаринів та морських кадетів. Командиром човна від 1 жовтня 1918 р. був капітан другого рангу Олександр Кисловський.
17 вересня 1918 р. цей корабель отримав свою українську назву — «Запорожець». Наказ по Морському Відомству з цього приводу за ч. 375/160 по Головному Морському Штабу голосив:
По наказу Колегії Верховних Правителів Української Держави оголошую, що канонерський човен «Кубанець» перейменовано на «Запорожець». В. об. Морського Міністра, капітан I ранги Максимів.
На це перейменування, що стало першим в історії українського флоту, була навіть призначена окрема пам'ятна нагрудна відзнака. Композиційно вона нагадувала деякі з відзнак німецького Flottenverein, являючи собою якір, з накладеним на нього рятівним кругом, на якому з однієї сторони був викарбуваний напис «Запорожець», а з іншої — «Україна понад усе!» і дата «17.Х.1918».
На початку жовтня 1918 року головний начальник портів чорноморського узбережжя адмірал А. Покровський повідомив уряд держави, що на двох канонірських човнах (маються на увазі саме «Донець» та «Кубанець») і на кількох винищувачах мін у Чорному морі вже підняті воєнні українські прапори нового зразку, затвердженого гетьманом. До того, всю весну і літо українські кораблі стояли під звичайними національними прапорами. Як зазначає П. А. Варнек, на той момент, як до Одеси прибули союзники, в порту стояли лише українські кораблі колишньої бригади тралення.
Український флот у Миколаєві
Через революційний безлад та послідуюче захоплення на початку 1918 р. міста більшовиками, діяльність Миколаївських суднобудівних заводів «Наваль» і «Руссуд» остаточно припинилася. В березні місто було звільнене німецькими та українськими військами. Але відновити діяльність заводів не вдалося, і 20 березня 1918 р. місцева влада оголосила про їхнє закриття. Тоді ж в кінці місяця в місті відбулося велике більшовицьке повстання, внаслідок чого міська інфраструктура зазнала серйозних руйнувань.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDBWc0pUSTNjR2xrYVdadmNpNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RSV3dsTWpkd2FXUnBabTl5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Зваживши на тяжке положення та безпорадність місцевої влади, 30 травня 1918 р., командуючий німецькими військами у Миколаєві генерал-майор Моргенштерн-Дерінг мусив оголосити про перехід миколаївських суднобудівних заводів у тимчасове підпорядкування та охорону військової влади. Але такі дії німецького командування викликали рішучий протест зі сторони гетьмана Скоропадського. Врахувавши це, німці вирішили не йти на конфлікт із гетьманом. Вони визнали право Української Держави на ці кораблі, а тому вже на початку червня заводи та всі кораблі були повністю повернені у власність Української Держави. Одночасно українське морське міністерство звернуло особливу увагу на кораблі, що тоді стояли на стапелях.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2Tnk4M015OGxSREFsT1VNbFJEQWxRamdsUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqQmZKVVF3SlRsRUpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKQ0pVUXhKVGsySlVReEpUazBKVVF3SlVJeUpVUXdKVUk0SlVReEpUZzNMbXB3Wnk4eE9EQndlQzBsUkRBbE9VTWxSREFsUWpnbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJEQWxRakJmSlVRd0pUbEVKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkNKVVF4SlRrMkpVUXhKVGswSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJNEpVUXhKVGczTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Загалом в Миколаєві знаходилися: 1 дредноут («Демократія», потім — «Соборна Україна»), 4 легкі крейсери, 12 есмінців, 12 кораблів типу «Ельпіфідор», 8 підводних човнів, 1 канонерка, 1 плавуча база підводних човнів («Ельбрус»), 1 плавучий док та 1 наливний пароплав («Баку»). Майже готовим був крейсер «Адмірал Нахімов» (пізніше «Гетьман Богдан Хмельницький»), який із кількома малими кораблями добудовувався вже на воді. Коли українські інженери здобули із дна Севастополя підірваний корпус дредноута «Імператриця Марія», то його для подальшої реставрації планувалося відбуксувати до Миколаєва, але цей намір так і залишився нездійсненим.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE0TDBGa2JXbHlZV3hPWVd0b2FXMXZkakU1TVRoTmVXdHZiR0ZwZGk1cWNHY3ZNakF3Y0hndFFXUnRhWEpoYkU1aGEyaHBiVzkyTVRreE9FMTVhMjlzWVdsMkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Добудовою цих кораблів опікувався старий український діяч, тепер начальник відділу кораблебудування Головної військово-морської технічної управи, капітан 2-ого рангу Микола Нєкліевич. Як зазначає Павло Гай-Нижник, згідно із ухваленим Радою міністрів і затвердженим 10 серпня 1918 року гетьманом Законом «Про перетворення бувшого відділу Балтійського корабельно-будівельного і механічного заводу у м. Миколаєві, на Херсонщині, в самостійний казенний завод Української Держави», це підприємство набуло самостійного державного статусу, а військовий і торговельний флоти України необхідну їм ремонтно-будівельну базу. З того часу завод отримав офіційну назву «Державний Миколаївський ремонтний і корабельно-будівельний завод Морського відомства».
Але зваживши на складність повоєнної економічної обстановки, брак палива та потрібних матеріалів, морське міністерство передбачило, що своїми силами своєчасно добудувати ці кораблі не зможе. Тому українські урядовці мусили звернутися за допомогою до німецьких фахівців з відомої корабельні .
17 серпня 1918 р. в Берлін вирушила українська делегація на чолі із капітаном першого рангу Ю. Свірським. Разом із ним до Берліну вирушили і найвищі чиновники Української Держави — голова ради міністрів Ф. Лизогуб, та товариш міністра іноземних справ О. Палтов. 19 серпня 1918 р. між Німеччиною та Україною було підписано угоду про відкриття суднобудівних заводів. В угоді зазначалося, що німці фінансуватимуть заводи, забезпечуватимуть їх сировиною і паливом.
Угода голосила, що головним замовником для заводів на часи війни буде Німеччина, але український уряд і приватні компанії чи особи також можуть дати замовлення. Німецькі замовлення виконувались в першу чергу, а українські — лише в тому випадку, коли буде доведено, що угода про них була укладена раніше цього договору. Підписаний документ був дійсний на період перебування німецьких і австрійських військ у Миколаєві. Німецька сторона мала право зупинити його дію, попередивши про це українську сторону за 4 місяці.
Але співпраця німецької влади та гетьманського уряду невдовзі закінчилась. Причиною була відмова української влади передати фірмі «Блом і Фосс» замовлення на завершення будівництва воєнних кораблів, які знаходились в цей час на стапелях. Морське Міністерство збиралося добудовувати ці кораблі своїми зусиллями.
Поразка Німеччини у Першій світовій війні, послідуюча революція та майже одночасна зміна урядів в Українській Державі та Німеччині фактично анулювала договір від 19 серпня 1918 р.
Українська морська піхота за Гетьманату
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek01THlWRU1DVTVNeVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSVjhsUkRBbE9VUWxSREFsUWpnbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVWxSREFsUWpNbFJEQWxRalFsUkRBbFFqQmZNVGt4TlM1cWNHY3ZNakF3Y0hndEpVUXdKVGt6SlVRd0pVSXdKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUpGWHlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNNRjh4T1RFMUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
23 травня 1918 р. Скоропадський видав наказ по Морському відомству «Про початок формування бригади Морської піхоти в складі трьох полків для несення служби». Цим же наказом були назначені командири полків та голови відділів. Начальником відділу морської піхоти Головного морського штабу затвердили Гаврила Никогда.
Кожен полк мав трикурінну структуру. Окрім основних завдань, в обов'язки полків Морської піхоти входила охорона майна Морського відомства. Кожен з куренів мав 4 піхотних і одну кулеметну сотню.
Система берегової оборони згідно з наказом поділялася на три частини. Адміралом Покровським був розроблений план дислокації частин Корпусу морської охорони північно-західного району Чорного моря. Система охорони узбережжя складалася з 3 районів:
- перший район — від західного кордону Української Держави до Сичавки;
- другий район — від Очакова до Миколаєва;
- третій район — від Станіслава до Херсону і Перекопу.
В кожному районі планувалося тримати до 2 артилерійських батальйонів, полк морської піхоти та ескадрон морської кавалерії, а також деяку кількість зв'язкових та транспортних відділів. Відповідно до секретної директиви від 31 серпня, полки мали бути розташовані наступним чином: 1-ий в Одесі, 2-ий в Миколаєві, 3-ій в Херсоні. Начальником сухопутної оборони південно-західного району Чорного Моря було призначено контр-адмірала Семена Фабрицького.
Управління Корпусу морської оборони знаходилося в Одесі. Штаб 2-ого відділу берегової оборони знаходився в Миколаєві, його 1-ий артилерійська дільниця складався з трьох важких артилерійських батарей Очакова, 2-ий артилерійський батальйон складався з двох батарей (в кожній по 4 гармати) і знаходився також в Миколаєві. В склад 2-ого відділу берегової оборони входили 2-ий полк морської піхоти, два курені якого дислокувалися в Миколаєві, а третій курінь цього полку знаходився в Очакові, тут же мав розміщуватися 2-ий ескадрон морської кавалерії. Формації морської кавалерії мали розміщуватися наступним чином: 1-ий ескадрон в Одесі, 2-ий в Очакові, 3-ий в Перекопі. Як в Одесі, так і в Миколаєві були розміщені два інженерних відділи (телеграфний та телефонний), в Очакові знаходилася піврота саперів та мотоциклетна команда.
До кінця літа 1918 р. вдалося сформувати три полки неповного складу, артилерійські та допоміжні відділи. Деякі курені представляли собою лише кадровані штаби з 20—40 офіцерами, які в майбутньому повинні були почати формування підрозділів; те ж саме стосувалося і формувань морської кавалерії. 15 липня 1918 року наказом по морському відомству було встановлено уніформу для морської піхоти. Від армійської вона відрізнялася лише чорним кантом навкруги погонів. Офіцерам і унтер-офіцерам на погони добавлялись золоті якоря, матросам — жовті. На морських шапках покладався напис «Українська Фльота».
Загибель Українського флоту наприкінці 1918 року
Після 11 листопада 1918 року та кінця світової війни, німецьке командування нарешті передало весь флот під український прапор. Тоді було передано дредноут «Воля», 7 старих броненосців, крейсер, мінну дивізію та інші допоміжні кораблі. Нарешті, під українським контролем опинилася не якась частка, а цілий чорноморський флот. Морське відомство відразу видає цілий ряд наказів про нові призначення навчальних відділів, священиків та екіпажів на кораблі. Було оголошено першу мобілізацію на флот. Тоді ж морське відомство було виділене в окремий орган управління, незалежне від воєнного міністерства. Морським міністром Української Держави став адмірал А. Покровський. Капітана першого рангу В. Клочковського було підвищено в званні до контр-адмірала та призначено головнокомандувачем флоту.
Відтак, в листопаді 1918 року Український Державний Флот отримав всі шанси реалізуватися в повній мірі. Українська Держава тоді найближче стояла до цієї мети. Але на заваді цим планам стала ціла низка різних політичних причин. Тоді Антанта вважала Гетьманат за німецького сателіта, відтак її керівництво вирішило окупувати територію України. Вже 16 листопада в Чорне море увійшов об'єднаний флот країн Антанти. Він нараховував 10 англійських, французьких, американських та грецьких дредноутів та броненосців, 9 легких та тяжких крейсерів, 10 есмінців та безліч інших дрібніших воєнних кораблів. Флот Антанти значно переважав український, тож ніякої мови про воєнні дії йти не могло. До того ж, Український флот тоді лише почав відновлювати свою міць.
В цій ситуації, щоб запобігти конфліктові, адмірал Клочковський вдається до тактичного кроку — піднімає російського Андріївського прапора (хоча, як згадує С. Шрамченко, гетьман був дуже проти цього рішення). 24 листопада кораблі Антанти прибули в Севастополь, а 26 листопада — в Одессу. Кораблі Антанти, через Андріївський прапор хоч і не відкрили по українському флотові вогонь, але висадившись, французькі та англійські десанти одразу захопили собі усі кораблі. Втім, не зважаючи на це, українське морське міністерство до самого кінця Гетьманату справно виділяло на флот гроші, сподіваючись на скоріше вирішення усіх несприятливих обставин.
Із часом Гетьман домігся визнання Антанти та налагодив добрі зв'язки із англійським та французьким командуванням. З'явилася тверда чітко визначена надія на визнання ними Української Держави. Але в цей час в Україні набуло розмаху протигетьманське республіканське повстання С. Петлюри, результати якого в тодішній загальнополітичній ситуації для Української Держави та її флоту мали дуже сумні наслідки.
Але навіть у цих складних умовах продовжується формування Українського Флоту. 23 листопада німці передали Україні Пінську річкову флотилію, яку очолив капітан першого рангу Іллютович. В складі флотилії знаходилося 6 американських бронекатерів типу «Муллінз» та деякі пароплави. Втім, Прип'ять на той час вже почала замерзати, і кораблі не змогли узяти активної участі у війні. Відомий лише один епізод із цією флотилією. Коли в ході листопадової революції республіканські частини (отамана Зеленого) заблокували рух Дніпром в районі Обухова і Трипілля, то для вирішення цієї проблеми гетьманський уряд вислав 4 мобілізовані пароплави з військами в кількості 75 чоловік при 9 кулеметах, а німці броньований човен. Після бою з партизанами, добровольча дружина розблокувала 13 пароплавів з вугіллям для Києва. В ході другої українсько-більшовицької війни броньовані катери флотилії були захоплені більшовиками. Решта кораблів цієї флотилії в 1919 р. була захоплена поляками.
Коли війська Директорії входили в Миколаїв, то гетьманська адміністрація і військові (градоначальник Де-Бонді, генерал Богаєвський) на транспортах «Труд», «Михаил Архангел» відпливли до Одеси. Це, фактично була остання операція Українського Державного флоту.
14 грудня повсталі витіснили урядове військо та захопили Київ. Революціонерами Українська Держава знову була оголошена республікою. Гетьман мусив зректися влади та виїхати за межі України. За іронією долі, антантська місія консула Енно прибула до Києва тоді, коли гетьман вже зрікся престолу. Новий уряд Винниченка Антантою визнано не було, через це частку флоту Антанта залишила собі, а іншу частину передала Озброєним Силам Півдня Росії. 13 грудня був започаткований перший розподіл українського флоту між союзниками та білогвардійцями. Таким чином, наново реставрована Українська Республіка зовсім залишилася без надії на флот. Більша частина офіцерського складу українського флоту, не сприйнявши соціалістичної Директорії, тоді ж перейшла до Денікіна. Після цього в розпорядженні нового українського уряду залишилися лише кораблі, що будувалися в Миколаєві.
1919
З приходом до влади Директорія УНР розпочала роботу з видання спеціальних законів, які регламентують різні сторони життя держави. Значною мірою продовжилась законотворча і організаційна діяльність у військовій сфері, що розпочалася ще в період Гетьманату. Проте планомірній роботі в цьому напрямку заважала позиція соціалістичних лідерів УНР, передусім В. Винниченко. На першому місці стояли партійні інтереси. Соціалістичні лідери УНР також прагнули запровадити партійний контроль у військовій сфері.
Це торкнулося всіх сфер суспільного життя, в тому числі і Морського міністерства. Святослав Шрамченко згадував, що по вступі Директорії до Києва в Морському Міністерстві появився політичний комісар Акимів. Він підібрав собі комісію зі своїх прибічників з Головної Морської Господарчої Управи і з осіб цілком сторонніх і таким чином до складу її увійшли, крім кількох звичайних матросів, цивільні особи, які мали спільного з флотом лише те, що вони були урядовцями Головної Морської Господарчої Управи. Акимів вирішив реорганізувати Морське Міністерство на «демократичносоціалістичний лад» і почав зі звільнення офіцерів флоту. Товариш морського міністра контр-адмірал Михайло Остроградський щодо цього висловився: «Смердить розкладом Морського Міністерства. Не розумію, невже часи Центральної Ради нічого не навчили. Поки урядує цей комісар, я не хочу брати жодного уділу в його роботі по розгону персонального складу Міністерства… Але …, ще урятуємо ситуацію, як тільки призначать морського міністра».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpqTDFOb2NtRnRZMmhsYTI5ZkpUSTJYMEpwYkdsdWMydDVMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFUYUhKaGJXTm9aV3R2WHlVeU5sOUNhV3hwYm5OcmVTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Директорія УНР, особливо спочатку, за уряду Винниченка, наслідувала провальну політику Центральної Ради, продовжуючи загравати з більшовиками та практично не налагоджуючи контакти з Антантою. Хоча морське міністерство все ж таки намагалось займатися розбудовою флоту.
Зрештою, 25 грудня 1918 р. морський міністр все-таки був призначений. Першим і найбільш визначним, а разом із тим найдіяльнішим морським міністром Директорії УНР став енергійний старший лейтенант флоту М. І. Білінський, людина великих організаційних здібностей. 3 січня 1919 року наказом по Морському Генеральному штабу № 10/1 Головний отаман військ і флоту УНР С. Петлюра підтвердив легітимність раніше прийнятого морського прапора, наказавши «лічити прапором Воєнної фльоти Української Народної Республіки прапор, затверджений 18 липня 1918 року». Першими законотворчими заходами Морського міністра були прийняття законів про штати центральних установ Морського Міністерства (20 січня 1919 р.), «Закон про гардемаринську школу» (11 січня 1919 р.), і нарешті «Закон про фльоту» (25 січня 1919 р.). Перший акт містив такі розділи: штати Морського Міністра, штат канцелярії Морського Міністерства, штат Морського Генерального Штабу, штат Головної Морської Господарчої Управи, штат Головної Морської Технічної Управи, штат Головної Морської Будівельної Управи, штат Гідрографічного управління, штат Головного Воєнно-Морського Судового Управління, штат Головного Воєнно-Морського Санітарного Управління.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUyTHlWRU1DVkJPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNReVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxRamhmSlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTROU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TWlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRObDhsUkRBbFFUTWxSREFsT1VRbFJEQWxRVEF1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFNWRU1DVkJPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNReVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxRamhmSlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3hKVVF3SlVKQkpVUXdKVUpGSlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTROU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TWlWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRObDhsUkRBbFFUTWxSREFsT1VRbFJEQWxRVEF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
В законі було викладено основні положення існування флоту, регламентовано склад флоту, термін служби кораблів різних типів, йшлося про бойову підготовку, комплектування, театри можливих бойових дій флоту. На підставі цього закону Директорія УНР 25 січня 1919 року видала наказ за № 57/28 по Морському відомству про присвоєння кораблям Українського Державного Флоту, які будувалися на той час у Миколаєві назв, лінкору — «Соборна Україна», чотирьом крейсерам: «Гетьман Богдан Хмельницький», «Гетьман Петро Дорошенко», «Тарас Шевченко» та «Гетьман Петро Конашевич-Сагайдачний». Чотирнадцять великих міноносців отримали назви: «Київ», «Чигирин», «Батурин», «Львів», «Іван Виговський», «Іван Сірко», «Пилип Орлик», «Кость Гордієнко», «Мартин Небаба», «Іван Підкова», «Петро Могила», «Іван Котляревський» та ін., а база підводних човнів — «Дніпро». Також було виділено кошти на добудову 8-ми великих підводних човнів типу «Щука», «Карась» та «АГ-21» — «АГ-26». В цьому ж законі передбачалася відправка двох урядових комісій Морського Міністерства до Миколаївського та Херсонського портів.
На жаль, окупація Чорноморського узбережжя та міст-портів Одеси, Миколаєва, Севастополя, Маріуполя військами Антанти не дозволила продовжити воєнно-морське будівництво. 24 березня 1919 наказом Морського Відомства узбережжя Чорного моря було оголошено Приморським Фронтом з підпорядкуванням Морському Міністерству, командувач якого наділявся правами головнокомандувача окремим фронтом. Однак в дійсності, права та інтереси України вже не було кому відстояти.
Українська Народна Республіка втрачала контроль над півднем України, куди все більше прибувало військ Антанти. На спробу військового міністра генерала О. Грекова відкрити у Миколаєві військове морське відомство, представники Антанти відповіли, що ця ідея не має сенсу.
Після Антанти до Криму прийшли війська Денікіна. Залишаючи Україну в квітні 1919 року, війська Антанти прихопили більшість кораблів Чорноморського флоту перевівши їх у Стамбул. Шість броненосців, що вони не змогли вивести, було підірвано, а 13 підводних човнів було затоплено. Майже всі головні сили Чорноморського флоту було виведено з ладу. Після того, як рештки колишнього українського, а тепер білого флоту дісталися Стамбулу, відбулося проголошення про створення «Бази Російського Чорноморського Флоту» під командою адмірала Володимира Шрамченка, що за гетьмана служив в українському флоті.
Кораблі, що не вийшли в море з технічних причин та залишилися у Севастополі, потрапили до рук червоних і увійшли до складу Червоного Флоту УСРР, який почав формуватись під наглядом утвореного 28 березня 1919 року Морського управління Наркомвоєна УРСР. Навесні 1919 року більшовики також захопили Херсон, Миколаїв, Одесу. Там же, в Миколаєві, більшовики продовжили, розпочату за часів УНР, добудову крейсера «Гетьман Богдан Хмельницький», лінкора «Соборна Україна», низки міноносців.
Бойовий склад кораблів Червоного флоту був незначний. Флоту належав один підводний човен «АГ-22» та два десятки тралерів, близько п'ятдесяти катерів та декілька допоміжних суден, сім лінкорів, один крейсер, 4 есмінці, більшість з яких були виведені з ладу відступаючими союзниками. Проте скористатися цим усім червоні не встигли. Внаслідок наступу Добровольчої армії генерала Денікіна влітку 1919 року весь південь (як і схід) України було захоплено білогвардійцями.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJpTHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRSbDhsUkRBbFFrWWxSREFsUWpVbFJERWxPRFVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RJbFJEQWxRakJmSlVRd0pUazBKVVF3SlVJNEpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFKVVF3SlVKQkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZKVVF4SlRnd0pVUXdKVUk0SlVRd0pVSTRMbWRwWmk4eU1EQndlQzBsUkRBbE9VTWxSREFsUWtVbFJERWxPREFsUkRFbE9ERWxSREFsUWtFbFJEQWxRakFsUkRFbE9FWmZKVVF3SlVKR0pVUXdKVUkxSlVReEpUZzFKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd5SlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNU5DVkVNQ1ZDT0NWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09DNW5hV1k9LmdpZg==.gif)
Тим часом, стараннями морського міністра М. Білинського був продовжений, початий ще в травні 1918 року, процес створення підрозділу морської піхоти. 3 лютого 1919 року Директорія перенесла відділ командування морським полком до Вінниці, а згодом, за погодженням з Військовим Секретаріатом ЗУНР до Коломиї.
24 березня 1919 року було затверджено штат 1-го Гуцульського полку Морської піхоти та призначено його командиром сотника Володимира Гемпеля. Полк сформували у 20-х числах березня 1919 року в Бродах. В складі полку числилося 2374 особи, з них старшин — 63, лікарів — 5, урядовців — 9, козаків — 2297, коней — 415, з них верхових — 142, обозних — 273.
Після чого полк прибув до Рівного, отримав зброю та технічні засоби й вирушив на фронт під Київ. 25 травня 1919 року полк прибув на ст. Богданівка, звідки перейшов маршем на Чернилівку. Відтак 2 червня було організовано переправу через Збруч за 200 м південніше Оріхівця. 3 червня полкова розвідка вела бої в районі Волочиська. Того ж дня полк оволодів містечком Волочиськ та ст. Волочиськ. Було захоплено кулемет, набої для гармат і рушниці. Полк втрат не зазнав, було убито 7 большевиків. Командиром полку спочатку був полковник морської піхоти Гаврило Никогда, а згодом лейтенант Кость Мандрика.
Невдовзі після того полк захопив Жмеринку, а далі вступив у перестрілку з махновцями. Далі воював у районі Одеси — ст. Роздільня. Частини морської піхоти стали елітарною частиною Дієвої Армії УНР, залишивши після себе добрі спогади українських воєначальників, зокрема генерал-хорунжого Омеляновича-Павленка. Лейтенант Святослав Шрамченко, будучи одним із співзасновників української морської піхоти згадував:
«Пригадую собі, яке гарне вражіння робила запасово-навчальна сотня 2-го полку, коли добре одягнена і вимуштрована, вона з піснями проходила по Кам'янці. 29 липня 1919 р. відбувся її інспекторський перегляд морським міністром на площі біля кам'янецького залізничного двірця. Був гарний день. Тільки що одержано відомості про успіх наших з'єднаних армій проти більшовиків. Уже звільнені від ворога були і Проскурів, і Жмеринка, і Вапнярка. Під команду „струнко!“ морський міністр прийняв рапорт коменданта 2-го полку, який приїхав з фронту і в супроводі автора цих рядків і сотенного коменданта обійшов фронт сотні. Потім морський міністр у короткій промові поздоровив сотню з нашими успіхами на фронті і побажав їй того ж, що сотня зустрінула „славою“. Сотня в той же день вирушила на фронт до місця перебування штабу дивізії морської піхоти».
Українська морська піхота взяла активну участь у війні за державність. В квітні 1919 року, після чергової зміни Уряду УНР, М. Білинський подає у відставку з посади морського міністра та очолює Дивізію Морської Піхоти, яка в цей час перебувала на фронті. Її частини в складі 5 збірного полку київської дивізії брали участь у Першому Зимовому Поході армії УНР.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTHlWRU1DVTVReVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UTE4bFJEQWxRVE1sUkRBbFFrRWxSREVsT0RBbFJEQWxRakFsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVmZKVVF3SlVFMEpVUXdKVUpDSlVRd0pVSkZKVVF4SlRneUpVUXdKVUl3TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMwbFJEQWxPVU1sUkRBbFFqVWxSREFsUWpRbFJEQWxRakFsUkRBbFFrSWxSREVsT0VOZkpVUXdKVUV6SlVRd0pVSkJKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl6SlVRd0pVSkZYeVZFTUNWQk5DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
24 квітня 1919 року Морським Міністром став капітан першого рангу Микола Злобін. Також, в 1919 році, відповідно до Наказу Симона Петлюри була відкарбована медаль, якою повинні були нагородити всіх учасників подій у Севастопольській фортеці 29 квітня 1918 року. Відповідно до цього наказу день 29 квітня було проголошено святом Українського флоту.
22 травня 1919 було розпочато організацію другого полку морської піхоти, який укладався із жителів Наддніпрянської України. Крім утворення частин морської піхоти, Морське Відомство вело загальну працю державного характеру, намагалося зберегти та підготувати нові кадри морських офіцерів для майбутнього. С. Шрамченко згадував: «В початках вересня 1919 р. блиснула, було, надія на Одесу на море, по здобуттю Києва, і в Камянці-Подільському було відчинено Гардемаринську школу». До школи навіть було набрано невелику групу з 20 гардемаринів, але «через несприятливі події, що незабаром наспіли, ця надія тоді ж загинула і згасла».
Протягом 1919 року морське відомство весь час згорталося, передаючи своїх фахівців у склад дієвої армії. В кінці 1919 р. морське відомство знову стає частиною воєнного міністерства. Рішенням уряду Міністерство морських справ УНР було ліквідовано і Микола Злобін наказом по Морському міністерству № 333 від 24 вересня 1919 року перетворив його на Головне управління Військово-Морського флоту загальновійськового міністерства, а з 20 березня 1920 року — в Головну Воєнно-Морську Управу, які послідовно сам й очолював до серпня 1920 р.
1920—1924
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTHlWRU1DVTVPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNFFpVkVNQ1ZDTlY4bFJEQWxRakpmSlVRd0pVSkdKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpDSlVReEpUaERKVVF4SlRneEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnMVh5VkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNFJpVkVNU1U0TlY4bFJEQWxRa01sUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJERWxPREVsUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRalZmSlVRd0pVSkdKVVF3SlVJMUpVUXhKVGcxSlVRd0pVSkZKVVF4SlRneUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSkVKVVF4SlRnMkpVUXhKVGhDWHlWRU1DVkJNeVZFTUNVNVJDVkVNQ1ZCTUNVeVExOHhPVEl3WHlWRU1DVkNNeTVxY0djdk1qQXdjSGd0SlVRd0pUazRKVVF3SlVKRUpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSkVKVVF4SlRoQ0pVUXdKVUkxWHlWRU1DVkNNbDhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREVsT0RFbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RWZkpVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdKVVF3SlVJekpVUXdKVUkxSlVReEpUZ3dKVVF4SlRoR0pVUXhKVGcxWHlWRU1DVkNReVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNOVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWpVbFJERWxPRFVsUkRBbFFrVWxSREVsT0RJbFJEQWxRamdsUkRBbFFrUWxSREVsT0RZbFJERWxPRUpmSlVRd0pVRXpKVVF3SlRsRUpVUXdKVUV3SlRKRFh6RTVNakJmSlVRd0pVSXpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
В кінці 1919 року, після Першого Зимового Походу, частини армії УНР були інтерновані в Польщі. В 1920 році війська УНР в союзі з Польщею почали успішний наступ на Україну проти більшовиків. Знову з'явилася примарна надія на море та флот. Саме тому наказом по Директорії УНР 17 квітня 1920 року Симон Петлюра наперед призначив контр-адмірала Михайла Остроградського «Головним начальником Чорноморського флоту та Заступником Військового Міністра по справах Військового та Торговельного Мореплавання».
Остроградський, як чудовий професіонал та відданий патріот, з головою занурюється в роботу. Після звільнення Києва українськими військами 7 травня Михайло Остроградський заново створює Дніпровську флотилію. Окрім цього було створено флотський півекіпаж, а на фронті діяв бронепотяг «Чорноморець». Він беззмінно воював проти більшовиків до самого останнього моменту, прикриваючи 21 листопада 1920 року перехід українських військ за Збруч під Підволочиськом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek00THlWRU1DVTVNeVZFTUNVNU5TVkVNQ1U1UkNWRU1DVTVOU1ZFTUNWQk1DVkVNQ1U1TUNWRU1DVTVRaTBsUkRBbFFUVWxSREFsT1VVbFJEQWxRVEFsUkRBbFFUTWxSREFsT1VRbFJEQWxPVFlsUkRBbE9UZ2xSREFsT1RsZkpVUXdKVUV4SlVRd0pUa3dKVVF3SlRreUpVUXdKVUUzSlVRd0pUazFKVVF3SlRsRUpVUXdKVGxCSlVRd0pUbEZMU1ZFTUNVNU1TVkVNQ1U1TlNWRU1DVTVRaVZFTUNWQlF5VkVNQ1ZCTVNWRU1DVTVRU1ZFTUNVNU9DVkVNQ1U1T1M1cWNHY3ZNVFV3Y0hndEpVUXdKVGt6SlVRd0pUazFKVVF3SlRsRUpVUXdKVGsxSlVRd0pVRXdKVVF3SlRrd0pVUXdKVGxDTFNWRU1DVkJOU1ZFTUNVNVJTVkVNQ1ZCTUNWRU1DVkJNeVZFTUNVNVJDVkVNQ1U1TmlWRU1DVTVPQ1ZFTUNVNU9WOGxSREFsUVRFbFJEQWxPVEFsUkRBbE9USWxSREFsUVRjbFJEQWxPVFVsUkRBbE9VUWxSREFsT1VFbFJEQWxPVVV0SlVRd0pUa3hKVVF3SlRrMUpVUXdKVGxDSlVRd0pVRkRKVVF3SlVFeEpVUXdKVGxCSlVRd0pUazRKVVF3SlRrNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Чорноморським флотом у той час уже командували англійці і французи, які спільно з білогвардійцями довершували його руйнування. У цій ситуації М. Остроградський свої зусилля направляє на переговори з представниками Антанти, які знаходилися в Румунії. Тоді ж у травні почалися перемовини із білогвардійцями генерала Врангеля, із якими планувалося утворити спільний антибільшовицький фронт. Севастополь відвідала українська делегація на чолі із полковником Іваном Омеляновичем-Павленко, яка була присутня на зустрічі із чорноморцями, що виявили бажання дізнатися більше про уряд Директорії та українське військо. Полковник Цапко, що був в складі української місії, згадував:
Пор. Іванів передав мені, що морські старшини в Севастополі, довідавшись про прибуття нашої Місії, хочуть отримати відомості про боротьбу українського війська. Вони прохали, щоб члени Місії прибули на прийняття, що має бути влаштоване вечором 14 травня. Полк. Ів. Ом.-Павленко на зустріч з моряками погодився. Зрештою, всі ми були зацікавлені нагодою зустріти морських старшин, які певно ще пам'ятають про піднесення українського прапору на кораблях Чорноморської фльоти в 1918 році й лише через збіг несприятливих обставин, а потім через відрізаність від України з її урядом і військом, не змогли носити відзнаки Української воєнно-морської фльоти. […] Після того, як ми зайшли до середини, за нами зараз же позамикано двері й ми опинилися в довгій залі, де за довгими рядами столів було до 300 морських старшин, які зірвались зі своїх місць зі співом «Заповіту». Співали вони, можливо, не так для пошани прибулих, як тому, що національні відзнаки українських старшин пригадали їм Україну. Поміж зібраними старшинами було багато капітанів 1-го ступня й один адмірал. Нас щиро гостили, обмінювалися спогадами, хоч і не всі вони добре знали українську мову, але відчувалося, що у цих моряків є щось спільне з нами. Бенкет тривав до глибокої ночі, на прощання один капітан палко вітав Україну, її провід й козацтво, після чого майже кожний з присутніх рахував за обов'язок підійти до нас з чаркою в руці з останнім привітом. Потім, як ми встали, щоб відійти, почулось могутнє — «Ще не вмерла Україна! …» й всі застигли на хвилину в пошані до Батьківщини, якій їм не довелося служити. Вже перед світанком, пор. Іванів в товаристві ще одного лейтенанта, допровадив нас до готелю. Враження від цієї конспіративної зустрічі з старшинами Чорноморської фльоти на довший час залишилися незатертими в нашій пам'яті.
Та дорогий час знову було безповоротньо згаяно. Більшовики почали витісняти українську армію з України. Контакти із Чорним морем було перервано. Кораблі Чорноморського флоту брали участь у боротьбі з більшовиками, а потім саме на них відбулася евакуація Білої армії разом із біженцями до Стамбулу. 14 листопада 1920 року більшість вцілілих кораблів Чорноморського флоту, у складі «Російської Ескадри» назавжди залишили Крим. Кораблі пішли в Туреччину, а згодом були інтерновані французькою владою в Тунісі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1THlWRU1DVkJPQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNReVZFTVNVNE55VkVNQ1ZDTlNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxRamhmSlVRd0pUa3hKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDSlVReEpUaERKVVF4SlRneEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNUxtcHdaeTh4TWpCd2VDMGxSREFsUVRnbFJERWxPREFsUkRBbFFqQWxSREFsUWtNbFJERWxPRGNsUkRBbFFqVWxSREFsUWtRbFJEQWxRa0VsUkRBbFFrVmZKVVF3SlVJNFh5VkVNQ1U1TVNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UXlWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Згодом Радянський уряд заявив свої права на кораблі що знаходилися в Бізерті, вимагаючи від Франції повернути їх у Росію. Французький уряд цю вимогу виконувати відмовився, посилаючись на заяву, яка була надіслана до Ліги Націй Урядом УНР (в еміграції) та заявив рішучий протест. Після цього деякі кораблі було включено до складу французького флоту. 30 жовтня 1924 року, після визнання СРСР урядом Франції, «Російська ескадра» була розформована. Кораблі, яким вдалося вціліти стали власністю Радянського Союзу, однак через свій плачевний технічний стан вони були розпродані «Рудметаллторгом» на металобрухт.
Тепер, змушена постійно відступати під навальними ударами переважаючих більшовицьких військ, українська армія наприкінці 1920 р. знову була інтернована в румунських та польських таборах. Після переходу української армії на територію, яка була під владою Польщі, Військово-Морське управління продовжувало виконувати свої функції. Єдиним його полем діяльності була морська піхота, від двох полків якої залишилася лише одна рота…
Рештки морської піхоти УНР, що зголосилися взяти участь у Другому Зимовому поході, загинули героїчною смертю разом із своїм командиром лейтенантом Білинським в бою під Базаром, 21 листопада 1921 року. З ліквідацією органів влади Української Народної республіки в 1924 році було проголошено про розформування Військово-Морського міністерства. Моряки, що вціліли у боротьбі за державність, вийшли на еміграцію.
Див. також
- Перший український морський з'їзд 1918
- Командний склад Українських військово-морських сил (1917—1919)
- Список кораблів Військово-морських сил України (1917—1918)
- Морська піхота УНР та Української держави
- Список командувачів Чорноморського флоту (всі часи)
- Військово-морський прапор України
- Трапезундська операція Українського флоту
- Тризуб Нептуна — документальний фільм
Джерела та література
- О. М. Мироненко. Закони Про флот Української Народної Республіки 1919 // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2005. — Т. 3 : Е — Й. — С. 220. — .
- Українська Центральна рада: Документи і матеріали. У 2 т. — Т. 2: 10 грудня 1917 р. — 29 квітня 1918 р. / Упорядн.: В. Ф. Верстюк (керівник), О. Д. Бойко, Ю. М. Гамрецький, Г. М. Михайличенко, А П. Огінська, Т. С. Осташко, В. М. Устименко, Є. П. Шаталіна, О. Й. Щусь, Л. В. Яковлєва; Ред. кол.: В. А. Смолій (відп. ред.), В. Ф. Верстюк (заст. відп. ред.), Ю. М. Гамрецький, Б. В. Іваненко, Ю. Ю. Кондуфор, С. В. Кульчицький, Є. П. Шаталіна, О. Й. Щусь, Л. В. Яковлєва. НАН України. Інститут історії України. Центральний державний архів вищих органів влади і управління України. — К.: Наук. думка, 1997. — 424 с. — (Пам’ятки історії України. Серія V: Джерела новітньої історії)
- Український Чорноморський Флот
- Чорноморський флот в період діяльності Центральної Ради, Гетьманату та Директорії
- Загибель ескадри
- Розбудова системи військово-морської освіти в добу української революції 1917—1921 років
- Михайло Іванович Білинський — морський міністр Української Народної Республіки
- Українізація як важлива складова будівництва флоту у добу Центральної ради
- Українському військово-морському флотові — 90 років!
- Українська морська піхота 1917—1920 рр.
- Історичні прапори УД і УНР Ч. 1
- Історичні прапори УД і УНР Ч. 2
- Історичні прапори УД і УНР Ч. 3
- Флот у добу Центральної Ради
- Переможний похід армії УНР в Крим
- Гречило А. Питання про порядок кольорів на українському прапорі в 1917—1920 рр.//«Знак». — 2006. — Ч. 40. — С. 10—11.
- Гречило А. Становлення українських національно-державних символів у 1917—1920 роках.//«Записки наукового товариства ім. Шевченка». — Львів, 2006. — Т. CCLII. — С. 114—142.
- Вінцковський Т., Джумига Є., Мисечко А. Українські мілітарні формування в Одесі в добу Центральної Ради (березень 1917 — квітень 1918 рр.). — Одеса: Фенікс, 2010. — 154 с.
Примітки та джерела
- Коментарі
- Саме під такою назвою військово-морські сили УНР та Української Держави фігурують у більшості законодавчих актів того часу.
- Рене Грегер подає такі свідчення про національність військовослужбовців Російського Імператорського Флоту: — за його інформацією, особовий склад Чорноморського флоту станом на 1 січня 1917 року складався з 65% українців і 28% росіян; на Балтійському було 73% росіян та 15% українців. Див. René Greger. Flota Ukrainy w latach 1917–1919.//Okręty wojenne. № 2 (24)/98, с. 10-12.
- Резолюція з'їзду звучала: «що ж до фльоту Черноморського, то зважаючи на те, що він і зараз складається в переважній більшости з Українців, — з'їзд визнає необхідним надалі поповнювати його виключно Українцями» Цит. за: Постанови першого Українського Військового З'їзду. — МГООС, А-1148 — Л.6. Див.:Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917–1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. —
- Своєчасно не зміг виїхати в Україну, а потім був убитий більшовиками. Не плутайте з Миколою Злобіним, капітаном першого рангу що служив на канонерському човні «Вьюга»
- Сучасники зазначають, що адмірал Немітц був «людиною розумною але безпринципною», фактично — кар'єристом, а тому намагався шукати прихисток спочатку в Центральної Ради, потім у більшовиків, а вже потім у гетьмана та в Добровольчій армії. Зрештою, ніде через свої більшовицькі настрої він не був прийнятий, через це так і зостався у більшовиків і став «червоним адміралом», як його називає в своїй статті капітан 2-го рангу Лукін. Цит. за: Морской журналъ № 37(1), январь 1931 — Изданіе каютъ-компаніи въ Праге. — с.18.
- С. С. Бережной у своїй праці Корабли и вспомогательные суда советского военно-морского флота — Ордена Трудового Красного Знамени Военное Издательство Министерства Обороны СССР, М., 1981 — с. 256–257. вказує, що ці кораблі також були виведені більшовиками в Севастополь, але це твердження помилкове — кораблі залишилися в Одесі, про що свідчать численні згадки сучасників.
- Був великим демократом і стояв за революційну дисципліну у військах та «швейцарську» систему воєнної служби, через що мав постійні колізії із прихильниками старих армійських порядків, зокрема ген.-полк. В. Зелінським, командиром Синьої Дивізії.
- По всіх морських державах, де флот тільки рождався, головою морського відомства часто ставав який-небудь суходільний генерал. Зокрема так воно тривалий час було в 1870-х рр. в Німеччині.
- Рахувався за спеціального представника українського морського міністерства, а не воєнно-морського аташе. Він же був тимчасовим українським воєнно-морським представником в Голандії, Швеції та Данії. Цит. за Українські воєнно-морські агенти в 1918–1920 рр.//Табор, Ч. 17. С. 78-82. — Каліш, 1932.
- Внесок гетьмана в розбудову українського флоту можна сміливо порівняти із своєчасним внеском кайзера Вільгельма в розвиток німецького флоту.
- Четвертий румунський корабель-гідрокрейсер „Імператуль Траян“ стояв тоді в Новоросійську.
- Не вміючи на них занурюватися, німці змушені були використовувати ці човни як патрульні засоби. Див: Монастырёв Н. А. Гибель Царского флота.//Русское военно-морское зарубежье. Вып. 3. СПб.: Облик, 1995, Глава V. Революция и гражданская война.
- Проголошення Кримсько-Української флотилії було зроблено як поступка урядові Сулькевича, з яким тоді ще намагалися наладнати добрі стосунки.
- Про те свідчить той факт, що навіть на еміграції, до ваннзейської садиби гетьмана в гості часто заходила кронпринцеса Цецилія Мекленбург-Шверінська, дружина кронпринца Вільгельма…
- Це висловлювання Монастирьова веде до цікавої проблеми росіян-фахівців в гетьманській армії.
- Це були колишні пароплави РОПіТ: «Дунай» (повернений власнику), «Леля» (повернений власнику), «Волга», «Пророк Иона» (повернений власнику), «Жанетта», «Полезный», «Данай», «Успех», «Труд», «Чурубаш», «Скиф», «Язон», «Мери», «Адольф», «Георгий» (повернений власнику), «Амалия», «Елена Куппа», «Ипполай», «Кафа», «Анатра», «Пандия», «Дельфин», «София». Див.: С. С. Бережной. Корабли и вспомогательные суда советского военно-морского флота — Ордена Трудового Красного Знамени Военное Издательство Министерства Обороны СССР, М., 1981 — с. 209–233
- В деяких флотах такі кораблі рахувалися малими крейсерами.
- За Брестською мировою угодою, Україна мусила допомагати Центральним Державам збіжжям. Це значно зарадило Німеччині та Австро-Угорщині, що в умовах економічної блокади почали сильно потерпати від голоду. Фактично, весь 1918 рік вони протрималися саме на українській пшениці.
- Дійшло навіть до того, що такі старі українські діячі як капітан другого рангу Микола Нєкліевич перейшли на службу до ВСЮР.
- Це той самий Євграф Акимів, що в кінці 1917 р. був при штабі адмірала Неміца як представник морського відомства УНР. Потім українізувався, змінивши своє прізвище на Акименко.
- Деякі з цих кораблів служили у французькому флоті аж до 1950-х рр. Щоб поповнити свої втрати з часу Першої світової війни, французи в липні 1921 року узяли з Бізерти транспорт-майстерню «Кронштадт», якому дали назву «Вулкан». Криголам «Ілля Муромець» став мінним загороджувачем «Полукс». Морське міністерство забрало танкер «Баку». До міністерства торговельного мореплавства перейшло 12 суден. Італійським судновласникам дісталися транспорти «Дон» і «Добича», мальтійським — «Якут».
- Примітки та джерела
- 29 квітня 1918 року кораблі Чорноморського флоту перейшли під юрисдикцію Української Народної Республіки
- Грушевський М. Якої автономії та федерації хоче Україна. Видання союзу визволення України. Відень, 1917.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — с. 433.
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Нью-Йорк, с. 147.
- Крымский вестник. — 1917. — 11 апреля. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Василь Пилишенко. День українського моря.//Свобода, Джерсі Сіті, Ч.80 за 1965 рік.
- Постанови першого Українського Військового З'їзду. — МГООС, А-1148 — Л.6. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Дорошенко Д. Історія України 1917 — 1923 рр. Том І. Доба Центральної Ради. Ужгород, 1932., с. 353.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — с. 434.
- Неклієвич М. На Українській Чорноморській флоті 20 років тому.//Літопис Червоної Калини. — 1938. — Ч.4. — с. 4.
- Христич Я. Українські зелені свята у Севастополі (Спогад учасника) // Дороговказ. — 1969. — № 24 (Квітень-Червень). — С. 9-10.
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані —Нью-Йорк. — с. 147—148.
- Г. Матвеев. Воспоминания об Октябрьской революции в Севастополе. — МГООС. — Т.60. — с.42-43. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Шрамченко С. Рідкий Ювилей.//Табор. — 1937. — Ч. 32. — с. 42-43.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — с. 441.
- ДАМО, ф. Р-5547, оп. 1, спр. 1, арк. 1., цит. за: Українські національні формування на Миколаївщині у 1917—1918 рр. // Наукові праці. — Т. 1. — Миколаїв: МФ НаУКМА, 1998[недоступне посилання з травня 2019].
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — с. 435.
- Монастырёв Н. А. Гибель Царского флота.//Русское военно-морское зарубежье. Вып. 3. СПб.: Облик, 1995, Глава V. Революция и гражданская война.
- Крымский вестник. — 1917. — 5 июля. Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001..
- Шрамченко С. Сучасне побільшення Чорноморської фльоти.//Табор, Ч. 13, с. 71-74. — Варшава, 1933.
- Крымский вестник. — 1917. — 20 октября., Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001.
- Нова Рада. — 1917. — 14 жовтня. Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001.
- Изв. Севастоп. Совета воен. и рабочих депутатов . — 1917. — 9 ноября. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Приказание Ком. Ч.ф. № 4746 от 16.11.1917. — Музей ЧФ РФ, инв. № 6972. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Чорноморський флот у Севастополі відзначає 91-у річницю підняття українських прапорів. Голос UA.
- Цит. за: А.Чудновец. Первый крейсер УНР.//Киевский Телеграф 25 — 31 ноября 2005 № 47 (289).
- Русское слово. — 1917. — 23 ноября. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Киевская мысль: Ежедн. газета. Утренний выпуск. — 1917. — 8 ноября. Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001.
- Изв. Севастоп. Совета воен. и рабочих депутатов. — 1917. — 15 ноября. Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001.
- РГАВМФ. — Ф. р. 182. — Оп. 1. — Д. 1. — л. 26. Цит. за: С. Х. Литвин, А. В. Лубенець. Будівництво Українського військово-морського флоту у добу Центральної Ради: здобутки та помилки//«Воєнна історія» № 2 за 2002 рік
- Пилишенко В. Чорноморці в Українській Революції.//Альманах Українського Національного Союзу на 1977 рік. Річник 67-й — Джерсі Ситі — Ню Йорк. — с. 25.
- Моряки в борьбе за власть Советов на Украине. — с. 52. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Биковський Л. На Кавказько — Турецькому фронті. Спомини з 1916 — 1918. — Вінніпег, 1968, с. 116 — 120. Цит. за: Каліберда Ю. Ю. Українізація як важлива складова будівництва українського військово-морського флоту у добу Центральної Ради // Вісник Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Серія: Українознавство. Випуск 11. — К., 2007. — С. 32-35.
- Изв. Севастоп. Совета воен. и рабочих депутатов . — 1917. — 30 ноября. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- . Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 11 березня 2010.
- Вольный Юг. — 1917. — № 13. Цит. за: Володимир Сергійчук. Український Крим, Київ 2001.
- Див. А. Г. Зарубин, В. Г. Зарубин. Октябрьский переворот 1917 года — отзвуки в Крыму. Начало террора и первые вооруженные столкновения.//Историческое наследие Крыма, № 15, 2006.[недоступне посилання з червня 2019]
- Українське державотворення: невитребуваний потенціал: Словник-довідник. — К., 1997. — с. 459—460.
- И. Т. Сирченко. Выполняя приказ В. И. Ленина. — С.54. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- . Архів оригіналу за 5 березня 2016. Процитовано 11 березня 2010.
- Василь Пилишенко. Чорноморці в Українській Революції.//Альманах Українського Національного Союзу на 1977 рік. Річник 67-й — Джерсі Ситі — Ню Йорк. — с. 26
- Тинченко Я. Военно-морское ведомство Украины 1917—1924.//«Старый Цейхгауз» № 29, с. 58.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — c. 441.
- Самоосвітник — № 1 — Львів, 1937.
- Українська Центральна Рада. Документи і матеріали. — Т. 2 — с. 78-79.
- Вістник Ради Народних Міністрів УНР. — 1918. — № 16 (7 квітня). — С. 1)
- Українська Центральна Рада. Документи і матеріали. — Т. 2 — с. 59
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Нью-Йорк. — с. 150.
- Корабли и вспомогательные суда советского военно-морского флота — Ордена Трудового Красного Знамени Военное Издательство Министерства Обороны СССР, М., 1981 — с. 256—260
- Герман Лорей. Операции германо-турецких сил 1914—1918, Полигон, Санкт-Петербург 2003, с. 462.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — c. 436.
- РГАВМФ. — Ф. р-181. — Оп. 1. — Д. 20. — л. 70.
- . Архів оригіналу за 29 липня 2013. Процитовано 11 грудня 2008.
- Удовиченко О. І. Україна у війні за державність: історія організації і бойових дій Українських Збройних Сил 1917—1921 рр. К., Україна 1995. Розділ 6.
- Шрамченко Святослав. Піднесення Українського прапору в Чорноморській флоті.//За Державність. Ч.2. Каліш, 1930
- В. К. Жуков. Черноморский флот в революции 1917—1918 гг. — с. 217. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Нью-Йорк. — с. 151.
- Українська Центральна Рада. Документи і матеріали. — Т. 2 — с. 289.
- Матвієнко В. М. До питання про самовизначення Криму в 1917—1918 рр.//Український історичний журнал. — 2002. — № 5. — с. 83. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — c. 438.
- Подано за: Кукель В. А. Правда о гибели Черноморского флота 18 июня 1918 г. — Л.: 1923. [ 22 лютого 2005 у Wayback Machine.]
- Герман Лорей. Операции германо-турецких сил 1914—1918, Полигон, Санкт-Петербург, 2003, с. 464.
- Шрамченко С. Піднесення Українського прапору в Чорноморській Флоті.//За державність ч.2 — Каліш, 1930, с. 123.
- . Архів оригіналу за 22 лютого 2005. Процитовано 6 березня 2010.
- Гражданская война. Боевые действия на морях, реках и озерных системах.- Т.III. — с. 13. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Павло Скоропадський. Спогади. Кінець 1917 — грудень 1918. — К., Філадельфія, 1995. — с. 214.
- А. И. Маляревский. На переэкзаменовке: П. П. Скоропадский и его время. //Архив Гражданской войны. — № 2 — 1922
- Павло Скоропадський. Спогади. Кінець 1917 — грудень 1918. — К., Філадельфія, 1995. — с. 281.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — c. 442.
- Павло Скоропадський. Спогади. Кінець 1917 — грудень 1918. — К., Філадельфія, 1995. — с. 260.
- Michael Epkenhans: Das ereignisreiche Leben eines «Wilhelminers»: Tagebücher, Briefe und Aufzeichnungen 1901 bis 1920 von Albert Hopman, München 2004. s. 1113.[недоступне посилання]
- Дорошенко Д. Історія України 1917—1923. — с. 257—258., цит. за: Вадим Приходько Чорноморський флот в період діяльності Центральної ради, Гетьманату та Директорії
- Павло Скоропадський. Спогади. Кінець 1917 — грудень 1918. — К., Філадельфія, 1995. — с.264.
- Michael Epkenhans: Das ereignisreiche Leben eines «Wilhelminers»: Tagebücher, Briefe und Aufzeichnungen 1901 bis 1920 von Albert Hopman, München 2004. s. 1116.[недоступне посилання]
- Шрамченко С. Закон про державну національну фльоту та його виконавці.//Військо України. — 1993. — № 4. — с. 27-38.
- . Архів оригіналу за 27 вересня 2007. Процитовано 24 лютого 2010.
- Шрамченко С. Українська Воєнно-морська політика на Кримі у 1917—1918 р.р.//Свобода, Джерсі Сіті, ч.109-110 за 1952 рік.
- ЦДАВО України. — Ф. 3766, оп.1, спр. 153, арк. 115.
- Шрамченко С. Піднесення Українського прапору в Чорноморській Флоті.//За державність — Каліш, 1930, с. 124.
- Д-р Роман О. Климкевич. Український військово-морський майвець.//Вісті комбатанта 1961, № 4.
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Ню Йорк. — с. 152.
- Шрамченко С. Українські Воєнно-Морські Школи (1918—1920 рр.)//Табор, Ч. 15 с. 80-84. — Варшава, 1935.
- Шрамченко С. Українські воєнно-морські агенти в 1918—1920 рр.//Табор, Ч. 17. С. 78-82. — Каліш, 1932.
- Корабли и вспомогательные суда советского военно-морского флота — Ордена Трудового Красного Знамени Военное Издательство Министерства Обороны СССР, М., 1981 — с. 235.
- Г. Лорей. Операция германо-турецких морских сил в 1914—1918 гг., Полигон, Санкт-Петербург, 2003, с. 296.
- Гражданская война. Боевые действия на морях, реках и озерных системах.- Т.III. — с.16. Цит. за: Севастополь: хроника революций и гражданской войны 1917—1920 годов / Валерий Васильевич Крестьянников (сост.,науч.ред.и коммент.). — Севастополь: Крымский Архив, 2007. — 639с. — [ 5 січня 2009 у Wayback Machine.]
- Інж. В. Трембіцький. Українська Пасажирська Фльота.//Свобода, Джерсі Сіті, ч.99 за 1953 рік.
- Крип'якевич І. Історія українського війська. — Львів, 1992. — c. 445.
- Наказ по Морському Відомству Української Держави ч. 6/069, 21 травня 1918 р., м. Київ., цит. за: Шрамченко С. Українська Воєнно-морська політика на Кримі у 1917—1918 р.р.//Свобода, Джерсі Сіті, ч.109-110 за 1952 рік.
- Донцов Д. Рік 1918, Київ. Торонто, 1954, c. 40.
- Г. Лорей. Операция германо-турецких морских сил в 1914—1918 гг., Полигон, Санкт-Петербург, 2003, с. 503.
- Флот в Белой борьбе. /Составление, научная редакция, предисловие и комментарий доктора исторических наук С. В. Волкова. — М.: Центрполиграф, 2002. (Научно-просветительное издание). — П. Варнек. Образование флота Добровольческой армии, с. 79-100.
- Герман Лорей. Операции германо-турецких сил 1914—1918, Полигон, Санкт-Петербург 2003, с. 470.
- РГАВМФ, Ф. р-342, Оп. 1, Д. 644.: Выписка из письма морского эксперта мирной Российской делегации в Киеве военного моряка В. М. Терентьева от 8 сентября 1918 года за № 40 на имя начальника Морского генерального штаба. Цит. за: «Гангут», 1997 р. № 12, с. 134—144 [ 2016-03-04 у Wayback Machine.]; Див. також: Шрамченко С. Крейсер «Гетьман Іван Мазепа»//Табор, 1932. Ч. 17. С. 82-84. — Каліш, 1932.
- Шрамченко С. Нарис подій в Чорноморській фльоті в р.р. 1918/1920.//Табор, № 12, с. 69-75. — Варшава, 1933.
- РГАВМФ, Ф. р-342, Оп. 1, Д. 644.:Доклад военно-морского эксперта мирной делегации при переговорах с Украинской Державой Сергея Холодовского. Цит. за: «Гангут», 1997 р. № 12, с. 134—144. [ 2016-03-04 у Wayback Machine.]
- Див. С. Б. Трубицын «Эскадренные миноносцы и миноносцы Германии 1871—1918 гг», глава VII.
- РГАВМФ, Ф. р-342, Оп. 1, Д. 644.: Выписка из письма морского эксперта мирной Российской делегации в Киеве военного моряка В. М. Терентьева от 8 сентября 1918 года за № 40 на имя начальника Морского генерального штаба. Цит. за: «Гангут», 1997 р. № 12, с. 134—144 [ 2016-03-04 у Wayback Machine.].
- РГАВМФ, Ф. р-342, Оп. 1, Д. 644.:Выписка из письма морского эксперта Российской мирной делегации в Киеве В. М. Терентьева от 28 сентября 1918 г. № 46 на имя начальника Морского генерального штаба. Цит. за: «Гангут», 1997 р. № 12, с. 134—144. [ 2016-03-04 у Wayback Machine.]
- Гражданская война. Боевые действия на морях, реках и озерных системах.- Т.III. — с. 21.
- Гражданская война. Боевые действия на морях, реках и озерных системах.- Т.III. — с.23.
- Gerhard Paul Gross. Die Seekriegfuhrung der Kaiserlichen Marine im Jahre 1918. P. Lang, 1989. — s. 101.
- Господаренко О. В. Господарська діяльність Миколаївської міської думи в період австро-німецької окупації 1918—1919 рр.//Національний університет «Києво-Могилянська академія». Миколаївська філія. Наукові праці: — Т. 5., c. 74-75 — Миколаїв: МФ НаУКМА, 2000.[недоступне посилання з травня 2019]
- Павло Скоропадський. Спогади. Кінець 1917 — грудень 1918. — К., Філадельфія, 1995. — с.259-261.
- Тинченко Я. Военно-морское ведомство Украины 1917—1924.//«Старый Цейхгауз» № 29 — с. 58-66.
- Шрамченко С. Кораблі Української Чорноморської фльоти в Миколаїві.//Табор, Ч. 14, с. 125—126. — Варшава, 1933.
- Луговський О. Формування Збройних Сил Української Держави (1918 р.). Організаційні аспекти // Військово-історичний альманах. - Київ, 2003. - ч. 2(7), с. 49.
- Гриценко І. Український Державний Флот в 1917-1919 pp. - К.: Видавець Олег Філюк, 2015. - С. 103.
- . Архів оригіналу за 9 березня 2012. Процитовано 24 лютого 2010.
- В. Пархоменко. Військові формування Центральної Ради та Гетьманату у Миколаєві.//Воєнна історія № 1 (3) за 2004 р.
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Ню Йорк, с. 153.
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Ню Йорк, с. 155.
- Шрамченко С. Нарис подій в Чорноморській фльоті в р.р. 1918/1920.//Табор, № 12 с. 73-74. — Варшава, 1933.
- Крип'якевич І. Історія Українського Війська. — Львів, 1992. — с.446.
- Див.: Широкорад А. Б. Великая речная война. 1918—1920 годы. — М.: Вече, 2006.[недоступне посилання з червня 2019]
- Кіевская мысль: Ежедн. газета. Утренний выпуск. — Київ, — 1918.- 28 ноября. — № 226.
- Шрамченко Святослав. День свята Української Державної Фльоти.//Літопис Червоної Калини. — Львів, 1933. — Ч. 6.
- Трудовая газета. — 1919. — 7 января. Цит. за: Українські національні формування на Миколаївщині у 1917—1918 рр. // Наукові праці. — Т. 1. — Миколаїв: МФ НаУКМА, 1998[недоступне посилання з травня 2019]
- Військо України, № 2 — 3, 1993 р. з ст. 72
- Трембіцький В. Чорноморська проблема України.//Альманах Українського Національного Союзу на 1998 рік. Річник 88-й. — Парсіппані — Ню Йорк, с. 157.
- . Архів оригіналу за 9 березня 2012. Процитовано 24 лютого 2010.
- А.Феньов. Відзнаки та нагороди Української Народної Республіки.//Записки Львівського історичного музею. Вип. VII, 1998 рік.
- Шрамченко С. Свято Українського Моря.//Свобода, Джерсі Сіті, Ч.80 за 1956 рік.
- Шрамченко С. Командування Українською Державною фльотою в рр.1918-1920.//Табор, Ч. 18, С. 115—118.- Варшава, 1933.
- Іван Цапко. Перша українська військова місія в Криму (Травень 1920 р.).//Вісті комбатанта, 1963 № 3
Посилання
- Флот Української Держави та УНР в 1917—1921 рр.
Ця стаття належить до Української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Vijsko vo morski si li Ukrayi nskoyi Naro dnoyi Respu bliki ta Ukrayi nskoyi Derzha vi nacionalnij flot Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki ta Ukrayinskoyi Derzhavi v 1917 1919 rokah Vidomi takozh pid zagalnoyu nazvoyu Ukrayi nskij Derzha vnij Flot Ukrayinskij Derzhavnij Flot 1918 1924 Vijskovo morski sili Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 1917 1918 Vijskovo morskij prapor Ukrayinskoyi Derzhavi ta UNR vid 16 lipnya 1918 roku Na sluzhbi 12 zhovtnya 1917 21 listopada 1921Krayina UNR Ukrayinska DerzhavaRichnici 29 kvitnya 1918Vijni bitvi Persha svitova vijna Radyansko ukrayinska vijnaKomanduvannyaViznachni komanduvachi admiral Andrij Pokrovskij kontr admiral Mihajlo Ostrogradskij kontr admiral V yacheslav Klochkovskij kontr admiral Oleksandr Gadd kontr admiral Volodimir Savchenko Bilskij starshij lejtenant Mihajlo Bilinskij starshij lejtenant Vasil Pilishenko kapitan lejtenant Svyatoslav Shramchenko michman Yakim HristichU Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Chornomorskij flot Stanovlennya vijskovo morskih sil Ukrayinskoyi derzhavi rozpochalos pislya ukladennya Berestejskogo mirnogo dogovoru mizh UNR ta Nimechchinoyu Osnovnij vnesok u rozvitok ukrayinskogo Chornomorskogo flotu bulo zrobleno za chasiv getmanatu Pavla Skoropadskogo 29 kvitnya 14 grudnya 1918 29 kvitnya 1918 roku korabli Chornomorskogo flotu perejshli pid yurisdikciyu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Na toj moment pivtora storichchya Pivnichne Prichornomor ya perebuvalo v skladi Rosijskoyi imperiyi a u portah na teritoriyi Ukrayini bazuvavsya Chornomorskij flot I ce vrahovuyuchi te sho moryaki ukrayinci skladali 2 3 jogo osobovogo skladu U hodi Ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 rokiv u travni 1917 roku Pershij Vseukrayinskij vijskovij z yizd viznav neobhidnist povnoyi ukrayinizaciyi Chornomorskogo flotu todi zh upershe bulo zayavleno sho Chornomorskij flot maye stati chastinoyu zbrojnih sil Ukrayini 12 lipnya 1917 roku esminec Zavidnij stav pershim korablem nad yakim pidnyato sino zhovtij prapor 25 12 listopada 1917 roku u zv yazku z progoloshennyam III Universalom Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki bagato korabliv pidnyali ukrayinski prapori a v Sevastopoli vidbuvsya velelyudnij parad za uchastyu vijskovih Pro perehid na bik ukrayinskoyi vladi zayavili komandi nizki velikih vijskovih korabliv zokrema krejsera Pam yat Merkuriya ta linkora drednouta Volya najpotuzhnishogo korablya Chornomorskogo flotu U grudni 1917 roku bilshovikam vdalosya zahopiti vladu na Chornomorskomu floti Zadlya zakriplennya svogo rezhimu voni vdalisya do masovogo teroru zgaduvanogo ochevidcyami pid nazvoyu varfolomiyivski nochi Za riznimi ocinkami tilki 23 24 lyutogo 1919 roku v Sevastopoli buli vbiti 600 osib morskih ta suhoputnih oficeriv chleniv yihnih rodin zhiteliv mista 23 lyutogo 1918 roku bilshoviki stratili lidera krimskotatarskogo ruhu Nomana Chelebidzhihana U 20 h chislah kvitnya 1918 roku Krimska grupa vijsk UNR pid komanduvannyam pidpolkovnika Petra Bolbochana razom iz nimcyami zvilnila Krim vid bilshovikiv 22 kvitnya ukrayinski vijska zajnyali Dzhankoj 24 kvitnya Simferopol 25 kvitnya Bahchisaraj Zavershilos isnuvannya vijskovo morskih sil UNR na Chornomu mori pislya zajnyattya pivdnya Ukrayini Dobrovolchoyu armiyeyu ta Antantoyu gruden 1918 lito 1919 Pidrozdili Morskoyi pihoti UNR isnuvali do kincya 1921 roku Organi upravlinnya flotom buli rozformovani naprikinci 1924 roku Flot u chasi Centralnoyi RadiPeredumovi stvorennya ukrayinskogo flotu Ukrayinskij nacionalnij ruh stav poshiryuvatisya v armiyi ta floti pislya demokratichnih zmin u rosijskomu suspilstvi sho buli pryamimi zdobutkami Lyutnevoyi Revolyuciyi 1917 roku ta pislya utvorennya v berezni togo zh roku Ukrayinskoyi Centralnoyi Radi Revolyuciya iniciyuvala procesi ukrayinskogo vidrodzhennya po vsij imperiyi nacionalni organizaciyi stihijno vinikali v armiyi ta floti postupovo ohoplyuyuchi vse shirshe j shirshe kolo nacionalnih elementiv Razom iz tim ideyi ta gasla nacionalno teritorialnoyi avtonomiyi vse bilshe zahoplyuvali nastroyi vsogo ukrayinskogo naselennya Profesor Grushevskij golova Centralnoyi Radi viznachayuchi todishnij ideal ukrayinskogo derzhavotvorennya avtonomiyu pisav deyaki koloniyi Angliyi yak Kanada Avstraliya Nova Zelandiya Poludneva Afrika nablizhayutsya do povnoyi derzhavnosti mayut svoye vijsko ta flotu groshi j marki svoye zakonodavstvo j sud Same na takih idejnih zasadah v 1917 r i planuvalosya buduvati ukrayinsku derzhavu yiyi armiyu ta flot General horunzhij flotu Volodimir Savchenko Bilskij v 1917 r viznachnij diyach ukrayinizaciyi na Chornomorskomu floti potim na chilnih posadah sluzhiv v ukrayinskomu morskomu ministerstvi Vidatnij ukrayinskij voyenno morskij strateg avtor bagatoh statej Osoblivo spriyatlivi umovi sklalisya dlya stvorennya ukrayinskogo flotu Zagalom flot yak i vsya armiya buv teper perevedenij na demokratichnij lad v kvitni tut buv zavedenij tak zvanij Centroflot kolegialnij organ upravlinnya flotom sho buv chimos na kshtalt matroskogo parlamentu Ukrayinci she z kincya XVIII stolittya zavzhdi stanovili bilya dvoh tretih osobovogo skladu Rosijskogo Imperatorskogo Flotu tozh buduchi dobre organizovanimi voni trivalij chas zajmali chilni i dosit vagomi poziciyi v Centrofloti Pershim golovoyu cogo kolektivnogo organu upravlinnya flotom bulo obrano predstavnika Ukrayinskogo vijskovogo komitetu z linkora Volya matrosa ukrayincya Yevgena Shelestuna Zreshtoyu takij stan sprav dovede kerivnictvo Centralnoyi Radi ta Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Obshini do rozuminnya ta ideyi povnoyi ukrayinizaciyi j nacionalizaciyi vsogo Chornomorskogo flotu Ukrayinskij nacionalno prosvitnickij ruh u Sevastopoli ta po vsomu Chornomorskomu uzberezhzhi pochav aktivno rozvivatisya na pochatku HH stolittya osoblivo pislya 1905 roku Tut diyali viddili Prosviti ukrayinski amatorski teatri biblioteki i take inshe Organizaciya nacionalnogo ruhu aktivno pidtrimuvalasya cimi riznomanitnimi ukrayinskimi prosvitnickimi ta kulturnimi tovaristvami yaki pislya demokratichnoyi revolyuciyi zmogli znachno rozshirili svoyu diyalnist Najbilsh vidomoyu ta diyevoyu z oznachenih organizacij bula sevastopolska spilka yaka v berezni 1917 roku utvorila Ukrayinsku Chornomorsku Gromadu pid kerivnictvom V yacheslava Lashenka direktora miscevoyi zhinochoyi gimnaziyi vchitelya Kolomijcya ta matrosa Pashenka Zasnovanij she v 1905 roci gurtok Kobzar zrobiv suttyevij vklad v spravu probudzhennya nacionalnoyi samosvidomosti sered ukrayinskih moryakiv Cya ta inshi organizaciyi vsilyako poshiryuvali ukrayinski knizhki stavili ukrayinski teatralni vistavi zvertali uvagu moryakiv na istoriyu Ukrayini ta kozackogo flotu veli aktivnu ukrayinsku agitaciyu Bagato morskih oficeriv ukrayinciv vzhe bilsh yak desyat rokiv buli postijnimi chlenami Kobzarya a potim i Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Gromadi Voyennu sekciyu Gromadi ocholiv kapitan drugogo rangu prosvitnicku sekciyu ocholyuvali pidpolkovnik Volodimir Savchenko Bilskij potim na chilnih posadah sluzhiv v ukrayinskomu morskomu ministerstvi ta V yacheslav Lashenko agitacijnimi spravami vidali pidpolkovnik vijskovo morskogo sudovogo vidomstva Vadim Bogomolec ta matros Pashenko Sered chleniv obshini znachivsya i kapitan pershogo rangu Mihajlo Ostrogradskij majbutnij komanduvach ukrayinskogo flotu v 1917 roci na posadi komendanta Sevastopolskoyi forteci V skladi Radi takozh buli predstavniki vid flotskoyi aviaciyi pilot Slipchenko ta poruchnik Mihajlik Ukrayinska Chornomorska Gromada ob yednala moryakiv ukrayinciv iz golovnoyu metoyu shlyahom ukrayinizaciyi stvoriti v majbutnomu na bazi kolishnogo rosijskogo chornomorskogo flotu novij cilkom avtonomnij ukrayinskij flot iz pidporyadkuvannyam do ukrayinskoyi vladi Centralnoyi Radi Ukrayinskij ruh uspishno rozgortavsya i vzhe nezabarom stav masovim Vid seredini bereznya 1917 roku v gromadi bulo lishe 200 chleniv a vzhe na pershih zborah 11 kvitnya 1917 roku prisvyachenih vidkrittyu Radi Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Gromadi zibralosya blizko 5000 matrosiv ukrayinciv Starshij lejtenant Vasil Pilishenko golova Ukrayinskoyi Vijskovo Morskoyi Radi Odeskoyi okrugi svitlina z 1967 roku Uchasnik revolyucijnogo ruhu v 1918 r uchasnik sichnevih boyiv iz bilshovikami v Odesi Buv ostannim zhivuchim veteranom ukrayinskogo flotu dozhivshi do 99 rokiv Pomer u 1989 roci V Odesi golovnim oseredkom ukrayinskogo ruhu she z dovoyennih chasiv bulo tovaristvo Ukrayinska hata Za diyalnoyi dopomogi cogo tovaristva na pochatku kvitnya 1917 roku bulo zasnovano Ukrayinsku Vijskovo Morsku Radu Odeskoyi okrugi Golovoyu radi bulo obrano starshogo lejtenanta Vasilya Pilishenka pochesnim golovoyu ciyeyi organizaciyi buv Volodimir Chehivskij piznishe prem yer ministr uryadu UNR Vzhe po tomu vlitku 1917 roku za zgodoyu rosijskogo Timchasovogo Uryadu na vsih rosijskih flotah a najbilshe v Chornomorskomu na vimogu Centralnoyi Radi ta za pidsumkami rishen Pershogo Vseukrayinskogo Vijskovogo Z yizdu sho vidbuvsya 5 travnya 1917 r tam buli prisutni i veliki ukrayinski delegaciyi z moryakiv i Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Gromadi pochalasya postupova ukrayinizaciya ekipazhiv korabliv Todi zh vpershe bulo visunuto vimogu ukrayinciv shob chornomorskij flot stav chastinoyu zbrojnih sil avtonomnoyi Ukrayini Na tomu zh z yizdi bulo virisheno ukrayinizuvati kilka korabliv Baltijskogo flotu Matros baltijskogo flotu Stepan Pismennij chlen Ukrayinskogo Generalnogo vijskovogo komitetu v 1917 r Zgidno z rishennyam z yizdu bulo stvoreno Generalnij Vijskovij Komitet najvishu v Ukrayini vijskovu organizaciya yaka mala virishuvati problemi ukrayinizaciyi v armiyi ta floti Golovoyu cogo organu buv priznachenij Simon Petlyura a spravami flotu v Vijskovomu Komiteti opikuvavsya matros Stepan Pismennij U vipadku iz flotom ukrayinizaciya oznachala sukupnist organizacijno prosvitnickih zahodiv golovnoyu metoyu yakih bulo stvorennya silnih ukrayinskih korabelnih rad ta zemlyactv sho grupuvalisya za nacionalnoyu oznakoyu Pochatok ukrayinizaciyi flotu vesna lito 1917 r Pechatka Chornomorskogo ukrayinskogo vijskovogo komitetu sho diyav u 1917 roci v Sevastopoli Vzhe z kincya kvitnya majzhe na vsih korablyah Chornomorskogo flotu isnuvali svoyi korabelni radi chi gurtki yaki kontrolyuvalisya pidpolkovnikom Savchenko Bilskim Z cih rad najdiyalnishimi buli Radi linijnih korabliv Ioann Zlatoust Sv Yevstafij Rostislav krejseriv Pam yat Merkuriya Kagul Prut minnoyi brigadi esmincya Zavidnij Z yihnoyi osnovi ta z novih popovnen potim i pochali utvoryuvatisya pershi suto ukrayinski komandi Ukrayinizovani ekipazhi chastishe za vse utvoryuvalisya shlyahom obminu osobovim skladom z inshimi korablyami A na tih korablyah de procentnij sklad ukrayinciv sered ekipazhu vid pochatku buv zanadto visokim vidbuvalosya postupove viluchennya z jogo osobovogo skladu vsih ne ukrayinciv z postupovim zamishennyam ostannih ukrayincyami Zgurtovani takim chinom ukrayinci flotu she vid lita zvernuli na sebe uvagu komanduvannya flotu kilkoma chiselnimi demonstraciyami Kapitan drugogo rangu Mikola Nyeklievich zgaduvav Vidbulos kilka nadzvichajno chislennih ukrayinskih manifestacij i pohodiv v Sevastopoli yaki pokazali mic ukrayinskogo ruhu i buli garno ulashtovani velikoyu kilkistyu zhovto blakitnih praporiv z uchasnikami odyagnenimi v nacionalni ukrayinski odyagi A v odnij manifestaciyi to brav uchast chumackij viz z krutorogimi volami i cilij viddil matrosiv z linijnogo korablya Sv Yevstafij perebranij za zaporozhciv i na konyah Krim togo yak zgaduye michman Yakim Hristich v sevastopolskij urochistij hodi prisvyachenij Zelenim Svyatam vzyala uchast v malovnichomu poltavskomu starovinno kozackomu zhinochomu stroyu Oksana Kolchak druzhina komanduvacha flotom admirala Kolchaka Cogo zh dnya na shoglah usih korabliv Flotu na forteci beregovoyi ohoroni ta kasarnyah morskoyi pihoti vpershe vivisili ukrayinskij nacionalnij prapor Ukrayinskij prapor Sevastopolskogo flotskogo pivekipazhu Ostannij fakt yaskravo svidchit sho kerivnictvo flotu vitalo ta pidtrimuvalo ukrayinizaciyu Tak pered ukrayincyami yaki vzyali uchast u manifestaciyi 7 kvitnya 1917 roku komanduvach chornomorskogo flotu vice admiral Kolchak vistupiv z takimi slovami Os meni pripadaye chest govoriti z ukrayincyami sho zibralisya tut zayaviti svoye isnuvannya Chornomorska Flota keruvati yakoyu ya mayu sobi za chest na 90 vidsotkiv skladayetsya z siniv ciyeyi naciyi Ya ne mozhu ne vitati ukrayinsku naciyu yaka dala meni najlipshih moryakiv yaki tilki isnuyut na sviti Komanduvannya flotu vbachalo v ukrayinizaciyi poryatunok vid bilshovickoyi propagandi sho dedali silnishe pochala zayavlyati pro sebe Osoblivo bagato poslidovnikiv potim zdobuli sobi bilshoviki na korablyah minnoyi brigadi Ale vlitku 1917 roku ruh bilshovikiv buv she zaslabkij i ne mav bagato prihilnikiv Komunistiv yak zgaduyut sami bilshoviki bulo duzhe malo yim bulo duzhe skladno pracyuvati Ukrayinska matroska manifestaciya 1917 rik I tak bulo po vsih chornomorskih portah de isnuvali ukrayinski gromadi Pid chas velikoyi manifestaciyi ukrayinciv v Odesi vlashtovanoyi na chest progoloshennya I ogo Universalu promarshuvalo vulicyami mista dekilka desyatkiv tisyach ukrayinciv z riznih organizacij Moryaki jshli pershimi nesuchi na troh derzhakah ukrayinskij prapor i velicheznij portret Shevchenka Odeska Morska Rada z tiyeyi nagodi vislala do Kiyeva svoyih predstavnikiv starshogo lejtenanta Pilishenka i matrosa Koshelnogo Tim chasom ukrayinizaciya flotu shirilasya Z velikih korabliv chornomorskogo flotu sho do oseni 1917 r majzhe povnistyu buli ukrayinizovani novozbudovanij linijnij korabel drednout Volya krejser Pam yat Merkuriya z malih esminci Zavidnij Zavyetnij Zorkij Zvonkij Zharkij ta inshi Na vsih inshih korablyah chornomorskogo flotu yak vzhe zaznachalosya diyali dosit silni ukrayinski radi zemlyactva ta komiteti Morski pihotni chastini slid zaznachiti takozh buli v znachnij miri ukrayinizovani Sevastopolskij flotskij pivekipazh pid komanduvannyam pidpolkovnika Savchenka Bilskogo she z lita 1917 r mav svogo ukrayinskogo prapora iz portretom Tarasa Shevchenka Orkestr ciyeyi chastini pershim na floti pochav vikonuvati gimn She ne vmerla Ukrayina Ukrayinski viddili buli stvoreni v Okremij desantnij diviziyi v Sevastopoli u chastinah morskih fortec Sevastopolya Ochakova a takozh v Baltijskij morskij diviziyi sho znahodilasya v girli Dunayu Ukrayinski Radi buli utvoreni i v suhoputnih chastinah Sevastopolskoyi forteci v chastinah voyenno morskoyi aviaciyi Litom ukrayinci flotu vpershe pochali vimagati vid kerivnictva flotu dozvolu na pidnyattya ukrayinskih praporiv na svoyih korablyah Slid zaznachiti sho prapori kuplyalisya moryakami zazdalegid Tak she 15 kvitnya 1917 roku sudovij komitet minonoscya Zhutkij peredav kaznacheyu Soyuzu matrosiv 20 karbovanciv i 89 kopijok zibranih oficerami konduktorami matrosami minonoscya na pridbannya nacionalnogo ukrayinskogo prapora Odnak pershi sprobi pidnyattya ukrayinskih praporiv na korablyah zustrili opir zi storoni matrosiv rosijskoyi nacionalnosti ta konservativno nalashtovanogo oficerstva Napriklad v lipni 1917 r za iniciativi kerivnika ukrayinskoyi radi korablya V Prokopovicha vpershe pidnimaye ukrayinskogo prapora esminec Zavidnij ale todi zh cherez protesti komanduvannya vin musiv jogo spustiti Tezh same vidbulosya i na novozbudovanomu linkori Volya Ostannij buv ukomplektovanij viklyuchno ukrayincyami yaki pered perehodom z Mikolayeva v Sevastopol hotili pidnyati nad korablem ukrayinskogo prapora Ta oficeri vidmovilisya vihoditi pid nim v more Pochav rozgoryatisya konflikt ale vikonuvach obov yazkiv komanduvacha flotom kontr admiral V Lukin umoviv matrosiv ne pidnimati ukrayinskogo prapora do provedennya Ustanovchih zboriv Yak zgaduye N A Monastirov oficer Chornomorskogo flotu suchasnik opisuvanih podij koli linkor vidhodiv na jogo shogli viyav Andriyivskij prapor ale na garmatnih bashtah bulo bezlich inshih praporiv yaki vidobrazhali politichni nastroyi riznih ugrupovan yakih na bortu takogo velikogo korablya bulo duzhe bagato Korabel pribuv v Sevastopol 4 lipnya 1917 r de jogo na Primorskomu bulvari zustriv velikij natovp lyudej sered yakih osoblivo vidilyalisya ukrayinski organizaciyi z velikoyu kilkistyu nacionalnih praporiv Zgodom v listopadi 1917 r pislya ogoloshennya avtonomiyi Ukrayini Volya stane pershim ukrayinskim linkorom drednoutom Esminec Ukrayina Zvistka pro nacionalnij uryad skolihnula ukrayinciv j na inshih flotah V Baltijskomu floti zusillyami Ukrayinskogo Revolyucijnogo Vijskovo morskogo Shtabu na choli iz kapitanom drugogo rangu Mihajlom Zlobinim starshim lejtenantom Mihajlom Bilinskim ta lejtenantom Svyatoslavom Shramchenkom v majbutnomu ostanni dvoye zajmali chilni posadi v morskomu ministerstvi UNR bulo ukrayinizovano esminci Ukrayina ta Gajdamak Takozh bulo ukrayinizovano pidgotovlenij ekipazh dlya legkogo krejsera Svyetlana na yakomu po dobudovi planuvalosya pidnyati ukrayinskogo prapora ale comu todi zavadili bilshoviki Linijnij korabel Chesma Pislya vijni shtab planuvav perevesti ci korabli na Chornomorskij flot Okrim cogo ukrayinski radi isnuvali takozh i v inshih flotiliyah v kaspijskij sibirskij amurskij pivnichno lodovitij flotiliyah Mizh inshim v pivnichno lodovitij flotiliyi bulo ukrayinizovano cilij linijnij korabel Chyesma v sibirskij flotiliyi kanonirskij choven Vyuga Jogo komandirom buv kapitan pershogo rangu Mikola Zlobin v majbutnomu morskij ministr UNR Zagalom ukrayinizaciya v 1917 r stala pershim krokom vazhlivoyu pidvalinoyu dlya vidtvorennya ukrayinskogo nacionalnogo flotu V zagalnomu haosi politichnih ta partijnih intrig same ukrayinizovani korabli v 1917 r stali boyezdatnim yadrom rosijskogo flotu Faktichno vzhe litom 1917 r ukrayinskij flot yak i armiyu mozhna viznachati yak avtonomnu chastku rosijskih voyenno morskih sil Stanovlennya flotu UNR osin zima 1917 r Esminec Zavidnij Voseni 1917 r ukrayinizovani ekipazhi pochali vidkrito proyavlyati svoyi nacionalni nastroyi Todi na bilshosti z vishepererahovanih korabliv komandoyu buv pidnyatij ukrayinskij prapor 12 zhovtnya 1917 r esminec Zavidnij pershim z usih Chornomorskih korabliv zrobiv ce Komanda nezvazhayuchi na aktivnu protidiyu rosijskogo komanduvannya virishila popri vse trimati ukrayinskogo prapora do ogoloshennya rezultativ Ustanovchih Zboriv V toj zhe den u vsih gazetah buv opublikovanij manifest komandi esmincya Mi ukrayinci eskadrovogo minonoscya Zavidnij pidnyali svij nacionalnij ukrayinskij prapor na gafeli zadlya togo shobi pokazati sho nedivlyachis na vikovij gnit vse taki zhivi she sini nashoyi slavnoyi materi Ukrayini a znachit zhiva ta sila yaka povinna vidnoviti prava nashoyi slavnoyi dorogoyi materi Ukrayini Cim mi pokazali sho mi yak i vsya demokratiya Rosiyi vimagayemo progoloshennya rosijskoyi federativnoyi demokratichnoyi respubliki a znachit vimagayemo avtonomiyi yak dlya inshih tak i dlya vsiyeyi ridnoyi i dorogoyi materi Ukrayini Pidnyattyam prapora mi pokazali sho yavlyayemo soboyu silu i sho cyu silu mi zastosuyemo dlya dosyagnennya svoyih omriyanih cilej zadlya vidnovlennya vsih prav prignichenih narodiv Nashim vorogam i tim lyudyam yaki ne oznajomivshis z nashimi perekonannyami zvinuvachuyut nas v anarhiyi u vidokremlenni u stvorenni haosu i t i mi zayavlyayemo sho ne vidokremlyuyemosya od velikoyi Rosiyi a jdemo ruka ob ruku iz vsim prignichenim narodom mi bilshe nizh hto nebud ne bazhayemo rozdoriv a lishe starayemosya vtiliti v zhittya gaslo svobodi rivenstva braterstva shob voni ne zalishilis lishe krikom volayuchogo v pusteli yak ce bulo dosi Cim mi lishe nagadali vsij demokratiyi sho vona zasnula sho mi zaklikayemo yiyi pidnyatisya i jti z nami na borotbu proti burzhuaziyi za realizaciyu prav vsih prignichenih narodiv i za mir vo vsomu sviti Mi ukrayinci eskadrovogo minonoscya Zavidnij zaklikayemo vsih virnih siniv dorogoyi Ukrayini a takozh vsyu rosijsku demokratiyu pidtrimati nas v borotbi za krashi ideali Tak mi ukrayinci ne spustimo pidnyatij nami nash nacionalnij prapor do togo chasu yak isnuyemo mi i isnuye minonosec Zavidnij Golova sudovogo komitetu Kubko Golova gurtka Kurilovich sekretar praporshik Kislin Chleni Semesenko Degtyarov i Skakun Originalnij tekst ros My ukraincy eskadrennogo minonosca Zavidnyj podnyali svoj nacionalnyj ukrainskij flag na gafele dlya togo chtoby pokazat chto nesmotrya na vekovoj gnet vse taki zhivy syny nashej slavnoj materi Ukrainy sledovatelno zhiva ta sila kotoraya dolzhna vosstanovit prava nashej slavnoj dorogoj materi Ukrainy Etim my pokazali chto my ravno kak i vsya demokratiya Rossii trebuem provozglasheniya rossijskoj federativnoj demokraticheskoj respubliki a sledovatelno trebuem avtonomii kak dlya drugih tak i dlya vsej rodnoj i dorogoj materi Ukrainy Podnyatiem flaga my pokazali chto predstavlyaem soboj silu i chto etu silu my primenim dlya dostizheniya svoih zavetnyh stremlenij dlya vosstanovleniya prav vseh ugnetennyh narodov Nashim nedobrozhelatelyam i tem lyudyam kotorye ne oznakomivshis s nashimi ubezhdeniyami obvinyayut nas v anarhii v otdelenii vo vnesenii razdora i t p my zayavlyaem chto ne otdelyaemsya ot velikoj Rossii a idem ruka ob ruku so vsem ugnetennym narodom my bolshe chem kto by to ni byl ne zhelaem razdora chto my tolko lish staraemsya provesti v zhizn lozung svobody ravenstva i bratstva chtoby oni ne ostalis tolko glasom vopiyushego v pustyne kak eto bylo do sih por Etim my tolko napomnili vsej demokratii chto ona zasnula chto my prizyvaem eyo vospryanut i idti s nami na borbu protiv burzhuazii za osushestvlenie prav vseh ugnetennyh narodov i za mir vsego mira My ukraincy eskadrennogo minonosca Zavidnyj prizyvaem vseh vernyh synov dorogoj Ukrainy a takzhe vsyu rossijskuyu demokratiyu podderzhat nas v borbe za luchshie idealy Tak my ukraincy ne spustim podnyatyj nami nash nacionalnyj flag do teh por poka zhivy my i sushestvuet minonosec Zavidnyj Predsedatel sudovogo komiteta Kubko Golova gurtka Kurilovich sekretar praporshik Kislin Chleny Semenenko Degtyaryov j Skakun Todi zh chornomorcyami bulo otrimano zvistku pro ukrayinizaciyu na Baltijskomu floti Na vidznachennya ciyeyi podiyi za poperednoyu domovlenistyu iz komanduvannyam flotu vsi korabli j porti chornomorskogo flotu na odin den prikrasilisya ukrayinskimi styagami vodnochas prosignalivshi praporami Haj zhive vilna Ukrayina Ukrayinci Sevastopolya vlashtuvali na chest cogo bagatotisyachnu urochistu hodu ta parad bilya pam yatnika admiralu Nahimovu 9 listopada 1917 r komanda linkoru Georgij Pobidonosec uhvalila rezolyuciyu v yakij viznavala vladu Centralnoyi Radi vvazhayuchi yiyi diyi spravedlivimi ta zakonnimi Odnak cherez aktivnu protidiyu matrosiv rosiyan bronenosec ukrayinskogo prapora todi tak i ne pidnyav Progoloshennya III Universalu Centralnoyi Radi pro avtonomiyu Ukrayini posluzhilo golovnoyu prichinoyu dlya perehodu na storonu ukrayinskoyi vladi dekilkoh velikih voyennih korabliv Najbilsh vidomimi i znachushimi dlya ukrayinskogo flotu stali listopadovi podiyi na krejseri Pam yat Merkuriya Krejser Pamyat Merkuriya 12 listopada nevdovzi pislya progoloshennya III Universalu na krejseri Pam yat Merkuriya de bilshist stanovili same ukrayinci zamist Andriyivskogo Georgiyivskogo prapora bulo pidneseno ukrayinskij Ale blizko 200 matrosiv rosiyan she za den do togo znayuchi pro taki namiri ukrayinciv zaprotestuvali proti takih dij i pokinuli korabel Komanduyuchomu flotu matrosi rosijskoyi nacionalnosti odrazu zh peredali prohannya pidnyati Andriyivskij prapor na odnomu z krejseriv sho todi dobudovuvavsya na Mikolayivskomu zavodi Oficijna telefonograma do shtabu komanduyuchogo flotom vid 11 listopada 1917 r golosila Sudovij komitet krejsera Pam yat Merkuriya povidomlyaye zavtra 12 listopada o 8 godini ranku zamist kormovogo Andriyivskogo praporu ukrayincyami virisheno pidnyati ukrayinskogo nacionalnogo prapora Velikorosi i ne spivchuvayuchi pidjomu ukrayinskogo prapora cherez neprimirennist dvoh storin v chisli 200 cholovik virishili z yihatis v ekipazh cherez sho sudovij komitet prohaye yaknajskorishe virishiti pitannya pro ukomplektaciyu krejsera ukrayincyami zamist tih sho pokinuli korabel spiski ostannih budut nadislani dodatkovo Originalnij tekst ros Sudovoj komitet krejsera Pamyat Merkuriya soobshaet zavtra 12 noyabrya v 8 chasov utra vmesto kormovogo Andreevskogo flaga ukraincami resheno podnyat ukrainskij nacionalnyj flag Velikorossy i ne sochuvstvuyushie podemu ukrainskogo flaga vvidu neprimirimosti dvuh storon v chisle okolo 200 chelovek reshilis sehat v ekipazh iz za chego sudovoj komitet prosit srochnym poryadkom razreshit vopros ob ukomplektovanii krejsera ukraincami vmesto ushedshih spiski uhodyashih budut prislany dopolnitelno Sevastopolska gazeta Russkoe slovo tak povidomlyala pro todishni podiyi na krejseri U zv yazku z pidnyattyam na krejseri Pam yat Merkuriya ukrayinskogo praporu vidbuvsya oficijnij vihid z krejsera vsih matrosiv neukrayinciv do yakih priyednalisya vsi oficeri Stalosya perenesennya yedinogo na vsomu rosijskomu floti Georgiyivskogo Andriyivskogo praporu yakij otrimav brig Merkurij za svoyi gerojski dila z turkami ta vnaslidovanogo krejserom Do borta krejsera bulo pidvedeno barzhu na yaku perejshli vsi velikorosi i oficeri za viklyuchennyam odnogo michmana Rozgornuli Georgiyivskogo prapora i pid zvuki muziki vidijshli na buksiri katera Z yihali na bereg napravilisya do kazarm Scena bula velichna matrosi i oficeri plakali Pislya pributtya na bereg prapor prostrilenij vorozhimi snaryadami buv perenesenij v Morske zibrannya Originalnij tekst ros V svyazi s podnyatiem na krejsere Pamyat Merkuriya ukrainskogo flaga sostoyalsya oficialnyj uhod s krejsera vseh matrosov neukraincev k kotorym prisoedinilis vse oficery Sovershilos perenesenie edinstvennogo vo vsem russkom flote Georgievskogo Andreevskogo flaga poluchennogo brigom Merkurij za gerojskie dela s turkami i unasledovannogo krejserom K bortu krejsera byla podvedena barzha na kotoruyu pereshli vse velikorossy i oficery za isklyucheniem odnogo michmana Razvernuli Georgievskij flag i pod zvuki muzyki otchalili na buksire katera Sehav na bereg napravilis v kazarmy Scena byla potryasayushaya matrosy i oficery plakali Po pribytii na bereg flag prostrelennyj nepriyatelskimi snaryadami byl perenesen v Morskoe sobranie Pislya togo komandir krejsera kapitan 2 rangu Terentyev donis raportom sho obov yazki komandira krejsera Pam yat Merkuriya ta majno korablya vin zdav michmanovi ukrayincyu Vadimu Dyachenko Komanduyuchij chornomorskim flotom admiral O Nemitc peredav krejser u rozporyadzhennya komisara Centralnoyi Radi kapitana drugogo rangu Yevgrafa Akimova Centroflot odrazu pislya cogo viznav jogo povnovazhennya Korabel takim chinom oficijno stav pershim ukrayinskim krejserom suchasnosti Sevastopol v ti osinni dni ves buv ves ohoplenij ukrayinskim nacionalnim pidnesennyam Na vidznachennya podij ostannih dniv 15 listopada Ukrayinskoyu Chornomorskoyu Obshinoyu buv organizovanij velikij vijskovij parad yakij zavershivsya urochistoyu cerkovnoyu sluzhboyu U paradi brali uchast yak ukrayinci tak i bazhayuchi inshih nacionalnostej Togo dnya vsi korabli chornomorskogo flotu cilu dobu trimali ukrayinski prapori a takozh signal Slava Ukrayinskij Narodnij Respublici Linijnij korabel Volya A 22 listopada za prikladom krejsera Pam yat Merkuriya ukrayinskogo prapora pidnyav linkor drednout Volya najpotuzhnishij korabel chornomorskogo flotu Ukrayinska gromada cogo korablya bula najbilshoyu v Chornomorskomu floti Za nim poslidkuvalo she kilka esminciv minonosciv ta inshih malih korabliv Zagalom voseni 1917 r pid ukrayinskim praporom opinilosya bilshe polovini korabliv Chornomorskogo flotu Krim togo Centralnu Radu viznali shtab flotu majzhe vsi vijskovi pidpriyemstva j ustanovi beregovi ta fortifikacijni sporudi V ci zh dni pidnimaye ukrayinskogo prapora linijnij korabel pivnichno lodovitoyi flotiliyi Chyesma sho stoyav todi u Vladivostoci Ekipazh dlya cogo korablya buv sformovanij v Chornomorskomu floti ta vidpravlenij na dalekij shid dlya podalshoyi perevedennya korablya do portu priznachennya Todi zh ukrayinska voyenno morska rada Kaspijskoyi flotiliyi planuvala perevesti ukrayinizovani korabli do ustya riki Terek de Ukrayina mala mati svij vihid do Kaspijskogo morya Iz cim pitannyam vona zvertalasya do Ukrayinskoyi Morskoyi Radi a potim i do uryadu Kubanskoyi Respubliki ale rizni obstavini zashkodili realizaciyi cogo planu Organizuvalisya i pershi suto ukrayinski voyenno morski pihotni chastini Z osnovi sevastopolskogo flotskogo pivekipazhu pidpolkovnika Savchenka Bilskogo chornomorci organizuvali morskij kurin imeni Sagajdachnogo chiselnistyu v 600 bagnetiv yakij pid komandoyu michmana Yakima Hristicha 9 listopada 1917 r bulo vidpravleno v Kiyiv zadlya posilennya vijskovoyi moci Centralnoyi Radi Same moryakam dovelosya vpershe reprezentuvati ukrayinsku zbrojnu silu pered inozemnimi voyennimi attashe Koli voseni 1917 r do Kiyeva pribuli vijskovi misiyi krayin Antanti to ukrayinskij uryad vislav yim nazustrich pochesnu vartu z 60 matrosiv pid provodom ad yutanta vijskovogo generalnogo sekretarya Yuriya Gasenka Zagalom voseni 1917 roku ukrayinskij ruh na floti stav nastilki potuzhnim sho navit sam komanduvach Chornomorskim flotom kontr admiral Oleksandr Nyemitc 6 listopada zaklikav delegativ 1 go Zagalnoflotskogo z yizdu pidtrimati Centralnu Radu a 23 listopada 1917 roku nadislav yij oficijne prohannya vzyati flot pid svoyu yurisdikciyu Podiyi ostannih dniv vimagali stvorennya ukrayinskih organiv upravlinnya flotom yaki provadili b svoyu politiku okremo vid zagalnorosijskih Vzhe 1 listopada v Kiyevi vidkrilasya Ukrayinska generalna morska rada sho zajmalasya organizacijnimi flotskimi pitannyami Vona stala prototipom majbutnogo ukrayinskogo morskogo vidomstva Morska rada ta Ukrayinska chornomorska obshina spirayuchis na proces ukrayinizaciyi rezultati vseukrayinskih vijskovih z yizdiv ta silni nacionalni nastroyi ukrayinciv zaproektuvali skoru nacionalizaciyu vsogo Chornomorskogo flotu Todi zh Ukrayinskoyu chornomorskoyu obshinoyu bula visunuta persha i nadzvichajno ambitna ukrayinska voyenna morska doktrina Yiyi punkti progoloshuvali 1 mati flotu v pivtora razi silnishu vid usih voyennih flot u chornomorskomu prostori 2 Priyednati do Sevastopilskoyi floti vsi ukrayinski morski sili v Baltijskomu i Kaspijskomu prostorah ta na Yaponskomu prostori Zelenogo Klinu 3 Mati v svoyemu skladi napochatok tri brigadi linijnih korabliv brigadu krejseriv gidrokrejseriv tri diviziyi minonosciv pidvodnih chovniv ta deyaku kilkist korabliv okremogo priznachennya 4 Do skladu floti mala tezh vhoditi gidroaviaciya Odnak vijna iz bilshovikami ta podalshij rozvitok podij vidtyagnuli realizaciyu cih velikih zadumiv Takim chinom voseni 1917 r iz progoloshennyam III Universalu Centralnoyi Radi vpershe za bagato stolit znovu yaskravo oznachilasya ukrayinska derzhavnist a razom iz neyu i ukrayinskij flot isnuvannya yakogo oficijno viznavalosya todishnim rosijskim uryadom Podalshij jogo rozbudovi zavadilo zahoplennya vserosijskoyi vladi bilshovikami yaki vorozhe stavilisya do nacionalnogo ruhu Rujnaciya flotu UNR v Pershij Ukrayinsko Bilshovickij vijni zima 1917 1918 rr Bilshoviki yaki skinuvshi vladu Timchasovogo Uryadu faktichno zahopili vladu v Rosiyi pochali boyatisya takogo rostu ukrayinskih simpatij to zh v kinci listopada na pochatku grudnya 1917 r yihnimi zusillyami cherez Centroflot ta inshi zagalnorosijski organi upravlinnya flotom na toj chas vzhe cilkom znahodilisya pid vplivom bilshovikiv vsih ukrayinciv Baltijskogo ta inshih flotiv bulo perevedeno na Chorne more 11 grudnya 1917 r na zasidanni Zakonodavchoyi Radi rosijskogo morskogo vidomstva rozdivlyalosya pitannya pro vidpravlennya vsih matrosiv ukrayinciv ta oficeriv z Baltijskogo na Chornomorskij flot U shvalenij rezolyuciyi Zakonodavcha Rada kategorichno zaperechuvala ukrayinizaciyu Chornomorskogo flotu Ukrayinizaciya na inshih flotah takim chinom bula pripinena podekudi navit shlyahom ultimatumiv ta pogroz Tak linijnij korabel Pivnichno lodovitoyi flotiliyi Chyesma buv zmushenij spustiti ukrayinskogo prapora oskilki portove kerivnictvo vidmovilosya zabezpechuvati harchami linijnij korabel pid ukrayinskim praporom Taka zh dolya spitkala i kanonerskij choven sibirskoyi flotiliyi Vyuga Zaloga korablya na choli iz kapitanom Zlobinim bula perevedena na Chornomorskij flot Vidtodi Chornomorskij flot musiv stati yedinim centrom ukrayinskogo vijskovo morskogo ruhu Koristuyuchis pidpisanim 5 grudnya peremir yam mizh Rosiyeyu ta krayinami Chetvernogo Soyuzu ukrayinizovani korabli chornomorskogo flotu za nakazom Generalnoyi Morskoyi Radi protyagom misyacya pochali provoditi evakuaciyu z Trapezunda ukrayinskih chastin 127 yi pishoyi diviziyi V cij operaciyi brav uchast i linkor Volya Cya evakuaciya bula pershoyu ta ostannoyu operaciyeyu Respublikanskogo Flotu Centralnoyi Radi Bilshoviki she z listopada rozpochali aktivnu agitaciyu pik yakoyi pripav na pochatok grudnya 1917 r Vkradliva agitaciya bilshovikiv gasla svitovoyi revolyuciyi klasovoyi borotbi ta internacionalu rozkololi yednist matrosiv Chornomorskogo flotu Uspihovi bilshovickoyi propagandi spriyala poziciya todishnogo komanduvacha flotu admirala Nemitca yakij hoch i viznavav Centralnu Radu ale voseni ta vzimku 1917 r stav potrohu shilyatisya do bilshovikiv Taka povedinka komanduyuchogo dovela do povnoyi anarhiyi yakoyu krimski bilshoviki duzhe vdalo skoristalisya 30 listopada z Mariupolyu bulo otrimano telegramu vijskovoyi radi 24 zapasovogo polku Vlast perehodit v ruki bolshevikov kotorye ne schitayas s rasporyazheniem Centralnoj rady arestovali polkovnika pomogayut etomu matrosy Gnevnogo Pronzitelnogo i Kapitana Sakena Prosim otozvat kotorye meshayut ukrainizirovat polki meshayut naseleniyu Nemedlenno vyslat na pomosh P Merkuriya Bilshovicka agitaciya shirilasya Vzhe 3 grudnya 1917 r vsi korabli minnoyi brigadi okrim minonoscya Zavidnij pidnyali chervonogo prapora opustivshi yak ukrayinski tak i Andriyivski prapori Yak zaznachaye kandidat istorichnih nauk polkovnik Lubenec A V pislya zhovtnevogo perevorotu vidnosini mizh ukrayinskoyu storonoyu ta rosijskimi bilshovikami nadzvichajno zagostrilis Komunisti svoyimi socialistichnimi proklamaciyami zmogli v znachnij miri zaraziti bilshovizmom bilshist moryakiv chornomorskogo flotu v tomu chisli i ukrayinciv Todi bilshovikam vdalosya timchasovo diskredituvati kerivnictvo Centralnoyi Radi Okrim togo bilshoviki dlya vstanovlennya svogo rezhimu pochali zastosovuvati teror yakij dosyag svogo apogeyu v kinci grudnya 1917 r Trohi menshe nizh cherez rik podibna dolya spitkala vsi veliki vijskovi floti svitu spochatku nimeckij a potim anglijskij ta francuzkij Ukrayinskij ta rosijskij floti stavali v cij cherzi pershimi zhertvami bilshovizmu 17 grudnya 1917 r Lenin zayaviv Centralnij Radi svij ultimatum yakij buv vidkinutij pislya chogo mizh Centralnoyu Radoyu ta Radyanskoyu Rosiyeyu pochalosya vidkrite voyenne protistoyannya Otrimavshi zvistku pro ultimatum ta ogoloshennya vijni bilshovikami krejser Pam yat Merkuriya odrazu nadislav do Kiyeva radiogramu Ultimatum Lenina Trockogo ye grube posyagnennya na pravo Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Prohayemo rishuche otkinuti Protestuyemo proti ogoloshennya bratovbivchoyi vijni Negajno spovishajte sho nam robiti U zv yazku iz ogoloshennyam vijni UNR obstanovka v Sevastopoli zagostryuvalasya z kozhnim dnem Bilshoviki gotuvalisya zbrojnim shlyahom zahopiti vladu na floti 24 grudnya 1917 r bilshovikami bulo zahopleno stoyachij v Sevastopoli ukrayinskij drednout Volya na yakomu ne zvazhayuchi na vsi signali telegrami ta nakazi z ukrayinskogo morskogo vidomstva togo zh dnya buv pidnyatij chervonij prapor Jogo ukrayinska zaloga bula rozformovana V cej zhe den ostanni voyenni korabli ukrayinskogo flotu chiyi zalogi viyavilisya najstijkishimi i ne piddalisya bilshovickij agitaciyi i zreshtoyu tak i ne pidnyali chervonogo prapora krejser Pam yat Merkuriya ta esminec Zavidnij cherez zagrozu zahoplennya bilshovikami za nakazom ukrayinskogo morskogo ministerstva peremistilisya v Odesu sho todi faktichno stala yedinim ukrayinskim portom Bagato ukrayinciv ta neprihilnikiv bilshovikiv prosto pokinuli Sevastopol Bilshovik Zedin v ti dni pisav Kak na vsem yuge tak i v Chernomorskom flote blagodarya provokacionnym prikazam kontrrevolyucionerov sidyashih v Rade idet razlozhenie v vojskovyh chastyah i ogolenie vsego Chernomorskogo poberezhya ot voinskih chastej Po prikazu Petlyury krepost Sevastopol ostavlena bez garnizona uehali ne tolko velikorossy no i ukraincy Krepost porohovye pogreba masterskie brosheny bez ohrany A vzhe nezabarom misto ohopila krivava hvilya chervonogo teroru V hodi cih dramatichnih podij bagato ukrayinskih organizacij v Sevastopoli bulo rozgromleno a chimalo yihnih uchasnikiv rozstrilyani Sevastopolske ukrayinske zhittya ne sprijnyavshi bilshovizmu musilo timchasovo podatisya v zapillya V cih nadzvichajno skladnih umovah koli mizh voroguyuchimi storonami pochinav virostati serjoznij zbrojnij konflikt prodovzhuvalasya evakuaciya ukrayinskih pidrozdiliv z tureckogo frontu 7 sichnya 1918 r Generalnim sekretariatom na prohannya Dmitra Antonovicha bulo vidileno 300 tisyach karbovanciv na zakupivlyu v Mariupoli paliva dlya korabliv ukrayinskogo flotu sho znahodilisya v Odesi zvidki ostanni zdijsnyuvali svoyi rejsi do Kavkazu z metoyu evakuaciyi ukrayinskih vijsk Odnak i v Odesi situaciya postupovo vihodila z pid kontrolyu Yak zaznachaye starshij lejtenant Vasil Pilishenko V Odesi shoraz bilshoyi sili nabuvala tretya organizaciya tobto otih 35 tisyach zlodiyiv i nalotchikiv z tiyeyu rizniceyu sho do revolyuciyi voni pracyuvali potajki a teper yavno i buli ozbroyeni z nig do golovi Nazivali voni sebe Krasnoyu gvardiyeyu Nazrivav serjoznij konflikt V cij situaciyi politichnimi neprihilnikami bilshovikiv bulo obrano tak zvanij miskij komitet desyatoh sho mav zabezpechuvati poryadok v misti Lejtenantom Pilishenko yakij v komiteti desyatoh vidpovidav za administraciyu mista buli organizovani ozbroyeni patruli ukrayinskih matrosiv yaki naglyadali za spokoyem Svoyu robotu ya pochav z togo sho zazhadav shob meni dali tri vantazhnih avta V kozhnomu povinno buti po chotiri skorostrili i po 10 matrosiv obslugi Na vahti po cherzi bulo odno avto a inshi dva vidpochivali Yaksho z yakogos miscya telefonuvali pro grabizh chi inshogo rodu bezchinstvo chergove avto negajno spishilo z dopomogoyu Taki vipadki traplyalisya chasto osoblivo odin buv cikavij Oti dezertiri yakos natrapili na velikij sklad francuzkogo konyaku Vilamavshi dveri stali probuvati konyak tut zhe na misci V skoromu chasi tih amatoriv konyaku zibralasya taka sila sho ya poslav tudi odne avto a potim druge Ne bulo radi ya musiv viklikati pozhezhnu komandu i tilki holodnoyu vodoyu z brandspojtiv udalosya rozignati toj natovp p yanih lyudej Tak trivalo do 3 sichnya 1918 r Togo dnya v misti rozpochalosya vidkrite bilshovicke povstannya yake spochatku vdavalosya strimati Ale vzhe 17 sichnya 1918 r zbilshovizovani linkori Rostislav Tri Svyatiteli ta Sinop razom iz krejserom Almaz pribuli z Sevastopolya v Odesu ta zayavili ukrayinskim korablyam svij ultimatum pislya chogo ostanni pered nacilenimi na nih bilshovickimi garmatami zmusheni buli spochatku zayaviti svij nejtralitet a potim zdatisya Cherez kilka dniv pislya zhorstokih vulichnih boyiv mizh chervonoyu gvardiyeyu ta yunkersko gajdamackimi chastinami Centralnoyi Radi Odesa ostatochno opinilasya pid kontrolem bilshovikiv V hodi sichnevih boyiv za Odesu bilshoviki takozh zahopili korabelne majno Dunajskoyi flotiliyi sho tut znahodilosya a same 3 kanonirski chovni divizion bronekateriv vsyu transportnu flotiliyu sho tut dislokuvalasya ta tralshiki bilshist z pererahovanih korabliv zaznachenoyi flotiliyi do zahoplennya vzhe stoyala pid ukrayinskimi praporami Iz cim zakinchiv svoye isnuvannya Ukrayinskij Respublikanskij Flot Sumnoyu viyavilasya dolya i pershih organizovanih ukrayinskih morskih pihotnih chastin Okremij morskij kurin im Sagajdachnogo ves zaginuv v hodi boyiv iz bilshovikami na vulicyah Kiyeva v sichni 1918 r Vid inshih ukrayinizovanih morskih chastin yak zgaduvav S Shramchenko malo sho zalishilos upali pershi vartovi ukrayinskogo morya Krov yu pripechatali vidrodzhennya knyazhnogo j kozackogo panuvannya na Chornim mori Sichneve vijskovo morske zakonodavstvo ta vijskovo morska politika UNR pochatok 1918 r Dmitro Antonovich pershij morskij ministr UNR Ta cya persha nevdacha ne bula kincem ukrayinskogo flotu She v grudni z Generalnoyi Morskoyi Radi bulo organizovano morske ministerstvo na choli yakogo stav vidomij gromadskij diyach Dmitro Antonovich V skladi Generalnogo Sekretarstva Morskih Sprav pracyuvalo tri oficeri pidpolkovnik Volodimir Savchenko Bilskij yakij stav direktorom kancelyariyi ministerstva pidpolkovnik Vadim Bogomolec stav yuridichnim konsultantom starshij lejtenant Mihajlo Bilinskij stav zaviduvachem kontrolyu ministerstva Direktorom inzhenerno mehanichnogo viddilu stav korabelnij inzhener Kovalenko v sekretariati na riznih posadah takozh pracyuvali lejtenant Svyatoslav Shramchenko kapitan drugogo rangu Yevgraf Akimov kapitan drugogo rangu Mikola Misnikiv ta bagato inshih vidatnih oficeriv Na pochatku 1918 r na sluzhbu do ukrayinskogo ministerstva vstupili vice admiral Andrij Pokrovskij kapitan pershogo rangu Volodimir Shramchenko kapitan pershogo rangu Mikola Maksimiv za getmana morskij ministr kapitan drugogo rangu Ozerov kapitan drugogo rangu Homotiyan kapitan pershogo rangu Stepaniv ta bagato inshih voyenno morskih fahivciv Inzhener Oleksandr Kovalenko direktor inzhenerno mehanichnogo viddilu za chasiv Centralnoyi Radi viznachnij ukrayinskij revolyucioner v 1905 roci odin iz organizatoriv povstannya na pancerniku Potomkin Golovnim rezultatom diyalnosti ministerstva stalo prijnyattya morskih zakoniv vid 2 4 ta 11 sichnya t zv Timchasovij zakon pro flot 1918 r vidtak v majbutnomu vinikala yuridichna zakonodavcha baza dlya utvorennya ukrayinskogo flotu Avtorom cih zakoniv buv Volodimir Savchenko Bilskij Vidpovidno cih istorichnih zakoniv Rosijskij Chornomorskij flot progoloshuyetsya flotom Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki ta Ukrayinska Narodna Respublika perejmaye na sebe vsi zobov yazannya rosijskogo uryadu shodo Chornomorskogo flotu j shodo utrimannya flotu j portiv Zgidno z cimi zh zakonami na Ukrayinskij Chornomorskij flot u majbutnomu poshiryuvavsya princip dobrovilnogo najmu na sluzhbu takozh okremim paragrafom zakonu vid 11 sichnya 29 grudnya za starim stilem vstanovlyuvavsya pershij voyenno morskij prapor UNR V Timchasovomu zakoni pro flot povidomlyalosya 2 Praporom Ukrayinskoyi vijskovoyi floti ye polotnishe o dvoh blakitnomu i zhovtomu kolorah V kryazhi blakitnogo koloru istorichnij zolotij trizubec z bilim vnutrishnim polem v nomu 3 Praporom Ukrayinskoyi torgovelnoyi floti ye polotnishe v dvoh blakitnomu i zhovtomu kolorah Zaznachenij prapor stav pershim oficijnim ukrayinskim voyenno morskim praporom HH storichchya Prapor flotu UNR vid 14 01 1918 Ta zakon vid 11 sichnya sho buv zroblenij za uchasti morskogo ministra D Antonovicha buv pomilkoyu Vin progoloshuvav sho Ukrayini potriben lishe malij flot beregovoyi oboroni a same lishe 2 bronenosci ta flotiliya minonosciv reshtu korabliv tim chasom planuvalosya demobilizuvati V umovah sho skladutsya pislya 29 kvitnya cej zakon nadovgo zagalmuye rozvitok nacionalnogo flotu Vsi ci zakoni bulo ogolosheno 13 bereznya 1918 r nevdovzi po povernennyu Centralnoyi Radi v Kiyiv Do togo zh na moment uhvalennya vsi ci zakoni yak zaznachaye istorik Ya Tinchenko todi nesli lishe deklarativnij harakter oskilki ves flot na toj moment she buv zahoplenij bilshovikami Inshoyu velikoyu pomilkoyu uryadu bula vidmova ukrayinskoyi delegaciyi na Berestejskij mirnij konferenciyi vid teritoriyi Krimu yak vid chastini UNR cherez sho v majbutnomu osoblivo na pochatku vinikalo pitannya legitimnosti ukrayinskih pretenzij na flot zoseredzhenij u Sevastopoli Ne zvazhayuchi na vidmovu uryadu UNR vid Krimu predstavnik ukrayinskogo morskogo ministerstva Homenko dayuchi 26 lyutogo 1918 r interv yu tureckij gazeti Osmanskij Llojd ogolosiv pro prinalezhnist ukrayinskogo pivostrova do Krimu Taka zh sama informaciya podavalasya i v drugomu ukrayinskomu interv yu v cij zhe gazeti Tak krimska politika uryadu ta ministerstva pishli riznimi shlyahami Vidnovlennya flotu UNR v Odesi berezen kviten 1918 r Borotba z bilshovikami tim chasom trivala Bilshovicka agresiya proti Ukrayini zmusila ukrayinskij uryad vesti negajni poshuki soyuznika V umovah sho skladalisya takimi mogli stati lishe krayini Chetvernogo soyuzu Zaklyuchivshi v lyutomu mir iz Centralnimi derzhavami ta zaruchivshis yihnoyu vijskovoyu pidtrimkoyu vzhe cilkom nezalezhna UNR razom iz svoyimi novimi soyuznikami povela nastup proti bilshovikiv Teritoriya Ukrayini postupovo zvilnyalasya zgodom z yavilasya mozhlivist vidnoviti diyalnist flotu 13 bereznya soyuznimi vijskami bulo zvilneno Odesu ta Mikolayiv Tikayuchi z Odesi bilshoviki viveli v Sevastopol zahopleni nimi v sichnevih boyah krejser Pam yat Merkuriya ta esminec Zavidnij takozh voni zabrali iz soboyu kanonirskij choven Dunajskoyi flotiliyi Terec 4 bronekateri ta deyaki z transportnih suden Ti korabli sho voni vivesti ne zmogli kanonirski chovni Kubanec ta Donec iz dekilkoma bronekaterami 20 tralshikami ta transportami buli kinuti v Odeskomu porti Tut zhe znahodilosya 11 ozbroyenih samohidnih barzh tipu Bolinder barzhi za 27 432 437 447 606 ta shist inshih barzh chiyi nomeri nevidomi yaki potim buli zarahovani do Transportnoyi flotiliyi Korabli sho takim chinom zalishilisya v Odesi i stali pershimi voyennimi korablyami zanovo vidrodzhenogo ukrayinskogo flotu Nimecki pidvodni chovni she 26 bereznya 1918 r otrimali radiogramu sho vsi korabli pid zhovto blakitnim praporom slid prijmati za druzhni Vice admiral Andrij Pokrovskij admiral Ukrayinskogo Derzhavnogo Flotu golovnij komandir portiv Chornogo ta Azovskogo moriv morskij ministr Ukrayinskoyi Derzhavi A vzhe nastupnogo dnya 27 bereznya 1918 r vihodyat nakazi pro stvorennya Dunajskoyi ta Transportnoyi flotiliyi Dunajsku flotiliyu ocholiv kapitan drugogo rangu Homotiyan transportnu kapitan pershogo rangu Stepaniv Nachalnikom viddilu morskih perevezen stav kapitan pershogo rangu V Shramchenko komendantom odeskogo voyennogo portu kapitan drugogo rangu Ozerov 24 kvitnya 1918 r golovnim komendantom portiv Chornogo ta Azovskogo moriv bulo priznacheno vice admirala A Pokrovskogo potim zi svoyim shtabom viyihav z Kiyeva v Odesu Bagato dosvidchenih fahivciv ta morskih oficeriv iz kolishnogo rosijskogo flotu todi zh perejshlo na ukrayinsku sluzhbu Na toj chas morskogo ministerstva yak okremogo vidomstva vzhe ne isnuvalo pozayak 13 bereznya 1918 r vono stalo chastinoyu voyennogo ministerstva Obov yazki morskogo ministra perebrav na sebe vijskovij ministr polkovnik Oleksandr Zhukovskij Ostannij hoch i buv prihilnikom novih revolyucijnih svobod ta za dosit obmezhenij chas perebuvannya na posadi zmig bagato zrobiti yak dlya vijska tak i dlya flotu U jogo zvernenni vid 15 kvitnya 1918 r Do moryakiv transportnoyi flotiliyi Chornogo morya yaki nahodyatsya na sluzhbi vijskovoyi povinnosti z 1 bereznya 1918 roku zaznachalosya Vijna skinchilas nastav chas likviduvati toj rozlad i bezladdya yaki prinesla derzhava z bolshevitskimi praporami Narodne ministerstvo morskih sprav zaklikaye do gromadyanskogo pochuttya vsih chornomorciv yaki musili pokinuti porti Ukrayini proponuyemo povernutisya na svoyi miscya i pristupiti do roboti na korist ridnogo krayu organizujte profesionalni spilki dlya zahistu svoyih politichnih i ekonomichnih prav j domagan Pidpisav Morskij ministr Zhukovskij Odnak z oglyadu na skladnist zagalnoyi situaciyi velikogo majnovogo ta organizacijnogo bezladu sho zalishivsya pislya bilshovikiv vidtvorenij voyennij flot viyavivsya majzhe bezdiyalnim a tomu ne brav niyakoyi uchasti u podalshih boyah iz bilshovikami Tralshiki zdijsnili lishe kilka vihodiv u more shob prijnyati zahopleni nimeckimi pidvodnimi chovnami bilshovicki paroplavi prizi 22 kvitnya 1918 r dodatkovo v Odesi buv stvorenij Pershij Ukrayinskij Gidroaviacijnij divizion Chornomorskogo flotu 20 gidroplaniv sho stav pershoyu ukrayinskoyu flotskoyu aviacijnoyu formaciyeyu Yak zaznachaye A V Lubenec den 22 kvitnya 1918 r mozhna vvazhati dnem narodzhennya ukrayinskoyi morskoyi aviaciyi Den 29 kvitnya 1918 r v istoriyi Ukrayini i flotuZvilnennya Ukrayini vid bilshovikiv prodovzhuvalosya Nareshti koli v kvitni 1918 r ukrayinskimi ta nimeckimi vijskami bulo zvilneno bilshu chastinu Krimu vlada bilshovickih komitetiv v Sevastopoli ostatochno pohitnulasya Panuvala cilkovita dezorganizaciya v Sevastopoli bilshoviki perebuvali v panichnomu stani Voni pochali zalishati misto tikayuchi do Novorosijska ta Kerchi Odnak bilshoviki dosi trimali silni poziciyi v minnij brigadi na krejseri Almaz ta na deyakih inshih okremih korablyah Ostanni navit zdijsnyuvali rejdi na komunikaciyi nimecko ukrayinskih vijsk i tatarskih viddiliv Pid chas bilshovickoyi okupaciyi moryaki ukrayinci trimalisya osibno i povodilisya dosit nezalezhno Bilshoviki ne navazhuvalisya vstupati z nimi u konflikt u Sevastopoli nad pomeshkannyam Ukrayinskoyi Gromadi navit visiv ukrayinskij prapor A zvistka pro te sho do Sevastopolya nablizhayetsya ukrayinske vijsko primusila banditskij element yakij keruvav flotom serjozno zadumatisya nad svoyeyu doleyu a razom z tim dala zmogu pomirkovanij matroskij masi opanuvati nastroyami komand korabliv Vlada bilshovikiv poslabilasya mistom prokotilasya hvilya povstan proti bilshovikiv politika ta zhorstokist yakih viklikala vse bilshe nevdovolennya Vidbilisya ci podiyi i na moralnomu stani moryakiv N A Monastirov zgaduvav Podiyi ostannih dniv silno zminili matrosiv Voni zrozumili sho yihni tak zvani narodni vozhdi vtekli z nagrabovanimi groshima ta koshtovnostyami kinuvshi obmanutih moryakiv na potalu doli Matrosi pochali rozumiti sho pishli za boyaguzami ta pokidkami vbivati svoyih komandiriv yaki vsi roki vijni pershimi jshli nazustrich nebezpeci Yak diti sho nashkodili divilis teper matrosi na svoyih oficeriv ochikuyuchi sho ti znajdut vihid z togo gluhogo kuta kudi yih zaveli revolyucijni vozhdi I na floti yak zaznachaye S Shramchenko takim chinom znovu pochala potrohu vstanovlyuvatisya stara vijskova disciplina U seredini kvitnya na choli flotu postayut kapitan pershogo rangu Mihajlo Ostrogradskij svidomij ukrayinec chlen Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Obshini nashadok getmana Danila Apostola ta admiral Mihajlo Sablin rosiyanin nevdovzi do togo buv vipushenij z tyurmi kudi potrapiv pid chas perebuvannya bilshovikiv v Sevastopoli Tim chasom ukrayinci ta moryaki z Chornomorskoyi Obshini vidchuvayuchi poslablennya bilshovickogo gnitu nareshti pochali diyati smilivishe U misti sho zvilnyalosya vid bilshovikiv znovu pochav potrohu zavoditisya ukrayinskij lad U Sevastopoli znovu z yavilasya ukrayinska agitaciya a deinde v misti ta navit na deyakih korablyah popri vsi pereshkodi znovu buli pidnyati zhovto sini prapori Nad pershim ukrayinskim krejserom Pam yat Merkuriya sho buv u sichni zahoplenij bilshovikami ta nad deyakimi inshimi korablyami v dvadcyatih chislah kvitnya znovu poyavivsya ukrayinskij styag Ukrayinska agitaciya shvidko poshiryuvalasya i mala uspih Todi zh stvorenij v ostannomu tizhni kvitnya sevastopolskij komisariat Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki ta Rada Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Obshini zvernulisya do zhiteliv Sevastopolya iz propoziciyeyu prikrasiti miski budinki ukrayinskimi praporami ta vijti na demonstraciyu v pidtrimku priyednannya mista do UNR A z 27 po 30 kvitnya bilya budivli Ukrayinskogo komisariatu na Nahimivskij vulici stoyali dovzhelezni chergi lyudej sho bazhali prijnyati ukrayinske piddanstvo Ukrayinske ta nimecke vijsko v cej zhe chas povoli ne zustrichayuchi zhodnogo organizovanogo sprotivu nablizhalosya do Sevastopolya 19 kvitnya 1918 r nakazom po Morskomu Vidomstvu ch 31 kapitan drugogo rangu Mikola Misnikiv sho ruhavsya do mista iz vijskami otamana Bolbachana napered ogoloshuvavsya nachalnikom oboroni Krimskogo uzberezhzhya ta komendantom Sevastopolskoyi forteci V toj zhe den na zasidanni Radi Narodnih Ministriv v Kiyevi bulo zasluhano list nimeckogo posla barona Alfreda fon Mumma u spravi Chornomorskogo flotu Rada Narodnih Ministriv postanovila 1 doruchiti Golovi Radi narodnih ministriv i ministru zakordonnih sprav vidpovisti baronu Mummu sho zakonom Centralnoyi radi Chornomorskij flot ogoloshenij flotom Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki sho uryad Ukrayini prosit dopomogti jomu ochistiti flot od tih zlochinnih bilshovickih elementiv kotri zahopili jogo i privesti flot do posluhu Ukrayinskomu uryadu sho proti germanskih vijskovih sil ukrayinskij flot yak takij ne vistupaye tomu Rada narodnih ministriv zaznachaye sho ti korabli kotri zaraz pid orudoyu zlochinnih elementiv vistupayut proti germanskih vijskovih sil vvazhalisya morskim prizom 2 poslati telegramu Chornomorskomu flotu sho vin ne povinen borotisya s germanskimi vijskovimi silami Pislya togo golova uryadu UNR Vsevolod Golubovich 20 kvitnya 1918 roku nadislav na im ya barona fon Mumma zayavu Ves Chornomorskij flot nalezhit Ukrayinskij Narodnij Respublici Pravda deyaki jogo chastini perebuvayut poki sho v rukah band proti yakih za dopomogoyu vashih slavnih voyakiv mi vedemo borotbu i nadiyemosya skoro dovesti yiyi do kincya Vihodyachi z cogo shtadtpunkta ya proshu Vas Pane Posle ne zmushujte sebe do nadmirnih zahodiv u borotbi z bandami yaki bezsovisno zahopili nashi sudna Ya proshu dali povidomiti vidpovidni Vashi vlasti sho vsi bez viyimku korabli Chornomorskogo flotu nalezhat Ukrayinskij Narodnij Respublici ne vvazhayuchi na vchinki band yaki yih zahopili a cherez te ni v yakomu vipadku ne mayut buti traktovani yak priz Na floti tim chasom yak zgaduye lejtenant Shramchenko kipilo Komandi korabliv Chornomorskogo flotu yak vzhe zaznachalosya na pochatku skladalisya perevazhno z matrosiv ukrayinskoyi nacionalnosti yaki z nablizhennyam ukrayinskih vijsk do Sevastopolya zmogli vidverto viyaviti svoye nacionalne oblichchya Nezvazhayuchi na pereshkodi i protesti matrosiv rosijskoyi nacionalnosti sho najbilsh uperto vidstoyuvali ideyi Internacionalu na vsih korablyah pochalisya mitingi na yakih vinosili postanovi pro te sho Chornomorskij flot ye flotom Ukrayini 22 kvitnya 1918 r zusillyami moryakiv ukrayinciv bulo vidano proklamaciyu Centroflotu u yakij zaznachalosya pro prinalezhnist chornomorskogo flotu do UNR Todi zh po radio bulo ogolosheno nakaz admirala Sablina Vsi korabli portove majno i ukriplennya yaki roztashovani na uzberezhzhi ye vlasnistyu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Tomu skriz de treba nakazuyu pidnyati ukrayinskij prapor Cherez den 23 kvitnya 1918 r koli nimecki vijska ta viddili UNR pidhodili do Simferopolya kapitan 2 rangu Misnikiv viddav nakaz pidnyati ukrayinski prapori ne lishe na korablyah ale i po vsomu Krimskomu uzberezhzhyu ta povidomiv sho vsyakij zbrojnij napad proti UNR yiyi vladi ta majna vistup okremih osib i organizacij vvazhayetsya rozbijnim Skoro v Sevastopol dlya peremovin iz kerivnictvom flotu pribula delegaciya UNR yaka domovilasya pro povnij perehid flotu pid ukrayinskij prapor 29 kvitnya 1918 r v 16 00 admiral Sablin yakij nezadovgo do cogo pogodivsya obnyati posadu komanduvacha vrahuvavshi nastroyi ukrayinskoyi bilshosti komand nareshti oficijno ogolosiv ves chornomorskij flot flotom UNR ta urochisto pidnyav ukrayinskogo prapora Pidjom ukrayinskogo prapora 29 kvitnya 1918 roku v interpretaciyi hudozhnika Leonida Perfeckogo Svyatoslav Shramchenko sho buv svidkom tih istorichnih podij piznishe zgaduvav 29 kvitnya 1918 roku buv chudovij den Sevastopolskij rejd viliskuvav yak lyustro V god 16 flyagmanskij korabel Chornomorskoyi floti linijnij korabel Georgij Pobidonosec z nakazu komanduyuchogo flotoyu pidnis signal Floti pidnyati ukrayinskij prapor Na bilshosti korabliv pochulasya komanda Stati do bortu Na cyu komandu po staromu yak ce bulo v bojovij Chornomorskij Floti ne rozbeshtanij she revolyuciyeyu stali moryaki vzdovzh bortu licem do seredini korablya Na prapor i gyujs strunko Ukrayinskij prapor pidnesti Pid surmi i svist pidstarshin moryakiv zletili ugoru matroski kashketi pidneslisya nad ciloyu Flotoyu sino zhovti prapori i zalopotili v povitri Rozijtis Prodovzhuvati pracyu prolunala komanda Cej den 29 kvitnya 1918 r koli v god 16 cila Chornomorska Flota viyavila svoyu prinalezhnist do svoyeyi materi Ukrayini stav najvidatnishim dnem Ukrayinskoyi Derzhavnoyi Floti i svyatom Ukrayinskogo morya Pislya togo v Kiyiv bulo nadislano vidpovidnu telegramu a do shtabu nimeckih vijsk chiselnu delegaciyu iz moryakiv ta sevastopolskih uryadovciv na choli iz kapitanom pershogo rangu Vyacheslavom Klochkovskim polyak nachalnikom diviziyi pidvodnih chovniv Vchinok admirala Sablina ta jogo naslidkiAdmiral Mihajlo Sablin kom Chornomorskim flotom v grudni 1917 kvitni 1918 rr Ta minlivist harakteru admirala Mihajla Sablina prizvela do togo sho bilshoviki pid provodom lejtenantiv Kukelya ta Bezsmertnogo zberigshi svij vpliv nad minnoyu brigadoyu v nich z 29 na 30 kvitnya pid chervonim praporom bez vsilyakih problem samochinno viveli 14 esminciv iz kilkoma dopomizhnimi korablyami ta transportami Zagalom v tu nich z Sevastopolyu pid chervonimi praporami vijshli Pronzitelnij Kerch Kaliakriya Pilkij Pospishnij Gromkij Gadzhibej Zhivoj Zharkij Lejtenant Shostakov Kapitan lejtenant Baranov Smetlivij Strogij Stryemitelnij transporti Oksyus Herson Nikolaj Oleksandr Mihajlovich a takozh desyat bronekateriv Vsi voni na choli iz esmincem Kerch pishli v Novorosijsk kudi nezadovgo do cogo momentu na rozvidku buli vislani yahta Kryesta i gidrokrejser Imperator Trayan Sablin golovne cherez svoyu politichnu neviznachenist ne zahotiv pereshkodzhati bilshovikam hocha mav dlya togo v svoyemu rozporyadzhenni vsi zasobi Cej vidhid buv pryamim porushennyam umov Berestejskogo mirnogo dogovoru tomu koli nimeckij general Robert Kosh diznavsya pro ce vin nakazav svoyim vijskam zahopiti Sevastopol Vin ne mav i ne mig mati vpevnenosti sho ves inshij flot zalishitsya v Sevastopoli Flotska delegaciya na choli iz kapitanom pershogo rangu V Klochkovskim yaka musila nimciv zapevniti v comu generalom Koshem ne bula prijnyata lishe cherez neporozuminnya Poperedno Kosh vislav radiogramu do komanduvacha nimecko tureckim flotom admirala Rebejra Pashvica abi toj vislav do Sevastopolya udarne ugrupuvannya na choli iz krejserom Geben Todi zh nimci spirayuchis na uryadove vidmovlennya Centralnoyi Radi vid teritoriyi Krimu zmusili ukrayinske vijsko vijti za mezhi pivostrova pislya chogo pochali samostijnij nastup na Sevastopol Diznavshis pro takij perebig podij moryaki flotu osoblivo z tih sho ranishe mali spravi z bilshovikami serjozno zahvilyuvalisya za svoyu dolyu Todi bilshovicki agenti zokrema sumnozvisnij organizator masovih rozstriliv latish Yurij Gaven zapevnili Sablina ta chastinu moryakiv sho nimci yak budut v Sevastopoli to neodminno zahoplyat sobi uves flot ta vlashtuyut represiyi Zbalamucheni bilshovikami zalogi drednoutiv Vilna Rosiya ta Volya vimagali vid Sablina vivesti ves flot v Novorosijsk Zreshtoyu admiral Sablin piddavsya na ci umovlyannya i ryatuyuchis vid vsilyakoyi vidpovidalnosti v nich z 30 kvitnya na 1 travnya sam viviv ci korabli pid nejtralnim Andriyivskim praporom Todi zh vin nakazav vsomu flotovi peremistitisya do Novorosijska Ta do vtikachiv zi vsogo flotu priyednalosya lishe 3 minonosci Derzkij Gnyevnij ta Bespokojnij Sablin viddayuchi cej nakaz spodivavsya potim virvati flot vid bilshovikiv i dovesti jogo zreshtoyu do dobrovolciv Denikina Odnak yak vidomo ce jomu tak i ne vdalosya chastku flotu v chervni bilshoviki zatopili v Cemesskij buhti a insha vidmovivshis vikonuvati cej nakaz pishla v okupovanij nimcyami Sevastopol Vihodyachi z Sevastopolya korabli vtikachi potrapili pid vogon nimeckih polovih batarej sho roztashuvalisya poblizu Kostyantinovskoyi batareyi ta Bratskogo kladovisha Drednouti niyakih serjoznih poshkodzhen ne otrimali ale esminec Gnyevnij buv pidbitij nimcyami cherez sho toj zmushenij buv vikinutisya na bereg Ryatuyuchis bilshoviki namagalisya nishiti flotske majno shob vono nikomu ne distalosya Pryamo v portu nimi bulo zatopleno esminec Zavyetnij Voni takozh namagalisya vivesti pidvodni chovni ale ukrayinski moryaki cogo zrobiti yim ne dozvolili Todi bilshoviki na deyakih z nih zlamali mehanizmi Vsi zh inshi korabli ne pishli za admiralom Sablinim V Sevastopoli pid ukrayinskim praporom zalishilisya 7 bronenosciv 3 krejseri 12 minonosciv vsi gidrokrejseri dopomizhni korabli ta diviziya pidvodnih chovniv Vidmova ukrayinskih moryakiv pidkoryatisya takim nakazam Sablina stala golovnim rezultatom ukrayinizaciyi ta pivtorarichnoyi diyalnosti Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Obshini doktrina yakoyi najblizhche todi stala do povnogo vikonannya Ne zvazhayuchi na podalshij rozvitok podij den 29 kvitnya zafiksuvav poyavu na mizhnarodnij areni ukrayinskogo chornomorskogo flotu stav spravzhnim triumfom nacionalnoyi voli na dovgi roki stavshi svyatom Ukrayinskogo Derzhavnogo Flotu V cij situaciyi koli zrada Sablina vzhe ostatochno viyasnilasya komanduvannya flotom na sebe perebrav kapitan pershogo rangu Mihajlo Ostrogradskij yakij iz shtabom roztashuvavsya na shtabnomu linkori Georgij Pobidonosec Ta same vidhid bilshovizovanoyi chastini flotu dozvoliv nimcyam legitimno zahopiti ves ukrayinskij chornomorskij flot sho zalishivsya v Sevastopoli Komanduyuchij flotom Sablin svoyimi vchinkami pryamo porushiv umovi Berestejskogo mirnogo dogovoru i vistaviv porushnikom cih umov ves Chornomorskij flot Linijnij korabel Yurij Pobidonosec pid nimeckim praporom traven 1918 roku Ne zabuvali nimci i pro vidmovu UNR vid teritoriyi Krimu sho takozh zigralo svoyu negativnu rol vidtak she j vihodilo sho flot poki sho ne mig vvazhatisya ukrayinskim Spravdilisya najgirshi spodivannya ukrayinciv 3 travnya general R Kosh ogolosiv ves flot timchasovo polonenim zmusivshi ukrayinskih moryakiv pid garmatami nimecko tureckih krejseriv Geben ta Gamidie polishiti svoyi korabli Nimci ogolosili korabli prizami ta vistavivshi na nih svoyi ozbroyeni karauli pidnyali svoyi prapori U situaciyi sho sklalasya spravu iz flotom za poperednoyu domovlenistyu mav virishuvati prizovij sud vtim cyu spravu nimci primusovo vidtyaguvali shob bilshe skoristatisya iz zahoplennya korabliv zreshtoyu vin tak i ne buv organizovanij Pri comu generalom Koshem ogoloshuvalosya sho ves Chornomorskij flot ye internovanij do kincya svitovoyi vijni i lishe pislya cogo bude peredanij Ukrayini Do vsogo cogo v kinci kvitnya Ukrayinu ohopiv morok politichnoyi krizi sho ne moglo ne vidbitisya na moralnomu stani ukrayinskogo vijska yake pochalo povilno rozkladatisya Hitri soyuzniki ne gayuchi chasu skoristalisya z vsogo cogo bezladu ta po vsij krayini pochali zahoplyuvati sobi rizne vijskove majno Zagalom zhe take gnityuche polozhennya koli na floti panuvali sami nimci zberigalosya majzhe cilij traven Flot Ukrayinskoyi Derzhavi traven gruden 1918 r Voyenno morska politika Ukrayinskoyi Derzhavi Pavlo Skoropadskij getman usiyeyi Ukrayini verhovnij voyevoda armiyi i flotu Ukrayinskoyi Derzhavi V toj zhe den 29 kvitnya koli flot pidnyav ukrayinskogo prapora v Kiyevi vidbuvsya perevorot generala Skoropadskogo sho ogolosiv sebe getmanom Ukrayini Novij odnoosibnij volodar Ukrayini hoch i ne pov yazav svogo zhittya iz flotom ale za harakterom buv zatyatim moremanom sho vidtak duzhe pozitivno vidbilosya na podalshij rozbudovi ukrayinskogo flotu Getman duzhe polyublyav richkovi podorozhi zi svoyeyu rodinoyu ta kupannya Dniprom Ci podorozhi buli getmanovi yak vin sam zgaduvav yedinim moyim vidnosnim vidom vidpochinku yakij ya sobi duzhe ridko dozvolyav Ci zahoplennya getmana vrahovuyuchi pochatkovu nevirishenist todishnoyi situaciyi iz ukrayinskim flotom inodi prijmali dosit komichni formi Odnogo razu v travni 1918 r getman nakazav na malenkomu dniprovskomu paroplavi pidnyati shtandart getmana admirala ukrayinskogo flotu za uchastyu pochesnogo karaulu z muzikoyu ta artileriyeyu v jogo prisutnosti Odnak ce zustrilo rishuchij sprotiv zi storoni tovarisha ministra inozemnih sprav Oleksandra Paltova Ostannij dovodiv sho flotu v Ukrayini poki sho nemaye a tomu taki zahodi zajvi Zreshtoyu ceremoniyu bulo provedeno tiho a na paroplavi bulo pidnyato prostij rodovij prapor Skoropadskih Todi Paltov ironichno nazvav getmana admiralom barok na Dnipri Odnak vzhe skoro situaciya iz ukrayinskim flotom vipravilasya i getmana tak nazivati bilshe nihto ne navazhuvavsya Zvichajna cikavist getmana do flotu viyavilasya takozh pid chas jogo veresnevogo vizitu do Nimechchini koli v hodi svoyeyi podorozhi getman zavitav do Kilya v gosti do komanduvacha Baltijskogo flotu admirala princa molodshogo brata kajzera Vilgelma Tam getmanu buli ulashtovani ekskursiyi nimeckimi korablyami Getman zatim z velikim teplom zgaduvav sho ya yizdiv na pidvodnomu chovni prichomu vin manevruvav ta zanuryuvavsya na glibinu Ya nikoli cogo ne bachiv meni vse ce zdavalosya duzhe cikavim Pislya togo pid zvuki She ne vmerla Ukrayina ya perejshov na paroplav i mene poznajomili z Kilskim kanalom Vishepererahovani fakti yaskravo svidchat sho getman buv daleko nebajduzhim do flotu jogo problem ta podalshoyi doli Vin yak profesijnij vijskovij chudovo rozumiv misce j znachennya flotu v procesi derzhavotvorennya Novij uryad Skoropadskogo na vidminu vid rozburhanoyi socialistichnimi ilyuziyami Centralnoyi Radi realno namagavsya zbuduvati silne ukrayinske vijsko podolati ta pom yakshiti obstavini sho sprichinili zahoplennya nimcyami ukrayinskogo flotu Zreshtoyu ce chastkovo jomu vdalosya Iz zajnyattyam nimeckim vijskom Sevastopolya zakinchivsya revolyucijnij etap stanovlennya ukrayinskogo flotu i pochinavsya zovsim novij etap etap stanovlennya regulyarnogo getmanskogo flotu Same za Getmanatu organizaciya morskih sprav vhodit v regulyarni ramki Faktichno pislya 29 kvitnya vsyu morsku spravu dovelosya pochinati spochatku Prijshovshi do vladi Pavlo Skoropadskij odrazu zh vzyavsya za novu rozbudovu ukrayinskih zbrojnih sil U pershi zh dni getman reorganizuvav voyenne ministerstvo Vijskovim ta odnochasno morskim ministrom getman postaviv generala Oleksandra Rogozu Za getmana morske vidomstvo yak i v chasi Centralnoyi Radi bulo chastinoyu voyennogo ministerstva Vono bulo vidileno v okremij organ vijskovogo upravlinnya lishe v listopadi 1918 r iz povernennyam vsogo flotu do ukrayinskoyi rozporyadnosti Morske vidomstvo bilshu chastinu 1918 r znahodilosya pid golovuvannyam tovarisha morskogo ministra kapitana pershogo rangu Mikoli Maksimova Cej vidatnij oficer yak zgaduvav getman buv shiro virnij svoyij praci ta prikladav vsih zusil shob yak nebud zibrati zalishki togo kolosalnogo majna yake she tak nedavno yavlyav soboyu nash Chornomorskij flot Sluzhbovci voyennogo ministerstva Ukrayinskoyi Derzhavi Mikola Lavrentijovich Maksimov krajnij zliva v bilij ukrayinskij morskij formi i voyennij ministr general Oleksandr Rogoza krajnij sprava Yak zaznachaye A V Lubenec v zagalnomu viglyadi ukrayinske morske vidomstvo skladalosya z nastupnih struktur golovnij morskij shtab generalnij morskij shtab golovna morska gospodarska uprava golovnij viddil korablebuduvannya golovna morska medichno sanitarna uprava golovna vijskovo sudochinna uprava osoblivij viddil voyenno morskoyi osviti ta kancelyariya ministra Zagalom organizaciya morskogo vidomstva nasliduvala rosijskij zrazok Vidbudova ukrayinskogo flotu vidbuvalasya za nadzvichajno skladnih povoyennih ekonomichnih ta yuridichnih obstavin Zahoplennya korabliv ukrayinskogo flotu v Sevastopoli 3 travnya hoch i bulo yuridichno vipravdane z nimeckoyi storoni ale ce zreshtoyu viklikalo taku naprugu vzayemin mizh Ukrayinoyu ta Nimechchinoyu sho nezvazhayuchi na priznachennya do Kiyeva nimeckogo vijskovo morskogo atashe takij zhe predstavnik v Nimechchinu svoyechasno tak i ne buv priznachenij Pri comu getman spodivavsya i rishuche napolyagav na bezzaperechnomu ta shvidkomu povernenni pid svoyu yurisdikciyu vsogo Chornomorskogo flotu Same tomu Voyennim ministerstvom Ukrayinskoyi Derzhavi i uryadom prodovzhuvali najmatisya kadri dosvidchenih morskih oficeriv tehnikiv i fahivciv nadavalisya znachni koshti na pidtrimannya v poryadku chornomorskih portiv Zagalom zhe na sluzhbu do ukrayinskogo flotu perejshlo bilshe nizh 50 kolishnogo oficerskogo skladu Rosijskoyi Imperiyi Odnak koli v chervni vidalisya zruchna mozhlivist povernennya Ukrayini flotu to na pereshkodi do povernennya flotu spochatku stali stare morske zakonodavstvo Centralnoyi Radi ta krimske pitannya krim cogo nimci mali svoyi plani shodo zahoplenogo nimi flotu Ne zvazhayuchi na ci nespriyatlivi obstavini uryad Ukrayinskoyi Derzhavi napoleglivo domagavsya peredachi vsogo flotu v Sevastopoli ta beregovih ukriplen i zreshtoyu nimci nezvazhayuchi na svoyi poperedni zayavi pro internuvannya flotu do kincya vijni pochali postupovo povertati morske majno Lejtenant Svyatoslav Shramchenko aktivnij uchasnik ukrayinizaciyi na baltijskomu floti v 1917 r za chasiv Getmanshini ta Direktoriyi postijnij ad yutant morskih ministriv Ukrayinskoyi Derzhavi ta UNR v 1919 r deyakij chas vikonuvav obov yazki morskogo ministra Avtor bagatoh spogadiv ta voyenno istorichnih prac Ale vlitku z tih korabliv bula povernena lishe porivnyano nevelika kilkist voyennih korabliv lishe 2 krejseri ta odin starij bronenosec pri tomu obumovlyuvalosya sho v razi potrebi nimecke komanduvannya mozhe znovu vklyuchiti ci korabli v sklad svogo flotu Na vsih inshih korablyah sho ne vikoristovuvalis nimcyami postupovo znovu buli pidnyati ukrayinski prapori odnak korabli vse odno zalishalisya pid nimeckim kontrolem i mogli buti vklyucheni v sklad diyevogo nimeckogo flotu v bud yakij potribnij dlya nimeckoyi storoni moment Zreshtoyu voseni nimci vse taki vklyuchili do skladu svogo flotu dodrednouti Sv Yevstafij Ioann Zlatoust ta linkor Volya planuvali vvesti v sklad svogo flotu krejser Kagul yakij todi vikoristovuvavsya ukrayinskim flotom yak ryativnij korabel Esminci buli vklyucheni do skladu nimeckogo flotu she ranishe U cej zhe chas bulo rozglyanuto problemu torgovelnogo flotu ta korabliv sho buli mobilizovani za vijni Bulo utvoreno bezlich riznih demobilizacijnih komisij z pitannya rozzbroyennya ta povernennya torgovelnih paroplaviv svoyim kolishnim vlasnikam Bagato korabliv nareshti opinilosya v rukah svoyih kolishnih gospodariv Proces demobilizaciyi ta povernennya korabliv tyagnuvsya azh do kincya Getmanatu Dosyagnuti rezultati ne zadovolnili getmana ta jogo spivrobitnikiv Povernennya vsih inshih korabliv v Sevastopoli stalo predmetom trivalih peremovin Zreshtoyu yak zaznachaye doslidnik Getmanshini Pavlo Gaj Nizhnik vzhe naprikinci lita 1918 roku nimci pochali shilyatisya do togo abi povernuti Ukrayini ves Chornomorskij flot Prote pri comu bulo visunuto umovu shob Ukrayinskij flot vijshov pid ukrayinskimi praporami v Seredzemne more dlya zbrojnoyi demonstraciyi proti Antanti Zvistka pro mozhlivij pohid ukrayinskogo flotu poshirilasya i za kordon V amerikanskomu ukrayinskomu chasopisi Svoboda ch 74 za 22 chervnya 1918 r ye zamitka pro te na pershij shpalti pid nazvoyu Spivuchast chornomorskoyi floti u borotbi proti aliyantiv Treba mati na uvazi sho cya zvistka v pevnij miri shvilyuvala kerivnictvo Antanti adzhe ce oznachalo b vidkritij perehid getmana na storonu Chetvernogo Soyuzu Odnak taka vimoga bula vidhilena getmanom hoch v Ukrayini i buli prihilniki ciyeyi ideyi zokrema cogo duzhe bazhav tovarish morskogo ministra Mikola Maksimov Todi problemu povernennya Ukrayinskij Derzhavi chornomorskogo flotu bulo virisheno z inshoyi storoni V drugij polovini serpnya 1918 roku do Berlina yak voyenno morskij agent viyihav kapitan pershogo rangu Yurij Svirskij Z nim takozh viyihali do Berlinu najvishi chinovniki Ukrayinskoyi Derzhavi golova radi narodnih ministriv F Lizogub ta tovarish ministra inozemnih sprav O Paltov Povnovazhennya ukrayinskih posliv peredbachali vedennya peregovoriv iz nimeckim uryadom shodo peredachi Ukrayinskij Derzhavi vsih vijskovih korabliv Chornomorskogo flotu sho buli v Sevastopoli Do spisku korabliv yaki povinni buli perejti pid ukrayinskij prapor bulo vneseno drednout Volya krejser Kagul 11 minonosciv grupa pidvodnih chovniv 7 linijnih korabliv Pantelejmon Yevstafij Ivan Zlatoustij Rostislav Tri Svyatitelya Sinop Yurij Pobidonosec transportni ta dopomizhni sudna Todi zh ukrayinskimi poslami takozh bulo uspishno ukladeno dekilka vazhlivih ugod iz nimeckimi fahivcyami iz vidomoyi korabelni Blom i Foss Okremo slid zaznachiti sho v comu spisku sho navodit profesor Dmitro Doroshenko todi ministr inozemnih sprav nemaye krejsera Pam yat Merkuriya adzhe cej korabel ominayuchi nimecku okupaciyu do togo momentu vzhe buv ostatochno povernenij do skladu ukrayinskogo flotu bez mozhlivosti dalshoyi rekviziciyi nimeckimi vijskami v svoyih potrebah U rezultati serpnevih peremovin nimci pogodilisya peredati Ukrayini ves flot ale stalosya tak sho peredacha korabliv v Sevastopoli zatyagnulasya azh do porazki Nimechchini v Svitovij vijni Getman zgaduvav poyizdka cya v Berlin dala dobri rezultati i pitannya Krimu j flotu zdavalosya buli virisheni na nashu korist Iz flotom sprava takozh nibito nalagodzhuvalas odnak nimci yak viyavilos pov yazuvali ce z pitannyam rozrahunku nashih groshovih zobov yazannostej iz Nimechchinoyu Za povernennya flotu nimci zaproponuvali getmanovi zaplatiti 200 miljoniv karbovanciv Getman same gotuvavsya ce zrobiti ale ministr finansiv Rzhepeckij vidmoviv jogo vid takogo kroku Znachno prishvidshiv proces povernennya flotu lishe veresnevij uryadovij vizit getmana do kajzera v Berlin odrazu pislya zavershennya cogo vizitu Ukrayini bulo peredano diviziyi z 17 pidvodnih chovniv 23 tralshikiv ta 23 kateriv nishiteliv Na chas virishennya vsih problem iz flotom v Sevastopoli golovnim morskim centrom Ukrayini stavala Odesa 6 lipnya 1918 r v Odesi z korabliv Dunajskoyi flotiliyi bula organizovana ukrayinska brigada tralennya 2 kanonirski chovni ta 20 tralshikiv pid komandoyu kapitana pershogo rangu Oleksandra Gadda yaka protyagom misyacya vikonala uspishne tralennya Odeskogo rejdu Dniprovo Buzkogo limanu ta jogo okolic U cej zhe chas morskim vidomstvom velasya vazhliva pidgotovcha robota Na osnovi Timchasovogo zakonu pro flot UNR rozroblyavsya novij zakon pro flot yakij ostatochno zakriplyuvav pravo UNR na chornomorskij flot Zakon bude prijnyato vzhe pri Direktoriyi Viroblyayutsya i zakonodavcho prohodyat Polozhennya pro korpus starshini voyenno morskogo sanitarnogo vidomstva Polozhennya pro voyenno morskih agentiv za kordonom Polozhennya pro demobilizaciyu korabliv torgovelnoyi floti Shtati Locmajsterskih distancij Shtati korpusu morskoyi ohoroni poberezhzhya Polozhennya pro radu Morskogo Ministra ta bagato inshih 23 travnya 1918 r Skoropadskij vidav nakaz Pro pochatok formuvannya brigadi Morskoyi pihoti v skladi troh polkiv dlya nesennya sluzhbi Voyennij prapor Ukrayinskoyi Derzhavi ta UNR vid lipnya 1918 r 15 lipnya buv vidanij zakon pro flotski uniformi yaki specialnim nakazom buli vvedeni 10 veresnya togo zh roku a 16 lipnya getmanom buv zatverdzhenij novij vijskovo morskij prapor yakij i do sogodni buduchi odnim z najstarishih klejnodiv ukrayinskoyi armiyi v zlegka zminenomu viglyadi ye ukrayinskim voyennim praporom Original opisu novogo flotskogo prapora zvuchav Vijskovij prapor Ukrainskoyi Derzhavi bilij prapor z rivnim sinim hrestom yakij dilit prapor na chotiri rivnih chastini Shirina hresta 1 11 vseyi dovzhini prapora Vidstupivshi 1 8 shirini hresta prohodit krugom nogo takoyi zh shirini i g tezh 1 8 shirini hresta sinya smuzhka krim tih jogo bokiv yaki prilyagayut do krizha V krizhi zh tezh vidstupivshi 1 8 shirini hresta vid jogo bokiv mistitsya nacionalnij prapor Derzhavi skladenij z blakitnoyi i zhovtoyi gorizontalnih smug v centri yakogo mistitsya zolota pechatka Sv Volodimira takoyi zh shirini yak hrest i v 1 razi vishe svoyeyi shirini Prapor shiyetsya z materiyi vidpovidnogo koloru a pechatka malyuyetsya bronzovoyu farboyu Elementi narukavnih vidznak z uniform Ukrayinskogo Derzhavnogo Flotu Hrest nad trizubom buv zberezhenij yako tradiciya sho pohodit vid togo hresta yakij buv na zaporozkih praporah pid yakimi voni plavali na chajkah Chornim morem u dni dalekoyi slavnoyi minuvshini a pryamij sinij greckij hrest na prapori povtoryuvav motivi staroyi kozackoyi korogvi simvolizuyuchi slavu Chornomorskoyi flotiliyi Vijska Virnih Kozakiv yaka v kinci XVIII storichchya uslavilasya v boyah za Ochakiv Odesu ta Izmayil 17 lipnya 1918 roku tovarish morskogo ministra Maksimov nadislav ministrovi inozemnih sprav Dmitrovi Doroshenku opis ta malyunok cogo prapora Odnak yak te vidno iz riznih spogadiv v ukrayinskij flotskij praktici v 1918 roci poruch iz novim praporom she trivalij chas vikoristovuvalisya stari respublikanski i navit zvichajni nacionalni prapori Originalnij prapor morskogo ministra Ukrayinskoyi Derzhavi sho buv zberezhenij lejtenantom Shramchenkom Zatverdzhenij u veresni 1918 roku 17 veresnya 1918 r okremimi nakazami takozh buli vstanovleni posadovi voyenno morski prapori ta vimpel majvec flotu pro sho buli negajno spovisheni vsi veliki morski derzhavi svitu Doktor Roman Klimkevich u svoyij statti z cogo pitannya povidomlyaye Pro vstanovlennya novoyi majvi dlya ukrayinskogo flotu bulo povidomleno svoyechasno i yak slid veliki morski derzhavi Vid d ra O Nojbekera peredovogo nimeckogo geraldista i generalnogo sekretarya geraldichno genealogichnogo naukovogo tovaristva Der Adler u Berlini znayemo sho v arhivi ciyeyi zh ustanovi zberigayetsya list vid nimeckoyi moreplavskoyi tehnichnoyi komisiyi na Chornomu mori vid 26 veresnya 1918 r v yakomu stoyit mizh inshim podayemo v doslivnomu perekladi ukrayinske vijskovo morske ministerstvo povidomilo sho vstanovleno bilij majvec z sinim rivnostoronnim hrestom u nakutniku Visota hresta rivnyayetsya shirini majovcya Todi zh vpershe porushilosya pitannya vidkrittya ukrayinskih voyenno morskih zakladiv Rozroblyavsya proekt utvorennya v Mikolayevi Morskogo Kadetskogo Korpusu ta Gardemarinskoyi Shkoli sho vid zhovtnya 1918 roku mali vidkritisya pid golovuvannyam kontr admirala Sergiya Frolova Pitannyami ukrayinskih voyenno morskih zakladiv takozh vidav starshij lejtenant Volodimir Afanasiyiv nachalnik Gardemarinskogo viddilu navchalnoyi chastini Golovnogo Morskogo Shtabu kolishnij komandir roti gardemarin v Petrogradi Vid veresnya 1918 r v rozporyadzhenni gardemarinskogo viddilu znahodivsya kanonirskij choven Kubanec ranishe pripisanij do Ukrayinskoyi Brigadi Tralennya Cej korabel sho bazuvavsya v Odesi stav pershim ukrayinskim navchalnim korablem HH storichchya Yak i kozhna velika morska derzhava vid serpnya Ukrayinska Derzhava zgidno iz zakonom vid 4 lipnya Polozhennya pro voyenno morskih agentiv za kordonom pochala rozsilati po riznih krayinah svoyih voyenno morskih atashe ta morskih agentiv V Nimechchini predstavnikom ukrayinskogo ministerstva buv kapitan pershogo rangu Yurij Svirskij v Avstro Ugorshini kapitan drugogo rangu v Rumuniyi kapitan pershogo rangu Bachmaniv v Bolgariyi admiral Veselkin v Turechchini kapitan pershogo rangu Zarudnij Ostannij iz velikoyu urochististyu virushiv 23 zhovtnya 1918 r v skladi ukrayinskoyi diplomatichnoyi misiyi do Konstantinopolya sho stalo odniyeyu z najpomitnishih podij ukrayinskogo voyenno morskogo zhittya V majbutnomu proektuvalosya zavesti ukrayinskih morskih atashe v Radyanskij Rosiyi SShA ta Yaponiyi Stosovno krimskogo pitannya po perevorotu odrazu vidbulasya zmina politichnogo kursu getman ta jogo uryadovci vvazhali pivostriv nevid yemnoyu chastinoyu Ukrayinskoyi Derzhavi Vrahovuyuchi vimogi ta nastroyi miscevogo naselennya getman planuvav nadati Krimu teritorialnu avtonomiyu Ale u kinci chervnya nimci yavno na pereshkodu getmanu odnak formalno sliduyuchi umov Berestejskogo miru organizuvali tut krimskij krayevij uryad generala Sulkevicha litovskij tatarin sho hotiv dlya Krimu nezalezhnosti Vtim niyakoyi realnoyi vladi na Krimi Sulkevich ne mav Zokrema nakazom vid 1 lipnya 1918 r ch 129 10 poyasnyuvalosya sho vsi starshini i pidstarshini flotu yaki zarahovani do rezervu ukrayinskogo flotu mozhut perebuvati v Sevastopoli i v Krimu vse odno sho na teritoriyi samoyi Ukrayini Pislya togo yak Skoropadskij v serpni ogolosit ekonomichnu blokadu pivostrova Sulkevich ostatochno rozgubit bilshu chastinu svogo kolishnogo politichnogo avtoritetu i pogoditsya na avtonomiyu Svyatoslav Shramchenko zgaduvav pro Krim Ukrayinske Morske Vidomstvo bazuyuchis na zdorovomu derzhavnomu rozumi nikoli ne divilosya na Krim yak na yakus okremu vid Ukrayini zemlyu i ne rahuyuchis z isnuvannyam butafornogo krimskogo krayevogo uryadu gen Sulkevicha bezupinno i neuhilno provadilo ukrayinsku voyenno morsku politiku u Krimu rozporyadzhayuchis chornomorskoyu flotoyu v tij chi bilshij miri sho zreshtoyu postupovo vse bilshe i bilshe dopuskalo nimecke okupacijne komanduvannya Bilshe togo yak zaznachaye Svyatoslav Shramchenko z ogoloshennyam chornomorskogo flotu vlasnistyu Ukrayini ukrayinskij uryad prijnyav na sebe vsi prava i obov yazki zv yazani z cim tomu vin ne tilki ne zupinyavsya nad vidatkami na rizni porti Ukrayini v tomu chisli i krimski ale chasom zadovolnyav navit vimogi chuzhih portiv hoch i likvidacijni napriklad gruzinskogo portu Batuma osobistij sklad yakogo v bilshosti vstupiv na sluzhbu v ukrayinskij flot Voseni 1918 roku v ukrayinskomu floti pochalisya pershi zmini korabelnih nazv Pershim buv perejmenovanij kanonirskij choven Kubanec sho 17 veresnya stav Zaporozhcem Piznishe krejser Pam yat Merkuriya stav Getmanom Ivanom Mazepoyu Kateri nishiteli ta tralshiki sho bazuvalisya v Sevastopoli 15 veresnya 1918 r otrimali novi cifrovi indeksi Perejmenovuvalisya i deyaki inshi korabli Krigolam 2 z kincya 1918 r imenuvavsya Gajdamak 3 Dzhigit Ne zvazhayuchi na te sho vsi korabli flotu cherez cilu nizku politichnih prichin vlitku 1918 r povernuti tak i ne vdalosya stanom na 20 veresnya 1918 r Ukrayinskij Derzhavnij Flot mozhna vvazhati drugim za vijskovoyu miccyu chornomorskim flotom pislya nimecko tureckogo viperedzhayuchi Rumuniyu Bolgariyu Radyansku ta Bilu Rosiyu Ukrayinskomu flotovi pryamo nalezhali todi 2 krejseri z nih faktichno odin 2 kanonirskih chovni 1 starij shtabnij bronenosec 17 pidvodnih chovniv 27 bronekateriv ta blizko 40 tralshikiv Ves inshij voyennij flot ne rahuyuchi korabliv sho nimecke komanduvannya timchasovo sobi rekvizuvalo 9 esminciv deyaka kilkist storozhovih paroplaviv plavucha majsternya dva novih dodrednouti i odin drednout takozh znovu opinivsya pid ukrayinskim praporom odnak ci korabli povnistyu kontrolyuvalisya nimeckim komanduvannyam ta mogli buti vklyucheni v sklad nimeckogo flotu v bud yakij potribnij dlya nimeckoyi storoni moment Suhoputni ta priberezhni komunikaciyi ohoronyalisya 3 polkami morskoyi pihoti nepovnogo skladu Flotska aviaciya sho bazuvalasya v Odesi narahovuvala 20 gidroplaniv Z togo chasu zarodzhennya ukrayinskogo flotu staye geopolitichnoyu realnistyu Golovnij vnesok v rozbudovu vijskovogo flotu Ukrayinskoyi Derzhavi zrobiv same getman Pavlo Skoropadskij Vidnovlennya voyennogo flotu zagalom malo duzhe velike znachennya dlya kincevogo zatverdzhennya na svitovij areni Ukrayinskoyi Derzhavi yaka pid kinec svogo isnuvannya bula vzhe viznanoyu po vsij Yevropi Nimecko ukrayinskij flot u Sevastopoli Kontr admiral piznishe vice admiral Albert Gopman nimeckij voyenno morskij attashe v Ukrayinskij Derzhavi golova navigacijno tehnichnoyi komisiyi v Sevastopoli Na pershih chasah nimeckoyi okupaciyi Sevastopolya zoserediv bilshu chastinu vladi v svoyih rukah Na pochatku travnya ves flot sho perebuvav v Sevastopoli cilkom opinivsya pid nimeckim kontrolem Bilshovicka okupaciya zminilasya okupaciyeyu nimeckoyu Yak vzhe zaznachalosya proces rozbudovi flotu znachno uskladnyuvali naslidki politiki uryadu Centralnoyi Radi a same nedoskonale sichneve morske zakonodavstvo ta neviznachenij status Krimskogo pivostrova Lishe iz chasom pislya aktivnih zusil ta protestiv z boku ukrayinskogo morskogo ministerstva ta samogo getmana nimci pochali peredavati Ukrayinskij Derzhavi vijskovi korabli sho tut znahodilisya Spochatku bulo virisheno spravi iz torgovelnimi paroplavami 8 travnya nimci organizuvali mizhnacionalnu navigacijno tehnichnu komisiyu Nateko na choli z admiralom yaka virishuvala vsi pitannya stosovno ruhu ta peremishen korabliv v tomu chisli i torgovelnih v Sevastopoli ta po vsomu Chornomu Moryu V neyi uvijshli takozh i predstavniki Ukrayinskoyi Derzhavi Predstavnikom Ukrayinskoyi Derzhavi v navigacijno tehnichnij komisiyi buv kapitan pershogo rangu knyaz Karl Liven Vantazhopasazhirskij lajner Oleksandr Pershij sho za chasiv Getmanatu nalezhav do ukrayinskogo torgovogo flotu Nareshti v kinci travnya iz torgovelnim flotom v Sevastopoli sho doteper perebuvav pid cilkovitim nimeckim kontrolem pochali vidbuvatisya pershi pozitivni zmini 20 travnya Admiral Pokrovskij domigsya povernennya pid ukrayinskij prapor troh velikih korabliv sho za vijni buli mobilizovani do skladu vijskovogo flotu Paroplavi Mikola I Petro Velikij ta Oleksandr I sho do vijni nalezhali ROPiT zgidno iz chinnim zakonodavstvom buli rozzbroyeni ta poverneni v ukrayinskij torgovelnij flot Vzagali zh na chas samostijnosti Ukrayinskoyi Derzhavi v ukrayinskomu torgovelnomu floti bulo 6 velikih paroplaviv mistkistyu 9155 tonn U drugij polovini 1918 r ukrayinskim vlasnikam zusillyami chleniv navigacijnoyi komisiyi bulo poverneno blizko 40 torgovelnih korabliv sho za vijni buli zarahovani do vijskovogo flotu Vsi portovi ta locmanski korabli okrim tih sho timchasovo vikoristovuvalisya nimcyami v svoyih cilyah takozh stali vlasnistyu Ukrayinskoyi Derzhavi Odnak cherez veliki obsyagi roboti ta zvazhayuchi na zagalnu zajnyatist komisiyi sprava iz peredacheyu vlasnikam majzhe sotni inshih mobilizovanih torgovelnih korabliv zatyagnulasya azh do listopada 1918 r i zreshtoyu cya problema virishilasya sama soboyu vzhe pislya kincya vijni ta porazki Nimechchini Nagrudna vidznaka ukrayinskogo torgovogo flotu Virishilasya takozh problema iz inozemnimi paroplavami Rumuniyi za Buharestskim mirovim dogovorom povertalisya tri gidrokrejseri lajneri Imperatul Karol Dakiya Princhipessa Mariya sho buli rumunskimi rekvizovanimi paroplavami sho yih z 1916 roku vikupiv ta mobilizuvav carskij uryad 19 inshih nimeckih tureckih bolgarskih ta rumunskih torgovelnih korabliv sho za vijni buli zatrimani ta stali morskimi prizami protyagom lita 1918 r bulo poverneno svoyim kolishnim vlasnikam Trohi inakshe skladalisya spravi z voyennim flotom yakij cherez vidhid zbilshovizovanih esminciv ta eskadri Sablina buv ogoloshenij internovanim do samogo kincya svitovoyi vijni Pribravshi do ruk vladu v Sevastopoli i zajnyavshi svoyimi vartami vsi voyenni korabli nimci organizuvali viviz riznih potribnih dlya sebe voyennih materialiv cherez sho mizh predstavnikami ukrayinskogo uryadu ta nimeckoyu vijskovoyu vladoyu postijno osoblivo na pochatku vinikali gostri konflikti 13 travnya nimci samochinno bez poperednih uzgodzhen z ukrayinskoyu storonoyu povernuli turkam krejser Prut kolishnij tureckij Medzhidiye sho zatonuv na minnomu poli bilya Odesi 24 chervnya 1915 r Tim chasom v Sevastopoli organizovuvalosya oficijne ukrayinske voyenno morske predstavnictvo 21 travnya 1918 r buv vidanij nakaz nastupnogo zmistu Po nakazu Yasnovelmozhnogo Pana Getmana Vsiyeyi Ukrayini kapitan I rangi Mihajlo Ostrogradskij priznachayetsya oficijnim predstavnikom Morskogo Ministerstva Ukrayinskoyi Derzhavi do m Sevastopolya dlya zv yazku z germanskim komanduvannyam na Krimi po pitannyam kotri torkayutsya voyennih korabliv transportiv i paroplaviv sho bazuyutsya u Sevastopoli yih osobistogo skladu sevastopolskogo portovogo pravlinnya a takozh po vsih voyenno morskih pitannyah na Krimi 27 travnya 1918 roku Ostrogradskij rozpochav postupovij zalik do rezervu v Sevastopoli vsih bazhayuchih oficeriv ta unter oficeriv flotu yaki ne zalishilisya na dijsnij sluzhbi M A Monastirov zgaduvav sho ukrayinskij uryad shiro namagavsya dopomogti tim oficeram stan yakih buv osoblivo tyazhkim Usih zareyestrovanih u Morskomu ministerstvi oformlyuvali yak rezervistiv z vidatkami v 450 karbovanciv 23 travnya iz dna Sevastopolskoyi buhti bulo zdobuto zatonulij v kinci 1916 r korpus linkoru Imperatricya Mariya yakij potim takozh bulo viznano za Ukrayinskoyu Derzhavoyu Malosya na meti gruntovno restavruvati linkor poperedno peregornuvshi ta zavivshi jogo do Sevastopolskogo suhogo doku odnak yakim same chinom ce zrobiti todi she nihto ne znav Buli propoziciyi zrobiti z korpusu linijnogo korablya plavuchij zernovij sklad abo transportnij korabel Vijskovi moryaki zhadali vidnovlennya Imperatrici Mariyi yak voyennoyi odinici Krejser Kagul sho 1918 roku v ukrayinskomu floti vikoristovuvavsya yak ryativnij korabel ta pidnyatij korpus linkora Imperatricya Mariya Pislya diplomatichnogo viznannya Ukrayinskoyi Derzhavi 2 chervnya Nimechchina oficijno viznala Ukrayinsku Derzhavu nimci zvazhivshi na postijni prohannya morskogo ministerstva ta getmana povernuti Ukrayini flot znachno pom yakshili umovi internuvannya chornomorskogo flotu pislya chogo pochali postupovo vertati Ukrayinskij Derzhavi voyenni korabli u Sevastopoli Ale todi vlitku 1918 r do povnogo povernennya vsogo flotu na zavadi stali yak ce vzhe neodnorazovo zgaduvalosya oboronnij zakon vid 4 sichnya 1918 r ta nevirishenist krimskogo pitannya samoprogoloshenij krimskij uryad Sulkevicha navit namagavsya robiti zakidi na flot a golovne bazhannya nimeckoyi administraciyi rozporyadzhuvatisya vsima zahoplenimi vijskovimi korablyami I hocha zakon vid 4 sichnya 1918 r buv vzhe skasovanij nimci ne spishili peredavati Ukrayini odrazu ves flot Nimci ne bazhayuchi povertati Ukrayini ves flot posilalis na stare respublikanske morske zakonodavstvo postijno zapevnyayuchi getmana sho Ukrayini potriben lishe flot beregovoyi oboroni Dmitro Doncov yakij buv todi kerivnikom Telegrafnoyi Agenciyi zgaduvav pro svoyu rozmovu iz getmanom z cogo privodu Getman zdementuvav meni chutki yak brehlivi pro te sho nasha armiya she ne formuyetsya Pohvalivsya sho z flotoyu dobre Moskalyam priznali baltijsku flotu nam chornomorsku Ale dovirochno zayaviv meni sho ne cilu Pidvodni chovni i she deyakij drib yazok zabirayut nimci sobi za groshi Zayavili voni getmanovi sho Ukrayini potribna zh tilki oboronna flota Zagalom vsi ci faktori prizveli do togo sho vlitku z korabliv v Sevastopoli Ukrayinskij Derzhavi realno buli poverneni lishe starij linijnij korabel faktichno bronenosec beregovoyi oboroni Georgij Pobidonosec na nomu odnochasno perebuvali shtab ukrayinskogo flotu ta nimecki radisti z Gebena yaki obslugovuvali radiostanciyu linkoru a takozh krejser Kagul na toj chas cherez svoye slabke ozbroyennya rahuvavsya za avizo yakij buv peredanij yak plavucha baza dlya ryativnoyi partiyi sho pracyuvala na linkori Imperatricya Mariya pid komandoyu inzhenera fon Sidensnera rosiyanin v 1918 r v ukrayinskomu floti ta krejser Pam yat Merkuriya yakij she v lipni sluguvav zhitlom dlya chastin nimeckoyi seredzemnomorskoyi diviziyi a potim z serpnya 1918 r stoyav pid ukrayinskim praporom ta nalezhav do ukrayinskogo flotu Obumovlyuvalosya sho ci korabli okrim krejsera Pam yat Merkuriya v razi potrebi mozhut buti znovu vklyucheni do skladu nimeckogo flotu Morske vidomstvo takij stan sprav a takozh kilkist povernenih korabliv ne vlashtovuvala oskilki ochikuvalos negajno otrimati ves flot Proces povernennya flotu pid ukrayinskij prapor vid samogo pochatku nimeckoyi okupaciyi suprovodzhuvavsya riznimi postijnimi superechkami ta skandalami mizh nimeckim ta ukrayinskim komanduvannyam Kapitan pershogo rangu M Ostrogradskij bazhav negajnogo povernennya vsih korabliv flotu do ukrayinskoyi rozporyadnosti Same tomu vin vidmovivsya zadovolniti ryad nimeckih vimog a golovne vidmovivsya vid vizitu do generala R Kosha sho nimciv yak zgaduye lejtenant S Shramchenko duzhe obrazilo Z cogo vinik cilij konflikt i ne bazhayuchi jogo pogliblennya M Ostrogradskij 10 chervnya 1918 r za svoyim vlasnim bazhannyam polishaye posadu komanduvacha flotu pislya chogo buduchi priznachenim v rozporyadzhennya golovnogo komendanta vsih portiv Chornogo i Azovskogo moriv admiral Pokrovskij ocholyuye shtab majbutnoyi 2 yi brigadi linijnih korabliv yakij todi shojno pochav formuvatisya Kapitan pershogo rangu V yacheslav Klochkovskij komanduvach ukrayinskim flotom v drugij polovini 1918 r Rozumiyuchi sho v takih konfliktnih umovah spivpracya z ukrayinskim morskim ministerstvom bude nemozhlivoyu nimci vdalisya do deyakih postupok Koli 10 chervnya novim komanduvachem ukrayinskogo flotu bulo priznacheno komandira divizionu pidvodnih chovniv kapitana pershogo rangu V yacheslava Klochkovskogo to bilsh postuplivij ta diplomatichnij Klochkovskij zmig dosyagti deyakih domovlenostej iz nimeckim komanduvannyam Todi yak zgaduye lejtenant Shramchenko na deyakih iz korabliv de bula hoch i nekomplektna komanda nimci perestali pidnimati svij prapor i na nih buv lishe ukrayinskij ale ci korabli vse odno prodovzhuvali znahoditisya pid nimeckim kontrolem Zokrema vidomo sho kapitan pershogo rangu Ostrogradskij do 1 zhovtnya 1918 r do vklyuchennya korablya v nimeckij flot trimav svogo prapora na bronenosci Sv Evstafij Kapitan drugogo rangu Sergij Holodovskij bilshovik chlen radyanskoyi mirovoyi delegaciyi todi zgaduvav sho korabli chornomorskogo flotu stoyat v Sevastopoli hto pid ukrayinskim hto pid nimeckim a hto i zovsim bez prapora Faktichno same ukrayinskij prapor na vsih korablyah chornomorskogo flotu i priviv do dalshoyi ne zovsim virnoyi ale nini chasto citovanoyi dumki bagatoh ukrayinskih mizh inshim ne lishe ukrayinskih doslidnikiv nibi vlitku 1918 roku ukrayinskij vijskovij flot skladavsya z 3 brigad linijnih korabliv brigadi krejseriv brigadi gidrokrejseriv divizij minonosciv u skladi 27 eskadrenih minonosciv 22 pidvodnih chovniv ta inshih suden riznogo priznachennya V dijsnosti zh vlada ukrayinskogo komendanta v chasi nimeckoyi okupaciyi Sevastopolya bula dosit obmezhenoyu Nimci poki sho mali znachnij prioritet v rozporyadzhenni morskim majnom Koristuyuchis tim skladnim yuridichnim polozhennyam yake sklalosya iz flotom pislya podij 29 kvitnya nimci vlitku 1918 r dekilka korabliv zokrema plavuchu majsternyu Kronshtadt perejmenovanu na Flyajs viveli u Bosfor a 9 esminciv Shaslivij Bistrij Gnyevnij Kapitan Saken Zorkij Zvonkij Zhutkij Zhivoj Zavidnij 3 korabli tipu Elpifidor 4 pidvodnih chovni Burevisnik Orlan Gagara Utka 4 buksiri 1 yahtu ta 2 inshih paroplava vikoristovuvali u svoyih potrebah zapevnyayuchi sho ce vse timchasovo Kanonirski chovni tipu Elpifidor nimci vikoristovuvali yak gidrokrejseri inshi korabli vikoristovuvalisya yak storozhovi ta nesli po krimskomu uzberezhzhyu policejski funkciyi Korabli sho znahodilis na nimeckij sluzhbi otrimuvali novi literno cifrovi indeksi Esminci poznachalisya literoyu R sho vono znachit dostemenno ne vidomo ta vidpovidnim nomerom pidvodni chovni mali markuvannya US Untersee Schiff pidvodnij korabel storozhovi paroplavi nesli na borti literu F Flachdampfer storozhove sudno Lukull kolishnya yahta golovnokomanduvacha flotom plavala v nimeckomu floti pid indeksom AY sho oznachalo ozbroyenu yahtu Armierte Yacht Pomizh usim inshim koli nimci vklyuchali ci korabli do skladu svogo flotu to oficeram ta matrosam cih suden proponuvalasya timchasova sluzhba pid kajzerivskim voyennim praporom na sho bagato hto pogodivsya Zokrema komandirom esmincya Zvonkogo sho buv uvedenij do skladu nimeckogo flotu pid nazvoyu R 11 buv kapitan pershogo rangu Ukrayinskogo Derzhavnogo Flotu knyaz Karl Liven yakij odnochasno buv predstavnikom Ukrayinskoyi Derzhavi v navigacijno tehnichnij komisiyi admirala Gopmana Linijnij korabel Volya zavertaye do Sevastopolya 17 chervnya 1918 r A v cej zhe chas zbilshovichena chastka flotu sho 29 kvitnya vijshla v Novorosijsk otrimala vid Lenina nakaz znishiti svoyi korabli Ce viklikalo buryu protestu sered moryakiv bilsha yihnya chastina vidmovilasya ce robiti ta progolosuvala za povernennya do Sevastopolya Todi 17 chervnya pidnyavshi ukrayinski ta podekudi andriyivski prapori drednout Volya gidrokrejser Imperatul Trayan yahta Kryesta ta 7 esminciv Bespokojnij Derzkij Zhivoj Pilkij Zharkij Pospishnij pid komandoyu kapitana pershogo rangu Tihmenyeva vijshli iz Novorosijska v Sevastopol Pid bilshovickim vplivom zalishilisya drednout Vilna Rosiya 9 esminciv Gromkij Kerch Gadzhibej Fidonisi Kaliakriya Kapitan Baranov Lejtenant Shostakov ta kilka transportiv Ves cej flot za nakazom Lenina bilshovizovanimi matrosami bulo bezzhalno zatopleno Ti korabli sho prijshli v Sevastopol buli internovani nimcyami do kincya vijni hocha pri comu voni formalno uvijshli v sklad Krimsko Ukrayinskoyi flotiliyi pid komanduvannyam admirala S I Burliya voyennij ministr v Krimskomu uryadi Sulkevicha Linkor Volya bulo rozzbroyeno pri comu vin yak zgaduvav svidok podij N A Monastirov ves chas stoyav pid andriyivskim praporom i na nomu meshkalo bilya pivsotni rosijskih oficeriv odnak 1 zhovtnya 1918 r korabel vse taki buv vklyuchenij v sklad nimeckogo voyennogo flotu ta ukomplektovanij nimeckim ekipazhem 11 listopada 1918 r cej korabel yak i vsi inshi linijni korabli znovu opinivsya v skladi ukrayinskogo flotu Pislya povernennya eskadri z Novorosijska gidrokrejser Imperatul Trayan bulo poverneno Rumuniyi oskilki buv rumunskim paroplavom a yahtu Kryestu bulo peredano kolishnomu vlasniku v ukrayinskij torgovelnij flot Vid lita 1918 roku iz kincevoyu likvidaciyeyu bilshovickogo flotu na Chornomu mori nareshti zapanuvalo spokijne zhittya 8 serpnya 1918 r korpus drednouta Imperatricya Mariya bulo vidvedeno v Sevastopolskij suhij dok Pislya cogo krejser Kagul mav virushiti do Novorosijska shob pidnyati z morskogo dna zatonulij belgijskij tanker Elborus dlya chogo na korabel buv ogoloshenij nabir teslyariv ta vodolaziv U gazetah Sevastopolya bulo nadrukovano ogoloshennya Dlya ryativnih robit po pidjomu transportu Elborus zatonulogo v Novorosijsku potribni na krejser Kagul kotelniki pidruchni slyusari i teslyari dobrogo zdorov ya dlya kessonnih prac pid stisnutim povitryam Za spravkami ta umovami zvertatisya na krejser Kagul stoyachij na rejdi u l k Imperatricya Mariya do P S Romanova Pivdenna buhta Sevastopolya 25 serpnya 1918 roku Linijni korabli Volya Ioann Zlatoust krejser Pam yat Merkuriya esminci ta inshi korabliKorabli v Sevastopoli 1918 rik Linijni korabli Tri Svyatitelya Borec za Svobodu ta in Linkori Rostislav Sinop Evstafij krejser Pam yat Merkuriya esminci ta inshi korabli Odnak cej pohid tak i ne vidbuvsya Koli ryativna partiya z krejsera Kagul v serpni ostatochno zavershila robotu z pidjomu Imperatrici Mariyi nimci ogolosili svij namir vklyuchiti v majbutnomu cej krejser do skladu svogo flotu Planuvavsya vivid korablya do Stambulu yakij ne vidbuvsya cherez bunt nimeckih moryakiv Podalshi plani ekspluataciyi korablya bulo zirvano navigacijnoyu avariyeyu Odnogo razu pri buksiruvanni Kagula grebnij val krejsera rozsunuvsya i voda zatopila mashini korablya vnaslidok chogo v jogo topkah vinik solovij nalit na usunennya yakogo potrebuvalosya duzhe bagato chasu Korabel sho zalishivsya bez hodu do skladu nimeckogo flotu vklyuchenij tak i ne buv Z togo chasu i do prihodu Antanti Kagul nis brandvahtu na Pivnichnomu rejdi Koli voseni 1918 roku v ukrayinskomu floti pochalisya pershi perejmenuvannya korabliv to krejser Pam yat Merkuriya sho faktichno buv protyagom vsogo 1918 roku najbilshim ukrayinskim vijskovim korablem otrimav nove im ya Getman Ivan Mazepa Pidvodni chovni v Sevastopoli 1918 rik Proces povernennya korabliv do ukrayinskoyi rozporyadnosti prishvidshivsya iz novoyu siloyu lishe pislya veresnevogo vizitu getmana Skoropadskogo do kajzera Vilgelma koli mizh golovami dvoh derzhav bulo vstanovleno tisni ta druzhni osobisti kontakti 17 veresnya 1918 r nimci peredali v sklad Ukrayinskogo flotu vsyu pidvodnu diviziyu z 17 pidvodnih chovniv yaku bulo ukomplektovano starshinskimi zalogami N A Monastirov zgaduvav admiral Klochkovskij viklikav do sebe komandira Tyulenya kapitana 2 go ranga Pogoreckogo i povidomiv jomu prigolomshlivu zvistku nimci rishili peredati pryamo sogodni vvecheri flotiliyu pidvodnih chovniv znovu pid komanduvannya rosijskih oficeriv Bukvalno cherez chas mi vzhe buli na nashih chovnah i zrazu vzyalisya za robotu Remontuvali ta regulyuvali mashini priveli do ladu akumulyatori Todi zh pid ukrayinskij prapor v Sevastopoli buli poverneni 23 tralshikiv ta 23 kateriv nishiteliv tipu Grinport yaki otrimali novi nomerni poznachki Otzhe stanom na 20 veresnya 1918 r diyevij ukrayinskij flot v Sevastopoli buv predstavlenij 1 starim pancernikom na yakomu pracyuvali odnochasno yak ukrayinski tak i nimecki vijskovi moryaki 2 bronepalubnimi krejserami faktichno odnim 23 tralshikami 23 katerami nishitelyami ta 17 pidvodnimi chovnami yaki vzhe buli dovedeni do stanu bojovoyi gotovnosti Ale sprava iz povnoyu peredacheyu inshih korabliv 7 linijnih korabliv drednout Volya krejser Almaz esminci okremi sudna ta deyaki transporti she ne bula dovedena do kincya Vsi ci korabli buli chastkovo ukomplektovani ukrayinskimi ekipazhami zdebilshe starshinskimi i na nih deinde navit buli ukrayinski vijskovi prapori shopravda iz cimi korablyami situaciya todi ne bula pevnoyu nimi ukrayinske morske ministerstvo v povnij miri she ne rozporyadzhalosya lishe naznachalo na nih rizni tehnichni komisiyi Nimecka storona ci korabli mogla uzyati v bud yakij potribnij dlya neyi moment povnistyu visadivshi pri comu z nih usih ukrayinciv Tak ne zvazhayuchi na sprotiv morskogo ministerstva 1 zhovtnya 1918 r nimeckij voyenno morskij atashe v Ukrayini admiral A Gopman zayaviv komandam linkoriv Ioann Zlatoust ta Sv Evstafij sho ostanni zgidno z isnuyuchimi domovlenostyami musyat zalishiti ci korabli oskilki nimecke komanduvannya virishilo timchasovo prijnyati linkori v svoye koristuvannya Zagalom voseni 1918 r nimci z metoyu oboroni vid ochikuvanogo desantu Antanti vklyuchili do svogo flotu linijni korabli Ioann Zlatoust Sv Yevstafij drednout Volya I hoch pobudova ukrayinskogo flotu strimuvalasya nimeckim faktorom i nimci do ostannogo tyagnuli spravu iz peredacheyu Ukrayini vsogo flotu v morskomu ministerstvi ves cej chas nadiyalisya na skorishe virishennya cogo pitannya Ale ostatochno cya problema bula virishena lishe pislya 11 listopada 1918 r koli iz porazkoyu Nimechchini v Svitovij vijni ves chornomorskij flot znovu cilkom opinivsya v rukah Ukrayini Ukrayinskij flot v Odesi Kanonirskij choven Kubanec 17 veresnya 1918 r perejmenovanij na Zaporozhec Zovsim inshoyu bula obstanovka v Odesi de diyi ta rozvitok flotu ne buli skovanimi riznimi domovlenostyami Faktichno v tij politichnij situaciyi sho sklalasya iz Krimom ta flotom v Sevastopoli vlitku 1918 r same Odesa stala golovnim povnocinnim morskim centrom Ukrayinskoyi Derzhavi Tut znahodilisya stari yim bulo vzhe 32 roki ale dosit potuzhni kanonirski chovni Kubanec i Donec flotiliya z 20 tralshikiv pevna kilkist bronekateriv ta transportna flotiliya sho buli organizovani she za chasiv Centralnoyi Radi Vlitku 1918 r postala problema rozminuvannya vodnih shlyahiv zadlya vidnovlennya korabelnogo ruhu v comu rajoni Same tomu 6 lipnya 1918 r admiral Pokrovskij nakazav kapitanu pershogo rangu Oleksandru Ottovichu Gaddu sformuvati brigadu tralshikiv Pislya togo nakazom po Morskomu Vidomstvu za ch 350 buv ogoloshenij korabelnij ta oficerskij sklad Odeskoyi brigadi tralennya v yaku uvijshli 2 kanonirski chovni ta 20 tralshikiv Brigada organizacijno skladalasya z troh divizioniv pershim komanduvav lejtenant Opanasenko drugim lejtenant Krivickij a tretim starshij lejtenant Blagovyeshenskij Nakaz pro utvorennya flotiliyi vidanij rosijskoyu hocha v getmanskij armiyi oficijnoyu movoyu bula ukrayinska zvuchav Prikaz Nachalnika Brigady Traleniya Rejd Odesskij 6 iyulya 1918 g 350 Pri sem obyavlyayu spisok tralshikov s raspredeleniem ih po divizionam i spisok oficerov sostoyashih v shtabah etih divizionov Pri shtabe brigady Kanonerskaya lodka Kubanec 1886 r 1224 t 1500 k s 8 5 vuzliv 2 152 mm 1 120 mm 4 47 mm 1 kulemet Kanonerskaya lodka Donec 1886 r 1224 t 1500 k s 8 5 vuzliv 2 152 mm 1 120 mm 4 47 mm 1 kulemet Parohod Graf Platov 1894 r 684 brt 700 k s 11 vuzliv Kater Etor 1896 r 60 t 150 k s 9 vuzliv Barzha 27 barzha tipu bolinder Barzha 606 barzha tipu bolinder Barzha Olga barzha tipu bolinder Barzha Nina barzha tipu bolinder 1 j divizion tralshikov Tralshik Meri 1877 r 180 t 275 k s 9 vuzliv 1 kulemet Tralshik Dimitrij Geroj 80 t Tralshik Roza 1910 r 510 t 540 k s 9 vuzliv 1 120 mm Tralshik Petr Tralshik Smelyj 1895 r 500 t 160 k s 7 vuzliv 1 75 mm Tralshik Test 1883 r 173 brt 350 k s 7 vuzliv 1 47 mm 2 j divizion tralshikov Parohod Vasilev 1893 r 303 brt 380 k s 11 vuzliv Parohod Graf Ignatev Tralshik Dobrovolec 1913 r 102 t 300 k s 9 5 vuzliv Tralshik Albatros 1905 r 106 t 3500 k s 9 5 vuzliv 4 37 mm Tralshik Alkiviadis Tralshik Amvrosiya 3 j divizion tralshikov Posylnoe sudno Salgir 1873 r 276 5 t 300 k s 8 5 vuzliv Tralshik Viktoriya Tralshik Anatra 1871 r 100 t 135 k s 7 vuzliv 1 kulemet Tralshik Anna Tralshik Pervenec Tralshik Perikl Kapitan 1 go ranga Gadd Verno Starshij flag oficer Operativnoj chasti Shtaba Glapora michman Mihajlovskij tehnichni dani paroplaviv podano za dovidnikom Berezhnogo Tralshik VMS UNR Albatros Komandir flotiliyi kapitan pershogo rangu O Gadd piznishe kontr admiral ocholyuyuchi ce korabelne z yednannya protyagom misyacya vikonav uspishne tralennya Odeskogo rejdu ta Dniprovo Buzkogo limanu Nimeckij voyenno morskij atashe v Ukrayini admiral Albert Gopman v svoyih spogadah hoch i zgaduvav deyaki trudnoshi ale zagalom dosit visoko ociniv yakist roboti ukrayinskoyi flotiliyi Sformovannij Ukrayinoyu divizion tralennya rozchistiv minove zagorodzhennya poblizu Caregradska Teper vin pracyuye nad roztashovanim na shid vid Odesi velikim minnim polem Robota divizionu strazhdala vid togo sho komandi ne otrimuvali zhaluvannya i vidmovlyalisya vihoditi na sluzhbu Ya postaviv ce pitannya pered morskim ministrom Ukrayini obicyana dopomoga Za viklyuchennyam cogo robota ukrayinskogo divizionu viglyadaye dobre Na zhal v Odesi avstrijci stvorili divizionu zajvi trudnoshi pri formuvanni Originalnij tekst nim Die von der Ukraine gebildete Minenraumdivision hat die bei Caregradsk liegende Sperre geraumt bzw festgestellt dass sie nicht mehr vorhanden ist Jetzt arbeiten sie an dem ostlich von Odessa liegenden ausgedehnten Minenfeld Ihre Arbeiten haben teilweise daran gelitten dass die Mannschaften ihre Lohnungen nicht erhielten und deshalb den Dienst versagten Ich habe dementsprechend Vorstellungen bei dem ukrainischen Marineminister erhoben Abhilfe ist zugesagt Abgesehen hiervon scheint die Ukrainische Minenraumdivision gut zu arbeiten Leider sind ihr in Odessa von K u K Behorden bei ihrer Bildung und Ausrustung unnotige Schwierigkeiten gemacht worden Stari minni zagorodzhennya perestali isnuvati i zhodne torgovelne sudno do samogo kincya 1918 r v comu rajoni na minah bilshe ne pidirvalosya Pislya cogo navigacijna komisiya zmogla nalagoditi regulyarni morski torgovelni perevozki mizh Odesoyu Sevastopolem ta Poti Ce tralennya do rechi stalo pershoyu vijskovoyu operaciyeyu ukrayinskogo flotu v HH storichchi Iz zakinchennyam tralennya operativne pole diyalnosti brigadi vicherpalosya Deyaki z tralshikiv sho buli mobilizovanimi paroplavami buli rozzbroyeni ta poverneni v torgovelnij flot Pislya zavershennya tralennya kanonirskij choven Kubanec buv peredanij v rozporyadzhennya gardemarinskogo viddilu morskogo ministerstva stavshi takim chinom pershim ukrayinskim navchalnim voyenno morskim korablem Komandnij sklad jogo bulo ukomplektovano v bilshosti z gardemariniv ta morskih kadetiv Komandirom chovna vid 1 zhovtnya 1918 r buv kapitan drugogo rangu Oleksandr Kislovskij Kanonirskij choven Donec druga polovina 1918 r 17 veresnya 1918 r cej korabel otrimav svoyu ukrayinsku nazvu Zaporozhec Nakaz po Morskomu Vidomstvu z cogo privodu za ch 375 160 po Golovnomu Morskomu Shtabu golosiv Po nakazu Kolegiyi Verhovnih Praviteliv Ukrayinskoyi Derzhavi ogoloshuyu sho kanonerskij choven Kubanec perejmenovano na Zaporozhec V ob Morskogo Ministra kapitan I rangi Maksimiv Na ce perejmenuvannya sho stalo pershim v istoriyi ukrayinskogo flotu bula navit priznachena okrema pam yatna nagrudna vidznaka Kompozicijno vona nagaduvala deyaki z vidznak nimeckogo Flottenverein yavlyayuchi soboyu yakir z nakladenim na nogo ryativnim krugom na yakomu z odniyeyi storoni buv vikarbuvanij napis Zaporozhec a z inshoyi Ukrayina ponad use i data 17 H 1918 Na pochatku zhovtnya 1918 roku golovnij nachalnik portiv chornomorskogo uzberezhzhya admiral A Pokrovskij povidomiv uryad derzhavi sho na dvoh kanonirskih chovnah mayutsya na uvazi same Donec ta Kubanec i na kilkoh vinishuvachah min u Chornomu mori vzhe pidnyati voyenni ukrayinski prapori novogo zrazku zatverdzhenogo getmanom Do togo vsyu vesnu i lito ukrayinski korabli stoyali pid zvichajnimi nacionalnimi praporami Yak zaznachaye P A Varnek na toj moment yak do Odesi pribuli soyuzniki v portu stoyali lishe ukrayinski korabli kolishnoyi brigadi tralennya Ukrayinskij flot u Mikolayevi Cherez revolyucijnij bezlad ta posliduyuche zahoplennya na pochatku 1918 r mista bilshovikami diyalnist Mikolayivskih sudnobudivnih zavodiv Naval i Russud ostatochno pripinilasya V berezni misto bulo zvilnene nimeckimi ta ukrayinskimi vijskami Ale vidnoviti diyalnist zavodiv ne vdalosya i 20 bereznya 1918 r misceva vlada ogolosila pro yihnye zakrittya Todi zh v kinci misyacya v misti vidbulosya velike bilshovicke povstannya vnaslidok chogo miska infrastruktura zaznala serjoznih rujnuvan Kanonerskij choven tipu Elpifidor Zvazhivshi na tyazhke polozhennya ta bezporadnist miscevoyi vladi 30 travnya 1918 r komanduyuchij nimeckimi vijskami u Mikolayevi general major Morgenshtern Dering musiv ogolositi pro perehid mikolayivskih sudnobudivnih zavodiv u timchasove pidporyadkuvannya ta ohoronu vijskovoyi vladi Ale taki diyi nimeckogo komanduvannya viklikali rishuchij protest zi storoni getmana Skoropadskogo Vrahuvavshi ce nimci virishili ne jti na konflikt iz getmanom Voni viznali pravo Ukrayinskoyi Derzhavi na ci korabli a tomu vzhe na pochatku chervnya zavodi ta vsi korabli buli povnistyu poverneni u vlasnist Ukrayinskoyi Derzhavi Odnochasno ukrayinske morske ministerstvo zvernulo osoblivu uvagu na korabli sho todi stoyali na stapelyah Nachalnik viddilu korablebuduvannya Golovnoyi vijskovo morskoyi tehnichnoyi upravi kapitan 2 ogo rangu Mikola Nekliyevich v 1917 r aktivnij uchasnik Ukrayinskoyi Chornomorskoyi Obshini ta ukrayinizaciyi flotu Zagalom v Mikolayevi znahodilisya 1 drednout Demokratiya potim Soborna Ukrayina 4 legki krejseri 12 esminciv 12 korabliv tipu Elpifidor 8 pidvodnih chovniv 1 kanonerka 1 plavucha baza pidvodnih chovniv Elbrus 1 plavuchij dok ta 1 nalivnij paroplav Baku Majzhe gotovim buv krejser Admiral Nahimov piznishe Getman Bogdan Hmelnickij yakij iz kilkoma malimi korablyami dobudovuvavsya vzhe na vodi Koli ukrayinski inzheneri zdobuli iz dna Sevastopolya pidirvanij korpus drednouta Imperatricya Mariya to jogo dlya podalshoyi restavraciyi planuvalosya vidbuksuvati do Mikolayeva ale cej namir tak i zalishivsya nezdijsnenim Krejser Admiral Nahimov Za chasiv Direktoriyi buv perejmenovanij na Getmana Bogdana Hmelnickogo Dobudovoyu cih korabliv opikuvavsya starij ukrayinskij diyach teper nachalnik viddilu korablebuduvannya Golovnoyi vijskovo morskoyi tehnichnoyi upravi kapitan 2 ogo rangu Mikola Nyeklievich Yak zaznachaye Pavlo Gaj Nizhnik zgidno iz uhvalenim Radoyu ministriv i zatverdzhenim 10 serpnya 1918 roku getmanom Zakonom Pro peretvorennya buvshogo viddilu Baltijskogo korabelno budivelnogo i mehanichnogo zavodu u m Mikolayevi na Hersonshini v samostijnij kazennij zavod Ukrayinskoyi Derzhavi ce pidpriyemstvo nabulo samostijnogo derzhavnogo statusu a vijskovij i torgovelnij floti Ukrayini neobhidnu yim remontno budivelnu bazu Z togo chasu zavod otrimav oficijnu nazvu Derzhavnij Mikolayivskij remontnij i korabelno budivelnij zavod Morskogo vidomstva Ale zvazhivshi na skladnist povoyennoyi ekonomichnoyi obstanovki brak paliva ta potribnih materialiv morske ministerstvo peredbachilo sho svoyimi silami svoyechasno dobuduvati ci korabli ne zmozhe Tomu ukrayinski uryadovci musili zvernutisya za dopomogoyu do nimeckih fahivciv z vidomoyi korabelni Blom i Foss 17 serpnya 1918 r v Berlin virushila ukrayinska delegaciya na choli iz kapitanom pershogo rangu Yu Svirskim Razom iz nim do Berlinu virushili i najvishi chinovniki Ukrayinskoyi Derzhavi golova radi ministriv F Lizogub ta tovarish ministra inozemnih sprav O Paltov 19 serpnya 1918 r mizh Nimechchinoyu ta Ukrayinoyu bulo pidpisano ugodu pro vidkrittya sudnobudivnih zavodiv V ugodi zaznachalosya sho nimci finansuvatimut zavodi zabezpechuvatimut yih sirovinoyu i palivom Ugoda golosila sho golovnim zamovnikom dlya zavodiv na chasi vijni bude Nimechchina ale ukrayinskij uryad i privatni kompaniyi chi osobi takozh mozhut dati zamovlennya Nimecki zamovlennya vikonuvalis v pershu chergu a ukrayinski lishe v tomu vipadku koli bude dovedeno sho ugoda pro nih bula ukladena ranishe cogo dogovoru Pidpisanij dokument buv dijsnij na period perebuvannya nimeckih i avstrijskih vijsk u Mikolayevi Nimecka storona mala pravo zupiniti jogo diyu poperedivshi pro ce ukrayinsku storonu za 4 misyaci Ale spivpracya nimeckoyi vladi ta getmanskogo uryadu nevdovzi zakinchilas Prichinoyu bula vidmova ukrayinskoyi vladi peredati firmi Blom i Foss zamovlennya na zavershennya budivnictva voyennih korabliv yaki znahodilis v cej chas na stapelyah Morske Ministerstvo zbiralosya dobudovuvati ci korabli svoyimi zusillyami Porazka Nimechchini u Pershij svitovij vijni posliduyucha revolyuciya ta majzhe odnochasna zmina uryadiv v Ukrayinskij Derzhavi ta Nimechchini faktichno anulyuvala dogovir vid 19 serpnya 1918 r Ukrayinska morska pihota za Getmanatu Komandant polku morskoyi pihoti pidpolkovnik Gavrilo Nikogda 23 travnya 1918 r Skoropadskij vidav nakaz po Morskomu vidomstvu Pro pochatok formuvannya brigadi Morskoyi pihoti v skladi troh polkiv dlya nesennya sluzhbi Cim zhe nakazom buli naznacheni komandiri polkiv ta golovi viddiliv Nachalnikom viddilu morskoyi pihoti Golovnogo morskogo shtabu zatverdili Gavrila Nikogda Kozhen polk mav trikurinnu strukturu Okrim osnovnih zavdan v obov yazki polkiv Morskoyi pihoti vhodila ohorona majna Morskogo vidomstva Kozhen z kureniv mav 4 pihotnih i odnu kulemetnu sotnyu Sistema beregovoyi oboroni zgidno z nakazom podilyalasya na tri chastini Admiralom Pokrovskim buv rozroblenij plan dislokaciyi chastin Korpusu morskoyi ohoroni pivnichno zahidnogo rajonu Chornogo morya Sistema ohoroni uzberezhzhya skladalasya z 3 rajoniv pershij rajon vid zahidnogo kordonu Ukrayinskoyi Derzhavi do Sichavki drugij rajon vid Ochakova do Mikolayeva tretij rajon vid Stanislava do Hersonu i Perekopu V kozhnomu rajoni planuvalosya trimati do 2 artilerijskih bataljoniv polk morskoyi pihoti ta eskadron morskoyi kavaleriyi a takozh deyaku kilkist zv yazkovih ta transportnih viddiliv Vidpovidno do sekretnoyi direktivi vid 31 serpnya polki mali buti roztashovani nastupnim chinom 1 ij v Odesi 2 ij v Mikolayevi 3 ij v Hersoni Nachalnikom suhoputnoyi oboroni pivdenno zahidnogo rajonu Chornogo Morya bulo priznacheno kontr admirala Semena Fabrickogo Upravlinnya Korpusu morskoyi oboroni znahodilosya v Odesi Shtab 2 ogo viddilu beregovoyi oboroni znahodivsya v Mikolayevi jogo 1 ij artilerijska dilnicya skladavsya z troh vazhkih artilerijskih batarej Ochakova 2 ij artilerijskij bataljon skladavsya z dvoh batarej v kozhnij po 4 garmati i znahodivsya takozh v Mikolayevi V sklad 2 ogo viddilu beregovoyi oboroni vhodili 2 ij polk morskoyi pihoti dva kureni yakogo dislokuvalisya v Mikolayevi a tretij kurin cogo polku znahodivsya v Ochakovi tut zhe mav rozmishuvatisya 2 ij eskadron morskoyi kavaleriyi Formaciyi morskoyi kavaleriyi mali rozmishuvatisya nastupnim chinom 1 ij eskadron v Odesi 2 ij v Ochakovi 3 ij v Perekopi Yak v Odesi tak i v Mikolayevi buli rozmisheni dva inzhenernih viddili telegrafnij ta telefonnij v Ochakovi znahodilasya pivrota saperiv ta motocikletna komanda Do kincya lita 1918 r vdalosya sformuvati tri polki nepovnogo skladu artilerijski ta dopomizhni viddili Deyaki kureni predstavlyali soboyu lishe kadrovani shtabi z 20 40 oficerami yaki v majbutnomu povinni buli pochati formuvannya pidrozdiliv te zh same stosuvalosya i formuvan morskoyi kavaleriyi 15 lipnya 1918 roku nakazom po morskomu vidomstvu bulo vstanovleno uniformu dlya morskoyi pihoti Vid armijskoyi vona vidriznyalasya lishe chornim kantom navkrugi pogoniv Oficeram i unter oficeram na pogoni dobavlyalis zoloti yakorya matrosam zhovti Na morskih shapkah pokladavsya napis Ukrayinska Flota Zagibel Ukrayinskogo flotu naprikinci 1918 rokuPislya 11 listopada 1918 roku ta kincya svitovoyi vijni nimecke komanduvannya nareshti peredalo ves flot pid ukrayinskij prapor Todi bulo peredano drednout Volya 7 starih bronenosciv krejser minnu diviziyu ta inshi dopomizhni korabli Nareshti pid ukrayinskim kontrolem opinilasya ne yakas chastka a cilij chornomorskij flot Morske vidomstvo vidrazu vidaye cilij ryad nakaziv pro novi priznachennya navchalnih viddiliv svyashenikiv ta ekipazhiv na korabli Bulo ogolosheno pershu mobilizaciyu na flot Todi zh morske vidomstvo bulo vidilene v okremij organ upravlinnya nezalezhne vid voyennogo ministerstva Morskim ministrom Ukrayinskoyi Derzhavi stav admiral A Pokrovskij Kapitana pershogo rangu V Klochkovskogo bulo pidvisheno v zvanni do kontr admirala ta priznacheno golovnokomanduvachem flotu Vidtak v listopadi 1918 roku Ukrayinskij Derzhavnij Flot otrimav vsi shansi realizuvatisya v povnij miri Ukrayinska Derzhava todi najblizhche stoyala do ciyeyi meti Ale na zavadi cim planam stala cila nizka riznih politichnih prichin Todi Antanta vvazhala Getmanat za nimeckogo satelita vidtak yiyi kerivnictvo virishilo okupuvati teritoriyu Ukrayini Vzhe 16 listopada v Chorne more uvijshov ob yednanij flot krayin Antanti Vin narahovuvav 10 anglijskih francuzkih amerikanskih ta greckih drednoutiv ta bronenosciv 9 legkih ta tyazhkih krejseriv 10 esminciv ta bezlich inshih dribnishih voyennih korabliv Flot Antanti znachno perevazhav ukrayinskij tozh niyakoyi movi pro voyenni diyi jti ne moglo Do togo zh Ukrayinskij flot todi lishe pochav vidnovlyuvati svoyu mic V cij situaciyi shob zapobigti konfliktovi admiral Klochkovskij vdayetsya do taktichnogo kroku pidnimaye rosijskogo Andriyivskogo prapora hocha yak zgaduye S Shramchenko getman buv duzhe proti cogo rishennya 24 listopada korabli Antanti pribuli v Sevastopol a 26 listopada v Odessu Korabli Antanti cherez Andriyivskij prapor hoch i ne vidkrili po ukrayinskomu flotovi vogon ale visadivshis francuzki ta anglijski desanti odrazu zahopili sobi usi korabli Vtim ne zvazhayuchi na ce ukrayinske morske ministerstvo do samogo kincya Getmanatu spravno vidilyalo na flot groshi spodivayuchis na skorishe virishennya usih nespriyatlivih obstavin Iz chasom Getman domigsya viznannya Antanti ta nalagodiv dobri zv yazki iz anglijskim ta francuzkim komanduvannyam Z yavilasya tverda chitko viznachena nadiya na viznannya nimi Ukrayinskoyi Derzhavi Ale v cej chas v Ukrayini nabulo rozmahu protigetmanske respublikanske povstannya S Petlyuri rezultati yakogo v todishnij zagalnopolitichnij situaciyi dlya Ukrayinskoyi Derzhavi ta yiyi flotu mali duzhe sumni naslidki Ale navit u cih skladnih umovah prodovzhuyetsya formuvannya Ukrayinskogo Flotu 23 listopada nimci peredali Ukrayini Pinsku richkovu flotiliyu yaku ocholiv kapitan pershogo rangu Illyutovich V skladi flotiliyi znahodilosya 6 amerikanskih bronekateriv tipu Mullinz ta deyaki paroplavi Vtim Prip yat na toj chas vzhe pochala zamerzati i korabli ne zmogli uzyati aktivnoyi uchasti u vijni Vidomij lishe odin epizod iz ciyeyu flotiliyeyu Koli v hodi listopadovoyi revolyuciyi respublikanski chastini otamana Zelenogo zablokuvali ruh Dniprom v rajoni Obuhova i Tripillya to dlya virishennya ciyeyi problemi getmanskij uryad vislav 4 mobilizovani paroplavi z vijskami v kilkosti 75 cholovik pri 9 kulemetah a nimci bronovanij choven Pislya boyu z partizanami dobrovolcha druzhina rozblokuvala 13 paroplaviv z vugillyam dlya Kiyeva V hodi drugoyi ukrayinsko bilshovickoyi vijni bronovani kateri flotiliyi buli zahopleni bilshovikami Reshta korabliv ciyeyi flotiliyi v 1919 r bula zahoplena polyakami Koli vijska Direktoriyi vhodili v Mikolayiv to getmanska administraciya i vijskovi gradonachalnik De Bondi general Bogayevskij na transportah Trud Mihail Arhangel vidplivli do Odesi Ce faktichno bula ostannya operaciya Ukrayinskogo Derzhavnogo flotu 14 grudnya povstali vitisnili uryadove vijsko ta zahopili Kiyiv Revolyucionerami Ukrayinska Derzhava znovu bula ogoloshena respublikoyu Getman musiv zrektisya vladi ta viyihati za mezhi Ukrayini Za ironiyeyu doli antantska misiya konsula Enno pribula do Kiyeva todi koli getman vzhe zriksya prestolu Novij uryad Vinnichenka Antantoyu viznano ne bulo cherez ce chastku flotu Antanta zalishila sobi a inshu chastinu peredala Ozbroyenim Silam Pivdnya Rosiyi 13 grudnya buv zapochatkovanij pershij rozpodil ukrayinskogo flotu mizh soyuznikami ta bilogvardijcyami Takim chinom nanovo restavrovana Ukrayinska Respublika zovsim zalishilasya bez nadiyi na flot Bilsha chastina oficerskogo skladu ukrayinskogo flotu ne sprijnyavshi socialistichnoyi Direktoriyi todi zh perejshla do Denikina Pislya cogo v rozporyadzhenni novogo ukrayinskogo uryadu zalishilisya lishe korabli sho buduvalisya v Mikolayevi 1919 Z prihodom do vladi Direktoriya UNR rozpochala robotu z vidannya specialnih zakoniv yaki reglamentuyut rizni storoni zhittya derzhavi Znachnoyu miroyu prodovzhilas zakonotvorcha i organizacijna diyalnist u vijskovij sferi sho rozpochalasya she v period Getmanatu Prote planomirnij roboti v comu napryamku zavazhala poziciya socialistichnih lideriv UNR peredusim V Vinnichenko Na pershomu misci stoyali partijni interesi Socialistichni lideri UNR takozh pragnuli zaprovaditi partijnij kontrol u vijskovij sferi Ce torknulosya vsih sfer suspilnogo zhittya v tomu chisli i Morskogo ministerstva Svyatoslav Shramchenko zgaduvav sho po vstupi Direktoriyi do Kiyeva v Morskomu Ministerstvi poyavivsya politichnij komisar Akimiv Vin pidibrav sobi komisiyu zi svoyih pribichnikiv z Golovnoyi Morskoyi Gospodarchoyi Upravi i z osib cilkom storonnih i takim chinom do skladu yiyi uvijshli krim kilkoh zvichajnih matrosiv civilni osobi yaki mali spilnogo z flotom lishe te sho voni buli uryadovcyami Golovnoyi Morskoyi Gospodarchoyi Upravi Akimiv virishiv reorganizuvati Morske Ministerstvo na demokratichnosocialistichnij lad i pochav zi zvilnennya oficeriv flotu Tovarish morskogo ministra kontr admiral Mihajlo Ostrogradskij shodo cogo vislovivsya Smerdit rozkladom Morskogo Ministerstva Ne rozumiyu nevzhe chasi Centralnoyi Radi nichogo ne navchili Poki uryaduye cej komisar ya ne hochu brati zhodnogo udilu v jogo roboti po rozgonu personalnogo skladu Ministerstva Ale she uryatuyemo situaciyu yak tilki priznachat morskogo ministra Starshij lejtenant Mihajlo Bilinskij razom zi svoyim ad yutantom lejtenantom Svyatoslavom Shramchenkom Obidva v uniformah guculskogo polku morskoyi pihoti Direktoriya UNR osoblivo spochatku za uryadu Vinnichenka nasliduvala provalnu politiku Centralnoyi Radi prodovzhuyuchi zagravati z bilshovikami ta praktichno ne nalagodzhuyuchi kontakti z Antantoyu Hocha morske ministerstvo vse zh taki namagalos zajmatisya rozbudovoyu flotu Zreshtoyu 25 grudnya 1918 r morskij ministr vse taki buv priznachenij Pershim i najbilsh viznachnim a razom iz tim najdiyalnishim morskim ministrom Direktoriyi UNR stav energijnij starshij lejtenant flotu M I Bilinskij lyudina velikih organizacijnih zdibnostej 3 sichnya 1919 roku nakazom po Morskomu Generalnomu shtabu 10 1 Golovnij otaman vijsk i flotu UNR S Petlyura pidtverdiv legitimnist ranishe prijnyatogo morskogo prapora nakazavshi lichiti praporom Voyennoyi floti Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki prapor zatverdzhenij 18 lipnya 1918 roku Pershimi zakonotvorchimi zahodami Morskogo ministra buli prijnyattya zakoniv pro shtati centralnih ustanov Morskogo Ministerstva 20 sichnya 1919 r Zakon pro gardemarinsku shkolu 11 sichnya 1919 r i nareshti Zakon pro flotu 25 sichnya 1919 r Pershij akt mistiv taki rozdili shtati Morskogo Ministra shtat kancelyariyi Morskogo Ministerstva shtat Morskogo Generalnogo Shtabu shtat Golovnoyi Morskoyi Gospodarchoyi Upravi shtat Golovnoyi Morskoyi Tehnichnoyi Upravi shtat Golovnoyi Morskoyi Budivelnoyi Upravi shtat Gidrografichnogo upravlinnya shtat Golovnogo Voyenno Morskogo Sudovogo Upravlinnya shtat Golovnogo Voyenno Morskogo Sanitarnogo Upravlinnya Lejtenant Svyatoslav Shramchenko razom iz morskim pihotincem V zakoni bulo vikladeno osnovni polozhennya isnuvannya flotu reglamentovano sklad flotu termin sluzhbi korabliv riznih tipiv jshlosya pro bojovu pidgotovku komplektuvannya teatri mozhlivih bojovih dij flotu Na pidstavi cogo zakonu Direktoriya UNR 25 sichnya 1919 roku vidala nakaz za 57 28 po Morskomu vidomstvu pro prisvoyennya korablyam Ukrayinskogo Derzhavnogo Flotu yaki buduvalisya na toj chas u Mikolayevi nazv linkoru Soborna Ukrayina chotirom krejseram Getman Bogdan Hmelnickij Getman Petro Doroshenko Taras Shevchenko ta Getman Petro Konashevich Sagajdachnij Chotirnadcyat velikih minonosciv otrimali nazvi Kiyiv Chigirin Baturin Lviv Ivan Vigovskij Ivan Sirko Pilip Orlik Kost Gordiyenko Martin Nebaba Ivan Pidkova Petro Mogila Ivan Kotlyarevskij ta in a baza pidvodnih chovniv Dnipro Takozh bulo vidileno koshti na dobudovu 8 mi velikih pidvodnih chovniv tipu Shuka Karas ta AG 21 AG 26 V comu zh zakoni peredbachalasya vidpravka dvoh uryadovih komisij Morskogo Ministerstva do Mikolayivskogo ta Hersonskogo portiv Na zhal okupaciya Chornomorskogo uzberezhzhya ta mist portiv Odesi Mikolayeva Sevastopolya Mariupolya vijskami Antanti ne dozvolila prodovzhiti voyenno morske budivnictvo 24 bereznya 1919 nakazom Morskogo Vidomstva uzberezhzhya Chornogo morya bulo ogolosheno Primorskim Frontom z pidporyadkuvannyam Morskomu Ministerstvu komanduvach yakogo nadilyavsya pravami golovnokomanduvacha okremim frontom Odnak v dijsnosti prava ta interesi Ukrayini vzhe ne bulo komu vidstoyati Ukrayinska Narodna Respublika vtrachala kontrol nad pivdnem Ukrayini kudi vse bilshe pribuvalo vijsk Antanti Na sprobu vijskovogo ministra generala O Grekova vidkriti u Mikolayevi vijskove morske vidomstvo predstavniki Antanti vidpovili sho cya ideya ne maye sensu Pislya Antanti do Krimu prijshli vijska Denikina Zalishayuchi Ukrayinu v kvitni 1919 roku vijska Antanti prihopili bilshist korabliv Chornomorskogo flotu perevivshi yih u Stambul Shist bronenosciv sho voni ne zmogli vivesti bulo pidirvano a 13 pidvodnih chovniv bulo zatopleno Majzhe vsi golovni sili Chornomorskogo flotu bulo vivedeno z ladu Pislya togo yak reshtki kolishnogo ukrayinskogo a teper bilogo flotu distalisya Stambulu vidbulosya progoloshennya pro stvorennya Bazi Rosijskogo Chornomorskogo Flotu pid komandoyu admirala Volodimira Shramchenka sho za getmana sluzhiv v ukrayinskomu floti Korabli sho ne vijshli v more z tehnichnih prichin ta zalishilisya u Sevastopoli potrapili do ruk chervonih i uvijshli do skladu Chervonogo Flotu USRR yakij pochav formuvatis pid naglyadom utvorenogo 28 bereznya 1919 roku Morskogo upravlinnya Narkomvoyena URSR Navesni 1919 roku bilshoviki takozh zahopili Herson Mikolayiv Odesu Tam zhe v Mikolayevi bilshoviki prodovzhili rozpochatu za chasiv UNR dobudovu krejsera Getman Bogdan Hmelnickij linkora Soborna Ukrayina nizki minonosciv Bojovij sklad korabliv Chervonogo flotu buv neznachnij Flotu nalezhav odin pidvodnij choven AG 22 ta dva desyatki traleriv blizko p yatdesyati kateriv ta dekilka dopomizhnih suden sim linkoriv odin krejser 4 esminci bilshist z yakih buli vivedeni z ladu vidstupayuchimi soyuznikami Prote skoristatisya cim usim chervoni ne vstigli Vnaslidok nastupu Dobrovolchoyi armiyi generala Denikina vlitku 1919 roku ves pivden yak i shid Ukrayini bulo zahopleno bilogvardijcyami Narukavni vidznaki guculskogo morskogo pihotnogo polku 1920 r Tim chasom starannyami morskogo ministra M Bilinskogo buv prodovzhenij pochatij she v travni 1918 roku proces stvorennya pidrozdilu morskoyi pihoti 3 lyutogo 1919 roku Direktoriya perenesla viddil komanduvannya morskim polkom do Vinnici a zgodom za pogodzhennyam z Vijskovim Sekretariatom ZUNR do Kolomiyi 24 bereznya 1919 roku bulo zatverdzheno shtat 1 go Guculskogo polku Morskoyi pihoti ta priznacheno jogo komandirom sotnika Volodimira Gempelya Polk sformuvali u 20 h chislah bereznya 1919 roku v Brodah V skladi polku chislilosya 2374 osobi z nih starshin 63 likariv 5 uryadovciv 9 kozakiv 2297 konej 415 z nih verhovih 142 oboznih 273 Pislya chogo polk pribuv do Rivnogo otrimav zbroyu ta tehnichni zasobi j virushiv na front pid Kiyiv 25 travnya 1919 roku polk pribuv na st Bogdanivka zvidki perejshov marshem na Chernilivku Vidtak 2 chervnya bulo organizovano perepravu cherez Zbruch za 200 m pivdennishe Orihivcya 3 chervnya polkova rozvidka vela boyi v rajoni Volochiska Togo zh dnya polk ovolodiv mistechkom Volochisk ta st Volochisk Bulo zahopleno kulemet naboyi dlya garmat i rushnici Polk vtrat ne zaznav bulo ubito 7 bolshevikiv Komandirom polku spochatku buv polkovnik morskoyi pihoti Gavrilo Nikogda a zgodom lejtenant Kost Mandrika Nevdovzi pislya togo polk zahopiv Zhmerinku a dali vstupiv u perestrilku z mahnovcyami Dali voyuvav u rajoni Odesi st Rozdilnya Chastini morskoyi pihoti stali elitarnoyu chastinoyu Diyevoyi Armiyi UNR zalishivshi pislya sebe dobri spogadi ukrayinskih voyenachalnikiv zokrema general horunzhogo Omelyanovicha Pavlenka Lejtenant Svyatoslav Shramchenko buduchi odnim iz spivzasnovnikiv ukrayinskoyi morskoyi pihoti zgaduvav Prigaduyu sobi yake garne vrazhinnya robila zapasovo navchalna sotnya 2 go polku koli dobre odyagnena i vimushtrovana vona z pisnyami prohodila po Kam yanci 29 lipnya 1919 r vidbuvsya yiyi inspektorskij pereglyad morskim ministrom na ploshi bilya kam yaneckogo zaliznichnogo dvircya Buv garnij den Tilki sho oderzhano vidomosti pro uspih nashih z yednanih armij proti bilshovikiv Uzhe zvilneni vid voroga buli i Proskuriv i Zhmerinka i Vapnyarka Pid komandu strunko morskij ministr prijnyav raport komendanta 2 go polku yakij priyihav z frontu i v suprovodi avtora cih ryadkiv i sotennogo komendanta obijshov front sotni Potim morskij ministr u korotkij promovi pozdoroviv sotnyu z nashimi uspihami na fronti i pobazhav yij togo zh sho sotnya zustrinula slavoyu Sotnya v toj zhe den virushila na front do miscya perebuvannya shtabu diviziyi morskoyi pihoti Ukrayinska morska pihota vzyala aktivnu uchast u vijni za derzhavnist V kvitni 1919 roku pislya chergovoyi zmini Uryadu UNR M Bilinskij podaye u vidstavku z posadi morskogo ministra ta ocholyuye Diviziyu Morskoyi Pihoti yaka v cej chas perebuvala na fronti Yiyi chastini v skladi 5 zbirnogo polku kiyivskoyi diviziyi brali uchast u Pershomu Zimovomu Pohodi armiyi UNR Medal Ukrayinskogo flotu rekonstrukciya Anatoliya Fenova 24 kvitnya 1919 roku Morskim Ministrom stav kapitan pershogo rangu Mikola Zlobin Takozh v 1919 roci vidpovidno do Nakazu Simona Petlyuri bula vidkarbovana medal yakoyu povinni buli nagoroditi vsih uchasnikiv podij u Sevastopolskij forteci 29 kvitnya 1918 roku Vidpovidno do cogo nakazu den 29 kvitnya bulo progolosheno svyatom Ukrayinskogo flotu Tekst ogoloshennya pro nabir do Gardemarinskoyi shkoli 1919 rik 22 travnya 1919 bulo rozpochato organizaciyu drugogo polku morskoyi pihoti yakij ukladavsya iz zhiteliv Naddnipryanskoyi Ukrayini Krim utvorennya chastin morskoyi pihoti Morske Vidomstvo velo zagalnu pracyu derzhavnogo harakteru namagalosya zberegti ta pidgotuvati novi kadri morskih oficeriv dlya majbutnogo S Shramchenko zgaduvav V pochatkah veresnya 1919 r blisnula bulo nadiya na Odesu na more po zdobuttyu Kiyeva i v Kamyanci Podilskomu bulo vidchineno Gardemarinsku shkolu Do shkoli navit bulo nabrano neveliku grupu z 20 gardemariniv ale cherez nespriyatlivi podiyi sho nezabarom naspili cya nadiya todi zh zaginula i zgasla Protyagom 1919 roku morske vidomstvo ves chas zgortalosya peredayuchi svoyih fahivciv u sklad diyevoyi armiyi V kinci 1919 r morske vidomstvo znovu staye chastinoyu voyennogo ministerstva Rishennyam uryadu Ministerstvo morskih sprav UNR bulo likvidovano i Mikola Zlobin nakazom po Morskomu ministerstvu 333 vid 24 veresnya 1919 roku peretvoriv jogo na Golovne upravlinnya Vijskovo Morskogo flotu zagalnovijskovogo ministerstva a z 20 bereznya 1920 roku v Golovnu Voyenno Morsku Upravu yaki poslidovno sam j ocholyuvav do serpnya 1920 r 1920 1924 Morski pihotinci UNR internovani v polskih taborah V kinci 1919 roku pislya Pershogo Zimovogo Pohodu chastini armiyi UNR buli internovani v Polshi V 1920 roci vijska UNR v soyuzi z Polsheyu pochali uspishnij nastup na Ukrayinu proti bilshovikiv Znovu z yavilasya primarna nadiya na more ta flot Same tomu nakazom po Direktoriyi UNR 17 kvitnya 1920 roku Simon Petlyura napered priznachiv kontr admirala Mihajla Ostrogradskogo Golovnim nachalnikom Chornomorskogo flotu ta Zastupnikom Vijskovogo Ministra po spravah Vijskovogo ta Torgovelnogo Moreplavannya Ostrogradskij yak chudovij profesional ta viddanij patriot z golovoyu zanuryuyetsya v robotu Pislya zvilnennya Kiyeva ukrayinskimi vijskami 7 travnya Mihajlo Ostrogradskij zanovo stvoryuye Dniprovsku flotiliyu Okrim cogo bulo stvoreno flotskij pivekipazh a na fronti diyav bronepotyag Chornomorec Vin bezzminno voyuvav proti bilshovikiv do samogo ostannogo momentu prikrivayuchi 21 listopada 1920 roku perehid ukrayinskih vijsk za Zbruch pid Pidvolochiskom General horunzhij flotu Volodimir Savchenko Bilskij Chornomorskim flotom u toj chas uzhe komanduvali anglijci i francuzi yaki spilno z bilogvardijcyami dovershuvali jogo rujnuvannya U cij situaciyi M Ostrogradskij svoyi zusillya napravlyaye na peregovori z predstavnikami Antanti yaki znahodilisya v Rumuniyi Todi zh u travni pochalisya peremovini iz bilogvardijcyami generala Vrangelya iz yakimi planuvalosya utvoriti spilnij antibilshovickij front Sevastopol vidvidala ukrayinska delegaciya na choli iz polkovnikom Ivanom Omelyanovichem Pavlenko yaka bula prisutnya na zustrichi iz chornomorcyami sho viyavili bazhannya diznatisya bilshe pro uryad Direktoriyi ta ukrayinske vijsko Polkovnik Capko sho buv v skladi ukrayinskoyi misiyi zgaduvav Por Ivaniv peredav meni sho morski starshini v Sevastopoli dovidavshis pro pributtya nashoyi Misiyi hochut otrimati vidomosti pro borotbu ukrayinskogo vijska Voni prohali shob chleni Misiyi pribuli na prijnyattya sho maye buti vlashtovane vechorom 14 travnya Polk Iv Om Pavlenko na zustrich z moryakami pogodivsya Zreshtoyu vsi mi buli zacikavleni nagodoyu zustriti morskih starshin yaki pevno she pam yatayut pro pidnesennya ukrayinskogo praporu na korablyah Chornomorskoyi floti v 1918 roci j lishe cherez zbig nespriyatlivih obstavin a potim cherez vidrizanist vid Ukrayini z yiyi uryadom i vijskom ne zmogli nositi vidznaki Ukrayinskoyi voyenno morskoyi floti Pislya togo yak mi zajshli do seredini za nami zaraz zhe pozamikano dveri j mi opinilisya v dovgij zali de za dovgimi ryadami stoliv bulo do 300 morskih starshin yaki zirvalis zi svoyih misc zi spivom Zapovitu Spivali voni mozhlivo ne tak dlya poshani pribulih yak tomu sho nacionalni vidznaki ukrayinskih starshin prigadali yim Ukrayinu Pomizh zibranimi starshinami bulo bagato kapitaniv 1 go stupnya j odin admiral Nas shiro gostili obminyuvalisya spogadami hoch i ne vsi voni dobre znali ukrayinsku movu ale vidchuvalosya sho u cih moryakiv ye shos spilne z nami Benket trivav do glibokoyi nochi na proshannya odin kapitan palko vitav Ukrayinu yiyi provid j kozactvo pislya chogo majzhe kozhnij z prisutnih rahuvav za obov yazok pidijti do nas z charkoyu v ruci z ostannim privitom Potim yak mi vstali shob vidijti pochulos mogutnye She ne vmerla Ukrayina j vsi zastigli na hvilinu v poshani do Batkivshini yakij yim ne dovelosya sluzhiti Vzhe pered svitankom por Ivaniv v tovaristvi she odnogo lejtenanta doprovadiv nas do gotelyu Vrazhennya vid ciyeyi konspirativnoyi zustrichi z starshinami Chornomorskoyi floti na dovshij chas zalishilisya nezatertimi v nashij pam yati Ta dorogij chas znovu bulo bezpovorotno zgayano Bilshoviki pochali vitisnyati ukrayinsku armiyu z Ukrayini Kontakti iz Chornim morem bulo perervano Korabli Chornomorskogo flotu brali uchast u borotbi z bilshovikami a potim same na nih vidbulasya evakuaciya Biloyi armiyi razom iz bizhencyami do Stambulu 14 listopada 1920 roku bilshist vcililih korabliv Chornomorskogo flotu u skladi Rosijskoyi Eskadri nazavzhdi zalishili Krim Korabli pishli v Turechchinu a zgodom buli internovani francuzkoyu vladoyu v Tunisi General horunzhij Volodimir Savchenko Bilskij i lejtenant Svyatoslav Shramchenko Zgodom Radyanskij uryad zayaviv svoyi prava na korabli sho znahodilisya v Bizerti vimagayuchi vid Franciyi povernuti yih u Rosiyu Francuzkij uryad cyu vimogu vikonuvati vidmovivsya posilayuchis na zayavu yaka bula nadislana do Ligi Nacij Uryadom UNR v emigraciyi ta zayaviv rishuchij protest Pislya cogo deyaki korabli bulo vklyucheno do skladu francuzkogo flotu 30 zhovtnya 1924 roku pislya viznannya SRSR uryadom Franciyi Rosijska eskadra bula rozformovana Korabli yakim vdalosya vciliti stali vlasnistyu Radyanskogo Soyuzu odnak cherez svij plachevnij tehnichnij stan voni buli rozprodani Rudmetalltorgom na metalobruht Teper zmushena postijno vidstupati pid navalnimi udarami perevazhayuchih bilshovickih vijsk ukrayinska armiya naprikinci 1920 r znovu bula internovana v rumunskih ta polskih taborah Pislya perehodu ukrayinskoyi armiyi na teritoriyu yaka bula pid vladoyu Polshi Vijskovo Morske upravlinnya prodovzhuvalo vikonuvati svoyi funkciyi Yedinim jogo polem diyalnosti bula morska pihota vid dvoh polkiv yakoyi zalishilasya lishe odna rota Reshtki morskoyi pihoti UNR sho zgolosilisya vzyati uchast u Drugomu Zimovomu pohodi zaginuli geroyichnoyu smertyu razom iz svoyim komandirom lejtenantom Bilinskim v boyu pid Bazarom 21 listopada 1921 roku Z likvidaciyeyu organiv vladi Ukrayinskoyi Narodnoyi respubliki v 1924 roci bulo progolosheno pro rozformuvannya Vijskovo Morskogo ministerstva Moryaki sho vcilili u borotbi za derzhavnist vijshli na emigraciyu Div takozhPershij ukrayinskij morskij z yizd 1918 Komandnij sklad Ukrayinskih vijskovo morskih sil 1917 1919 Spisok korabliv Vijskovo morskih sil Ukrayini 1917 1918 Morska pihota UNR ta Ukrayinskoyi derzhavi Spisok komanduvachiv Chornomorskogo flotu vsi chasi Vijskovo morskij prapor Ukrayini Trapezundska operaciya Ukrayinskogo flotu Trizub Neptuna dokumentalnij filmPortal Persha svitova vijna Dzherela ta literaturaO M Mironenko Zakoni Pro flot Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki 1919 Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2005 T 3 E J S 220 ISBN 966 00 0610 1 Ukrayinska Centralna rada Dokumenti i materiali U 2 t T 2 10 grudnya 1917 r 29 kvitnya 1918 r Uporyadn V F Verstyuk kerivnik O D Bojko Yu M Gamreckij G M Mihajlichenko A P Oginska T S Ostashko V M Ustimenko Ye P Shatalina O J Shus L V Yakovlyeva Red kol V A Smolij vidp red V F Verstyuk zast vidp red Yu M Gamreckij B V Ivanenko Yu Yu Kondufor S V Kulchickij Ye P Shatalina O J Shus L V Yakovlyeva NAN Ukrayini Institut istoriyi Ukrayini Centralnij derzhavnij arhiv vishih organiv vladi i upravlinnya Ukrayini K Nauk dumka 1997 424 s Pam yatki istoriyi Ukrayini Seriya V Dzherela novitnoyi istoriyi Ukrayinskij Chornomorskij Flot Chornomorskij flot v period diyalnosti Centralnoyi Radi Getmanatu ta Direktoriyi Zagibel eskadri Rozbudova sistemi vijskovo morskoyi osviti v dobu ukrayinskoyi revolyuciyi 1917 1921 rokiv Mihajlo Ivanovich Bilinskij morskij ministr Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Ukrayinizaciya yak vazhliva skladova budivnictva flotu u dobu Centralnoyi radi Ukrayinskomu vijskovo morskomu flotovi 90 rokiv Ukrayinska morska pihota 1917 1920 rr Istorichni prapori UD i UNR Ch 1 Istorichni prapori UD i UNR Ch 2 Istorichni prapori UD i UNR Ch 3 Flot u dobu Centralnoyi Radi Peremozhnij pohid armiyi UNR v Krim Grechilo A Pitannya pro poryadok koloriv na ukrayinskomu prapori v 1917 1920 rr Znak 2006 Ch 40 S 10 11 Grechilo A Stanovlennya ukrayinskih nacionalno derzhavnih simvoliv u 1917 1920 rokah Zapiski naukovogo tovaristva im Shevchenka Lviv 2006 T CCLII S 114 142 Vinckovskij T Dzhumiga Ye Misechko A Ukrayinski militarni formuvannya v Odesi v dobu Centralnoyi Radi berezen 1917 kviten 1918 rr Odesa Feniks 2010 154 s Primitki ta dzherelaKomentariSame pid takoyu nazvoyu vijskovo morski sili UNR ta Ukrayinskoyi Derzhavi figuruyut u bilshosti zakonodavchih aktiv togo chasu Rene Greger podaye taki svidchennya pro nacionalnist vijskovosluzhbovciv Rosijskogo Imperatorskogo Flotu za jogo informaciyeyu osobovij sklad Chornomorskogo flotu stanom na 1 sichnya 1917 roku skladavsya z 65 ukrayinciv i 28 rosiyan na Baltijskomu bulo 73 rosiyan ta 15 ukrayinciv Div Rene Greger Flota Ukrainy w latach 1917 1919 Okrety wojenne 2 24 98 s 10 12 Rezolyuciya z yizdu zvuchala sho zh do flotu Chernomorskogo to zvazhayuchi na te sho vin i zaraz skladayetsya v perevazhnij bilshosti z Ukrayinciv z yizd viznaye neobhidnim nadali popovnyuvati jogo viklyuchno Ukrayincyami Cit za Postanovi pershogo Ukrayinskogo Vijskovogo Z yizdu MGOOS A 1148 L 6 Div Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 Svoyechasno ne zmig viyihati v Ukrayinu a potim buv ubitij bilshovikami Ne plutajte z Mikoloyu Zlobinim kapitanom pershogo rangu sho sluzhiv na kanonerskomu chovni Vyuga Suchasniki zaznachayut sho admiral Nemitc buv lyudinoyu rozumnoyu ale bezprincipnoyu faktichno kar yeristom a tomu namagavsya shukati prihistok spochatku v Centralnoyi Radi potim u bilshovikiv a vzhe potim u getmana ta v Dobrovolchij armiyi Zreshtoyu nide cherez svoyi bilshovicki nastroyi vin ne buv prijnyatij cherez ce tak i zostavsya u bilshovikiv i stav chervonim admiralom yak jogo nazivaye v svoyij statti kapitan 2 go rangu Lukin Cit za Morskoj zhurnal 37 1 yanvar 1931 Izdanie kayut kompanii v Prage s 18 S S Berezhnoj u svoyij praci Korabli i vspomogatelnye suda sovetskogo voenno morskogo flota Ordena Trudovogo Krasnogo Znameni Voennoe Izdatelstvo Ministerstva Oborony SSSR M 1981 s 256 257 vkazuye sho ci korabli takozh buli vivedeni bilshovikami v Sevastopol ale ce tverdzhennya pomilkove korabli zalishilisya v Odesi pro sho svidchat chislenni zgadki suchasnikiv Buv velikim demokratom i stoyav za revolyucijnu disciplinu u vijskah ta shvejcarsku sistemu voyennoyi sluzhbi cherez sho mav postijni koliziyi iz prihilnikami starih armijskih poryadkiv zokrema gen polk V Zelinskim komandirom Sinoyi Diviziyi Po vsih morskih derzhavah de flot tilki rozhdavsya golovoyu morskogo vidomstva chasto stavav yakij nebud suhodilnij general Zokrema tak vono trivalij chas bulo v 1870 h rr v Nimechchini Rahuvavsya za specialnogo predstavnika ukrayinskogo morskogo ministerstva a ne voyenno morskogo atashe Vin zhe buv timchasovim ukrayinskim voyenno morskim predstavnikom v Golandiyi Shveciyi ta Daniyi Cit za Ukrayinski voyenno morski agenti v 1918 1920 rr Tabor Ch 17 S 78 82 Kalish 1932 Vnesok getmana v rozbudovu ukrayinskogo flotu mozhna smilivo porivnyati iz svoyechasnim vneskom kajzera Vilgelma v rozvitok nimeckogo flotu Chetvertij rumunskij korabel gidrokrejser Imperatul Trayan stoyav todi v Novorosijsku Ne vmiyuchi na nih zanuryuvatisya nimci zmusheni buli vikoristovuvati ci chovni yak patrulni zasobi Div Monastyryov N A Gibel Carskogo flota Russkoe voenno morskoe zarubezhe Vyp 3 SPb Oblik 1995 Glava V Revolyuciya i grazhdanskaya vojna Progoloshennya Krimsko Ukrayinskoyi flotiliyi bulo zrobleno yak postupka uryadovi Sulkevicha z yakim todi she namagalisya naladnati dobri stosunki Pro te svidchit toj fakt sho navit na emigraciyi do vannzejskoyi sadibi getmana v gosti chasto zahodila kronprincesa Ceciliya Meklenburg Shverinska druzhina kronprinca Vilgelma Ce vislovlyuvannya Monastirova vede do cikavoyi problemi rosiyan fahivciv v getmanskij armiyi Ce buli kolishni paroplavi ROPiT Dunaj povernenij vlasniku Lelya povernenij vlasniku Volga Prorok Iona povernenij vlasniku Zhanetta Poleznyj Danaj Uspeh Trud Churubash Skif Yazon Meri Adolf Georgij povernenij vlasniku Amaliya Elena Kuppa Ippolaj Kafa Anatra Pandiya Delfin Sofiya Div S S Berezhnoj Korabli i vspomogatelnye suda sovetskogo voenno morskogo flota Ordena Trudovogo Krasnogo Znameni Voennoe Izdatelstvo Ministerstva Oborony SSSR M 1981 s 209 233 V deyakih flotah taki korabli rahuvalisya malimi krejserami Za Brestskoyu mirovoyu ugodoyu Ukrayina musila dopomagati Centralnim Derzhavam zbizhzhyam Ce znachno zaradilo Nimechchini ta Avstro Ugorshini sho v umovah ekonomichnoyi blokadi pochali silno poterpati vid golodu Faktichno ves 1918 rik voni protrimalisya same na ukrayinskij pshenici Dijshlo navit do togo sho taki stari ukrayinski diyachi yak kapitan drugogo rangu Mikola Nyeklievich perejshli na sluzhbu do VSYuR Ce toj samij Yevgraf Akimiv sho v kinci 1917 r buv pri shtabi admirala Nemica yak predstavnik morskogo vidomstva UNR Potim ukrayinizuvavsya zminivshi svoye prizvishe na Akimenko Deyaki z cih korabliv sluzhili u francuzkomu floti azh do 1950 h rr Shob popovniti svoyi vtrati z chasu Pershoyi svitovoyi vijni francuzi v lipni 1921 roku uzyali z Bizerti transport majsternyu Kronshtadt yakomu dali nazvu Vulkan Krigolam Illya Muromec stav minnim zagorodzhuvachem Poluks Morske ministerstvo zabralo tanker Baku Do ministerstva torgovelnogo moreplavstva perejshlo 12 suden Italijskim sudnovlasnikam distalisya transporti Don i Dobicha maltijskim Yakut Primitki ta dzherela29 kvitnya 1918 roku korabli Chornomorskogo flotu perejshli pid yurisdikciyu Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Grushevskij M Yakoyi avtonomiyi ta federaciyi hoche Ukrayina Vidannya soyuzu vizvolennya Ukrayini Viden 1917 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 s 433 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 147 Krymskij vestnik 1917 11 aprelya Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Vasil Pilishenko Den ukrayinskogo morya Svoboda Dzhersi Siti Ch 80 za 1965 rik Postanovi pershogo Ukrayinskogo Vijskovogo Z yizdu MGOOS A 1148 L 6 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Doroshenko D Istoriya Ukrayini 1917 1923 rr Tom I Doba Centralnoyi Radi Uzhgorod 1932 s 353 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 s 434 Nekliyevich M Na Ukrayinskij Chornomorskij floti 20 rokiv tomu Litopis Chervonoyi Kalini 1938 Ch 4 s 4 Hristich Ya Ukrayinski zeleni svyata u Sevastopoli Spogad uchasnika Dorogovkaz 1969 24 Kviten Cherven S 9 10 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 147 148 G Matveev Vospominaniya ob Oktyabrskoj revolyucii v Sevastopole MGOOS T 60 s 42 43 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Shramchenko S Ridkij Yuvilej Tabor 1937 Ch 32 s 42 43 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 s 441 DAMO f R 5547 op 1 spr 1 ark 1 cit za Ukrayinski nacionalni formuvannya na Mikolayivshini u 1917 1918 rr Naukovi praci T 1 Mikolayiv MF NaUKMA 1998 nedostupne posilannya z travnya 2019 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 s 435 Monastyryov N A Gibel Carskogo flota Russkoe voenno morskoe zarubezhe Vyp 3 SPb Oblik 1995 Glava V Revolyuciya i grazhdanskaya vojna Krymskij vestnik 1917 5 iyulya Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 Shramchenko S Suchasne pobilshennya Chornomorskoyi floti Tabor Ch 13 s 71 74 Varshava 1933 Krymskij vestnik 1917 20 oktyabrya Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 Nova Rada 1917 14 zhovtnya Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 Izv Sevastop Soveta voen i rabochih deputatov 1917 9 noyabrya Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Prikazanie Kom Ch f 4746 ot 16 11 1917 Muzej ChF RF inv 6972 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Chornomorskij flot u Sevastopoli vidznachaye 91 u richnicyu pidnyattya ukrayinskih praporiv Golos UA Cit za A Chudnovec Pervyj krejser UNR Kievskij Telegraf 25 31 noyabrya 2005 47 289 Russkoe slovo 1917 23 noyabrya Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Kievskaya mysl Ezhedn gazeta Utrennij vypusk 1917 8 noyabrya Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 Izv Sevastop Soveta voen i rabochih deputatov 1917 15 noyabrya Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 RGAVMF F r 182 Op 1 D 1 l 26 Cit za S H Litvin A V Lubenec Budivnictvo Ukrayinskogo vijskovo morskogo flotu u dobu Centralnoyi Radi zdobutki ta pomilki Voyenna istoriya 2 za 2002 rik Pilishenko V Chornomorci v Ukrayinskij Revolyuciyi Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1977 rik Richnik 67 j Dzhersi Siti Nyu Jork s 25 Moryaki v borbe za vlast Sovetov na Ukraine s 52 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Bikovskij L Na Kavkazko Tureckomu fronti Spomini z 1916 1918 Vinnipeg 1968 s 116 120 Cit za Kaliberda Yu Yu Ukrayinizaciya yak vazhliva skladova budivnictva ukrayinskogo vijskovo morskogo flotu u dobu Centralnoyi Radi Visnik Kiyivskogo nacionalnogo universitetu imeni Tarasa Shevchenka Seriya Ukrayinoznavstvo Vipusk 11 K 2007 S 32 35 Izv Sevastop Soveta voen i rabochih deputatov 1917 30 noyabrya Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Arhiv originalu za 5 bereznya 2016 Procitovano 11 bereznya 2010 Volnyj Yug 1917 13 Cit za Volodimir Sergijchuk Ukrayinskij Krim Kiyiv 2001 Div A G Zarubin V G Zarubin Oktyabrskij perevorot 1917 goda otzvuki v Krymu Nachalo terrora i pervye vooruzhennye stolknoveniya Istoricheskoe nasledie Kryma 15 2006 nedostupne posilannya z chervnya 2019 Ukrayinske derzhavotvorennya nevitrebuvanij potencial Slovnik dovidnik K 1997 s 459 460 I T Sirchenko Vypolnyaya prikaz V I Lenina S 54 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Arhiv originalu za 5 bereznya 2016 Procitovano 11 bereznya 2010 Vasil Pilishenko Chornomorci v Ukrayinskij Revolyuciyi Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1977 rik Richnik 67 j Dzhersi Siti Nyu Jork s 26 Tinchenko Ya Voenno morskoe vedomstvo Ukrainy 1917 1924 Staryj Cejhgauz 29 s 58 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 c 441 Samoosvitnik 1 Lviv 1937 Ukrayinska Centralna Rada Dokumenti i materiali T 2 s 78 79 Vistnik Radi Narodnih Ministriv UNR 1918 16 7 kvitnya S 1 Ukrayinska Centralna Rada Dokumenti i materiali T 2 s 59 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 150 Korabli i vspomogatelnye suda sovetskogo voenno morskogo flota Ordena Trudovogo Krasnogo Znameni Voennoe Izdatelstvo Ministerstva Oborony SSSR M 1981 s 256 260 German Lorej Operacii germano tureckih sil 1914 1918 Poligon Sankt Peterburg 2003 s 462 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 c 436 RGAVMF F r 181 Op 1 D 20 l 70 Arhiv originalu za 29 lipnya 2013 Procitovano 11 grudnya 2008 Udovichenko O I Ukrayina u vijni za derzhavnist istoriya organizaciyi i bojovih dij Ukrayinskih Zbrojnih Sil 1917 1921 rr K Ukrayina 1995 Rozdil 6 Shramchenko Svyatoslav Pidnesennya Ukrayinskogo praporu v Chornomorskij floti Za Derzhavnist Ch 2 Kalish 1930 V K Zhukov Chernomorskij flot v revolyucii 1917 1918 gg s 217 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 151 Ukrayinska Centralna Rada Dokumenti i materiali T 2 s 289 Matviyenko V M Do pitannya pro samoviznachennya Krimu v 1917 1918 rr Ukrayinskij istorichnij zhurnal 2002 5 s 83 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 c 438 Podano za Kukel V A Pravda o gibeli Chernomorskogo flota 18 iyunya 1918 g L 1923 22 lyutogo 2005 u Wayback Machine German Lorej Operacii germano tureckih sil 1914 1918 Poligon Sankt Peterburg 2003 s 464 Shramchenko S Pidnesennya Ukrayinskogo praporu v Chornomorskij Floti Za derzhavnist ch 2 Kalish 1930 s 123 Arhiv originalu za 22 lyutogo 2005 Procitovano 6 bereznya 2010 Grazhdanskaya vojna Boevye dejstviya na moryah rekah i ozernyh sistemah T III s 13 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Pavlo Skoropadskij Spogadi Kinec 1917 gruden 1918 K Filadelfiya 1995 s 214 A I Malyarevskij Na pereekzamenovke P P Skoropadskij i ego vremya Arhiv Grazhdanskoj vojny 2 1922 Pavlo Skoropadskij Spogadi Kinec 1917 gruden 1918 K Filadelfiya 1995 s 281 Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 c 442 Pavlo Skoropadskij Spogadi Kinec 1917 gruden 1918 K Filadelfiya 1995 s 260 Michael Epkenhans Das ereignisreiche Leben eines Wilhelminers Tagebucher Briefe und Aufzeichnungen 1901 bis 1920 von Albert Hopman Munchen 2004 s 1113 nedostupne posilannya Doroshenko D Istoriya Ukrayini 1917 1923 s 257 258 cit za Vadim Prihodko Chornomorskij flot v period diyalnosti Centralnoyi radi Getmanatu ta Direktoriyi Pavlo Skoropadskij Spogadi Kinec 1917 gruden 1918 K Filadelfiya 1995 s 264 Michael Epkenhans Das ereignisreiche Leben eines Wilhelminers Tagebucher Briefe und Aufzeichnungen 1901 bis 1920 von Albert Hopman Munchen 2004 s 1116 nedostupne posilannya Shramchenko S Zakon pro derzhavnu nacionalnu flotu ta jogo vikonavci Vijsko Ukrayini 1993 4 s 27 38 Arhiv originalu za 27 veresnya 2007 Procitovano 24 lyutogo 2010 Shramchenko S Ukrayinska Voyenno morska politika na Krimi u 1917 1918 r r Svoboda Dzhersi Siti ch 109 110 za 1952 rik CDAVO Ukrayini F 3766 op 1 spr 153 ark 115 Shramchenko S Pidnesennya Ukrayinskogo praporu v Chornomorskij Floti Za derzhavnist Kalish 1930 s 124 D r Roman O Klimkevich Ukrayinskij vijskovo morskij majvec Visti kombatanta 1961 4 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 152 Shramchenko S Ukrayinski Voyenno Morski Shkoli 1918 1920 rr Tabor Ch 15 s 80 84 Varshava 1935 Shramchenko S Ukrayinski voyenno morski agenti v 1918 1920 rr Tabor Ch 17 S 78 82 Kalish 1932 Korabli i vspomogatelnye suda sovetskogo voenno morskogo flota Ordena Trudovogo Krasnogo Znameni Voennoe Izdatelstvo Ministerstva Oborony SSSR M 1981 s 235 G Lorej Operaciya germano tureckih morskih sil v 1914 1918 gg Poligon Sankt Peterburg 2003 s 296 Grazhdanskaya vojna Boevye dejstviya na moryah rekah i ozernyh sistemah T III s 16 Cit za Sevastopol hronika revolyucij i grazhdanskoj vojny 1917 1920 godov Valerij Vasilevich Krestyannikov sost nauch red i komment Sevastopol Krymskij Arhiv 2007 639s ISBN 966 572 928 4 5 sichnya 2009 u Wayback Machine Inzh V Trembickij Ukrayinska Pasazhirska Flota Svoboda Dzhersi Siti ch 99 za 1953 rik Krip yakevich I Istoriya ukrayinskogo vijska Lviv 1992 c 445 Nakaz po Morskomu Vidomstvu Ukrayinskoyi Derzhavi ch 6 069 21 travnya 1918 r m Kiyiv cit za Shramchenko S Ukrayinska Voyenno morska politika na Krimi u 1917 1918 r r Svoboda Dzhersi Siti ch 109 110 za 1952 rik Doncov D Rik 1918 Kiyiv Toronto 1954 c 40 G Lorej Operaciya germano tureckih morskih sil v 1914 1918 gg Poligon Sankt Peterburg 2003 s 503 Flot v Beloj borbe Sostavlenie nauchnaya redakciya predislovie i kommentarij doktora istoricheskih nauk S V Volkova M Centrpoligraf 2002 Nauchno prosvetitelnoe izdanie P Varnek Obrazovanie flota Dobrovolcheskoj armii s 79 100 German Lorej Operacii germano tureckih sil 1914 1918 Poligon Sankt Peterburg 2003 s 470 RGAVMF F r 342 Op 1 D 644 Vypiska iz pisma morskogo eksperta mirnoj Rossijskoj delegacii v Kieve voennogo moryaka V M Terenteva ot 8 sentyabrya 1918 goda za 40 na imya nachalnika Morskogo generalnogo shtaba Cit za Gangut 1997 r 12 s 134 144 2016 03 04 u Wayback Machine Div takozh Shramchenko S Krejser Getman Ivan Mazepa Tabor 1932 Ch 17 S 82 84 Kalish 1932 Shramchenko S Naris podij v Chornomorskij floti v r r 1918 1920 Tabor 12 s 69 75 Varshava 1933 RGAVMF F r 342 Op 1 D 644 Doklad voenno morskogo eksperta mirnoj delegacii pri peregovorah s Ukrainskoj Derzhavoj Sergeya Holodovskogo Cit za Gangut 1997 r 12 s 134 144 2016 03 04 u Wayback Machine Div S B Trubicyn Eskadrennye minonoscy i minonoscy Germanii 1871 1918 gg glava VII RGAVMF F r 342 Op 1 D 644 Vypiska iz pisma morskogo eksperta mirnoj Rossijskoj delegacii v Kieve voennogo moryaka V M Terenteva ot 8 sentyabrya 1918 goda za 40 na imya nachalnika Morskogo generalnogo shtaba Cit za Gangut 1997 r 12 s 134 144 2016 03 04 u Wayback Machine RGAVMF F r 342 Op 1 D 644 Vypiska iz pisma morskogo eksperta Rossijskoj mirnoj delegacii v Kieve V M Terenteva ot 28 sentyabrya 1918 g 46 na imya nachalnika Morskogo generalnogo shtaba Cit za Gangut 1997 r 12 s 134 144 2016 03 04 u Wayback Machine Grazhdanskaya vojna Boevye dejstviya na moryah rekah i ozernyh sistemah T III s 21 Grazhdanskaya vojna Boevye dejstviya na moryah rekah i ozernyh sistemah T III s 23 Gerhard Paul Gross Die Seekriegfuhrung der Kaiserlichen Marine im Jahre 1918 P Lang 1989 s 101 Gospodarenko O V Gospodarska diyalnist Mikolayivskoyi miskoyi dumi v period avstro nimeckoyi okupaciyi 1918 1919 rr Nacionalnij universitet Kiyevo Mogilyanska akademiya Mikolayivska filiya Naukovi praci T 5 c 74 75 Mikolayiv MF NaUKMA 2000 nedostupne posilannya z travnya 2019 Pavlo Skoropadskij Spogadi Kinec 1917 gruden 1918 K Filadelfiya 1995 s 259 261 Tinchenko Ya Voenno morskoe vedomstvo Ukrainy 1917 1924 Staryj Cejhgauz 29 s 58 66 Shramchenko S Korabli Ukrayinskoyi Chornomorskoyi floti v Mikolayivi Tabor Ch 14 s 125 126 Varshava 1933 Lugovskij O Formuvannya Zbrojnih Sil Ukrayinskoyi Derzhavi 1918 r Organizacijni aspekti Vijskovo istorichnij almanah Kiyiv 2003 ch 2 7 s 49 Gricenko I Ukrayinskij Derzhavnij Flot v 1917 1919 pp K Vidavec Oleg Filyuk 2015 S 103 Arhiv originalu za 9 bereznya 2012 Procitovano 24 lyutogo 2010 V Parhomenko Vijskovi formuvannya Centralnoyi Radi ta Getmanatu u Mikolayevi Voyenna istoriya 1 3 za 2004 r Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 153 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 155 Shramchenko S Naris podij v Chornomorskij floti v r r 1918 1920 Tabor 12 s 73 74 Varshava 1933 Krip yakevich I Istoriya Ukrayinskogo Vijska Lviv 1992 s 446 Div Shirokorad A B Velikaya rechnaya vojna 1918 1920 gody M Veche 2006 nedostupne posilannya z chervnya 2019 Kievskaya mysl Ezhedn gazeta Utrennij vypusk Kiyiv 1918 28 noyabrya 226 Shramchenko Svyatoslav Den svyata Ukrayinskoyi Derzhavnoyi Floti Litopis Chervonoyi Kalini Lviv 1933 Ch 6 Trudovaya gazeta 1919 7 yanvarya Cit za Ukrayinski nacionalni formuvannya na Mikolayivshini u 1917 1918 rr Naukovi praci T 1 Mikolayiv MF NaUKMA 1998 nedostupne posilannya z travnya 2019 Vijsko Ukrayini 2 3 1993 r z st 72 Trembickij V Chornomorska problema Ukrayini Almanah Ukrayinskogo Nacionalnogo Soyuzu na 1998 rik Richnik 88 j Parsippani Nyu Jork s 157 Arhiv originalu za 9 bereznya 2012 Procitovano 24 lyutogo 2010 A Fenov Vidznaki ta nagorodi Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Zapiski Lvivskogo istorichnogo muzeyu Vip VII 1998 rik Shramchenko S Svyato Ukrayinskogo Morya Svoboda Dzhersi Siti Ch 80 za 1956 rik Shramchenko S Komanduvannya Ukrayinskoyu Derzhavnoyu flotoyu v rr 1918 1920 Tabor Ch 18 S 115 118 Varshava 1933 Ivan Capko Persha ukrayinska vijskova misiya v Krimu Traven 1920 r Visti kombatanta 1963 3PosilannyaFlot Ukrayinskoyi Derzhavi ta UNR v 1917 1921 rr Cya stattya nalezhit do vibranih statej Ukrayinskoyi Vikipediyi