Джон Джозеф «Чорний Джек» Першинг (англ. John Joseph Pershing; 13 вересня 1860 — 15 липня 1948) — американський воєначальник, генерал армій США (1919), Верховний Головнокомандувач об'єднаними силами США під час Першої світової війни в Європі.
Джон Першинг | |
---|---|
англ. John J. Pershing | |
![]() ![]() | |
Ім'я при народженні | Джон Джозеф Першинг (англ. John Joseph Pershing) |
Прізвисько | Чорний Джек (англ. Black Jack) |
Народження | 13 вересня 1860![]() |
Смерть | 15 липня 1948 (87 років) серцева недостатність |
Поховання | Арлінгтонський національний цвинтар[1] |
Країна | |
Приналежність | Армія США |
Рід військ | піхота |
Освіта | Військова академія США, Воєнний коледж армії США, d, d і d |
Роки служби | 1886—1924 |
Звання | ![]() |
Командування | Верховний Головнокомандувач військ США в Європі Начальник штабу Армії США 1-ша армія |
Війни / битви | Індіанські війни * * Іспансько-американська війна Філіппінсько-американська війна Російсько-японська війна Мексиканська революція * Мексиканська експедиція Перша світова війна Західний фронт |
Діти | d |
Автограф | ![]() |
Нагороди | |
|
Першинг був єдиним у США військовим, хто за життя отримав найвище військове звання «генерал армій США».
Біографія
Юні роки
Джон Джозеф Першинг народився 13 вересня 1860 року на фермі поблизу містечка Лаклед у штаті Міссурі. Джон був старшим з шести дітей родини бізнесмена Джона Флетчера Першинга та Енн Елізабет Томпсон, він мав ще двох братів та трьох сестер; ще три дитини померли у дитинстві. Предки Першинга по лінії батька були вихідцями з Ельзасу, котрі емігрували у середині XVIII століття до Філадельфії. У роки Громадянської війни батько підтримував сторону Союзу, служив маркітантом при 18-му Міссурському волонтерському піхотному полку.
1878 році Першинг здобув середню освіту у школі в Лакледі, і став учителем для місцевих афроамериканських дітей. Продовжуючи свою викладацьку кар'єру, Першинг паралельно навчався у Державній нормальній школі (нині Державний університет Трумена) в Керксвіллі, штат Міссурі, яку закінчив у 1880 році зі ступенем бакалавра в галузі наукової дидактики. Через два роки він подав заявку на вступ до Військової академії США. Пізніше Першинг зізнався, що військова служба для нього мала другорядне значення, головним було поступити до Вест-Пойнта, оскільки рівень освіти тут був набагато кращим, ніж тієї, яку можна було здобути в сільській частині Міссурі.
Восени 1882 року Першинг прийняв присягу кадета у Вест-Пойнті. Завдяки своїм відмінним лідерським якостям швидко рушив службовими сходами; незабаром отримав звання першого капрала, першого сержанта, першого лейтенанта та першого капітана — вищого звання у середовищі курсантів військового навчального закладу. Він навіть удостоївся честі командувати почесною вартою, яка салютувала похоронному поїзду президента Улісса С. Гранта, коли він проходив повз Вест-Пойнт у серпні 1885 року.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBOaFpHVjBTbEJsY25Ob2FXNW5MbXB3Wnk4eU1EQndlQzFEWVdSbGRFcFFaWEp6YUdsdVp5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Початок військової служби
Влітку 1886 року Першинг закінчив навчання в Академії, посівши 30-те місце у своєму класі з 77-ти кадетів, і отримав перше офіцерське звання — другий лейтенант. На випуску суперінтендант Вест-Пойнта, генерал його похвалив, відмітивши, що Першинг стане видатним офіцером. У той час Першинг розглядав можливість звернутися з клопотанням до армійського керівництва, щоб армія дозволила йому вивчати право і відтермінувала початок обов'язкової військової служби. Він також розмірковував над планами кількох своїх одногрупників, з якими думав зайнятися розробленням іригаційного проєкту в Орегоні. Але, зрештою, він відкинув обидві ідеї та вирішив розпочати дійсну військову службу піхотним офіцером.
30 вересня 1886 року Першинг прибув на службу до підрозділу «L» 6-го кавалерійського полку, дислокованого у форті Баярд, який знаходився на території Нью-Мексико. Під час служби в 6-му полку, Першинг брав участь у кількох індіанських походах і був відзначений за дії проти апачів за свою сміливість.
З 1887 до 1890 року Першинг служив з 6-м полком на різних військових базах та фортах у Каліфорнії, Аризоні та Північній Дакоті. У цей час він також став експертом зі стрільби, в 1891 році отримав друге місце в стрільбі з пістолету та п'яте у стрільбі з гвинтівки серед усіх солдатів армії США.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5rTDBOQlVGUktVR1Z5YzJocGJtY3VhbkJuTHpFNE1IQjRMVU5CVUZSS1VHVnljMmhwYm1jdWFuQm4uanBn.jpg)
9 грудня 1890 року Першинг зі своїм полком прибув до міста Сіу, штат Айова, де взяв участь у придушенні останнього повстання індіанців Лакота. Хоча він та його підрозділ не брали участі в різанині на Вундед-Ні, 1 січня 1891 року через три дні після цієї події, вони вступили в бій з воїнами сіу, які атакували фургони 6-го кінного полку. Першинг та його підрозділ проскакали більше шести миль до місця нападу індіанців та відбили атаку противника, змушуючи їх відступити. Це був би єдиний випадок, коли Першинг особисто брав участь у сутичці з індіанцями.
У вересні 1891 року він був призначений професором військової науки і тактики в , перебуваючи на цій посаді до 1895 року. 20 жовтня 1892 року Першинг підвищений у званні до першого лейтенанта. У цей час Першинг одночасно відвідував юридичний коледж університету, де у 1893 році здобув освітній ступінь бакалавра права.
У 1895 році його призначили командиром підрозділу 10-го кавалерійського полку, одного з оригінальних полків так званих [en], частин американської армії, які комплектувалися афроамериканцями під командуванням білих офіцерів. З форту Ассіннібойн на півночі центральної Монтани Першингом була проведена експедиція на південь та південний захід, яка зібрала та депортувала велику кількість індіанців крі до Канади.
У 1897 році Першинг став викладачем тактики у Вест-Пойнті й інструктором роти «A» кадетів. Через строгість та високу вимогливість його незлюбили курсанти, давши йому прізвисько «Ніггер Джек», за його колишню службу в 10-му кавалерійському полку. Згодом кличка перетворилася на «Блек Джек» і залишалася з ним до кінця життя.
Іспансько-американська та філіппінсько-американська війни
На початку іспано-американської війни перший лейтенант Першинг був полковим квартирмейстером 10-го кавалерійського полку. У липні 1898 року він бився на пагорбах Сан-Хуан на Кубі, за що був відзначений за хоробрість. Його безпосередній начальник прокоментував спокійну поведінку Першинга під обстрілом, сказавши, що той «холодний, як глечик з колотим льодом». Надалі молодий офіцер у складі 10-го кавалерійського полку брав участь в облозі та капітуляції Сантьяго-де-Куби.
26 серпня 1898 року Першинг був призначений офіцером з боєприпасів та майором Волонтерських сил США. У березні 1899 року, після перенесеної малярії, він очолив Управління митниці та островних справ, яке здійснювало нагляд за окупаційними військами на територіях, здобутих в іспано-американській війні: у військовій адміністрації США на Кубі, в Пуерто-Рико, на Філіппінах та Гуамі. 12 травня 1899 року він був почесно звільнений з числа волонтерів і повернувся до свого постійного звання першого лейтенанта. Втім, вже 6 червня 1899 року був знову призначений майором Волонтерських сил, на цей раз помічником генерал-ад'ютанта.
17 серпня 1899 року, невдовзі після початку філіппінсько-американської війни, Першинг прибув до Маніли, де був призначений у департамент Мінданао і Холо і командував силами, які брали участь у придушенні філіппінського повстання. 27 листопада 1900 року був призначений генерал-ад'ютантом свого департаменту і прослужив на цій посаді до 1 березня 1901 року. За дії на річці Кагаян під час спроби знищити філіппінський опорний пункт у Макажамбо він був відзначений у наказі.
30 червня 1901 року Першинг був почесно звільнений з лав волонтерів, і повернувся до звання капітана регулярної армії, до якого був підвищений 2 лютого 1901 року. Служив у 1-му кавалерійському полку на Філіппінах. Згодом його розподілили до 15-го кавалерійського полку, де він служив офіцером розвідки та брав участь у акціях проти Моро. За хоробрість, проявлену в боях на озері Ланао, був відзначений у наказі. У червні 1901 року він служив начальником Кемп Ланао, Філіппіни.
У червні 1903 року Першинг отримав наказ на повернення до США. Президент Теодор Рузвельт, вражений здібностями Першинга, подав клопотання до Генерального штабу армії про підвищення Першинга до полковника. У той час підвищення армійських офіцерів здійснювалося переважно відповідно до вислуги років, а не по заслугах, і хоча широкому загалу було відомо, хто такий Першинг і що він заслуговує стати полковником, армійське керівництво відмовилося змінити традицію просування по службі й не дало згоди на присвоєння дострокового звання Першингу. Це розлютило Рузвельта, але оскільки Президент мав право називати і просувати армійських офіцерів тільки у генеральські звання, його можливості підвищити Першинга у полковники були обмежені.
У 1904 році Джона Першинга призначили помічником начальника штабу Південно-західної дивізії армії, дислокованої в Оклахома-Сіті. У жовтні 1904 року він поступив на навчання до Воєнного коледжу армії США, а потім отримав розпорядження на проходження служби до Вашингтона, округ Колумбія, для виконання «загальних обов'язків без призначення».
1905 році його відрядили військовим аташе до Токіо. Того ж року немолодий вже офіцер одружився з донькою американського сенатора від штату Вайомінг, кавалера Медалі Пошани, . Той у різні часи був головою комітетів з військових справ та асигнувань. Цей союз із дочкою потужного політика продовжував сприяти кар'єрі Першинга навіть після смерті його дружини в 1915 році.
У російсько-японській війні Першинг перебував в ролі спостерігача при японській 1-й армії генерала Курокі Тамемото в Маньчжурії, після чого повернувся до Сполучених Штатів восени 1905 року. Президент Рузвельт застосував свою президентську владу і присвоїв Першингу звання бригадного генерала, що було схвалено Конгресом. Стрибок через три звання і понад 835 старших офіцерів, підвищення по службі породило звинувачення в тому, що призначення Першинга стало результатом його політичних зв'язків, а не лідерських якостей. Однак кільком іншим молодшим офіцерам також було присвоєне звання бригадного генерала, з випередженням їхніх однолітків та старших за вислугою офіцерів, серед них (капітан), Таскер Х. Блісс (майор) та Леонард Вуд (капітан). Підвищення Першинга, хоч і було незвичним, проте не було безпрецедентним і мало підтримку багатьох солдатів, які захоплювалися його здібностями.
У 1908 році Першинг нетривалий час служив військовим спостерігачем США на Балканах. Наприкінці 1909 року він повернувся до Сполучених Штатів і був знову призначений на Філіппіни, де прослужив до 1913 року. Перебуваючи на Філіппінах, він служив командуючим фортом Мак-Кінлі, недалеко від Маніли, а також був губернатор провінції Моро. Останній з чотирьох дітей Першинга народився на Філіппінах.
У 1913 році його було рекомендовано нагородити медаллю Пошани за його дій у під час повстання Моро. Він звернувся до генерал-ад'ютанта з проханням не присвоювати йому вищої нагороди, хоча рада, яка розглядала рекомендацію, вже проголосувала проти, перш ніж отримати лист Першинга. 1922 року ці події були переглянути повторно й комісія висловила рекомендацію нагородити генерала Першинга Хрестом «За видатну службу». Але, на той час начальник штабу армії США Першинг не схвалив цю рекомендацію та не підписав документи на своє нагородження. 1940 року Першинг все ж таки отримав Хрест за його героїзм у битві при Бад-Багсаку, а президент Франклін Д. Рузвельт вручив його на церемонії, приуроченій до 80-річчя Першинга.
Мексиканська експедиція
20 грудня 1913 року Першинг отримав наказ прийняти командування 8-ю бригадою у Президіо в Сан-Франциско. 24 квітня 1914 року, з огляду на загострення обстановки на кордоні між Сполученими Штатами та Мексикою бригада була передислокована до Форт Блісс, штат Техас, прибувши туди 27 числа.
Після року перебування у форті Блісс, Першинг вирішив взяти туди свою сім'ю. Домовленості були майже завершені, коли вранці 27 серпня 1915 року він отримав телеграму, в якій повідомлялося про пожежу в його будинку в в Сан-Франциско, де загорілася лакована підлога і полум'я швидко поширилося, що призвело до смерті від диму його дружини Хелен Френсіс Воррен та трьох маленьких дочок, Мері, 3 роки, Ен, 7 років, та Хелен, 8 років. Вижив лише його 6-річний син Френсіс. Після похорону на цвинтарі Лейквью в Шаєнні, штат Вайомінг, Першинг повернувся до форту Блісс разом із сином Френсісом та своєю сестрою Мей і приступив до виконання обов'язків командувача.
Через два роки після смерті дружини та дітей Першинг залицявся до Енн Вілсон «Ніти» Паттон, молодшої сестри свого протеже Джорджа С. Паттона. Першинг зустрів її, коли вона приїхала до форту Блісс у гості до свого брата, і той представив їх. Першінг і Ніта Паттон незабаром зав'язали стосунки; в 1917 році вони заручилися, але через виїзд Першинга до Франції під час Першої світової війни їхні стосунки перервалися й більше не відновлювалися.
15 березня 1916 року зведена експедиційна дивізія генерала Першинга, яка складалася з трьох бригад (загалом 6 600 вояків у чотирьох полках кавалерії та двох полках піхоти), двома колонами перетнула американо-мексиканський кордон і увійшла на територію сусідньої держави. Вперше в американській історії з повітря угруповання підтримувала 1-ша ескадрилья, озброєна 8 аеропланами JN-3, які забезпечували Першингу повітряну розвідку над районом проведення операції. Офіційно метою військової операції американський уряд визначив захоплення Панчо Вільї. Бойові дії, які мали характер рейдових дій, завершилися успішним знищенням нерегулярного угруповання мексиканських повстанців, але головної мети каральної операції — узяття Панчо Вільї в полон досягти не вдалося.
Перша світова війна
Напередодні вступу Сполучених Штатів у Першу світову війну президент Вудро Вільсон розглядав можливість проведення мобілізації армії з метою завчасної підготовки її до участі в бойових діях в Європі. Найліпшим кандидатом на посаду головнокомандувача американськими експедиційними силами вважався генерал-майор , вищий начальник Першинга під час Мексиканської експедиції. Однак, 19 лютого 1917 року він раптово помер від серцевого нападу. У травні 1917 року після вступу США у війну, Вільсон мав коротку зустріч з Першингом, на який зупинився на його кандидатурі. 10 травня 1917 року Першинг був офіційно призначений на посаду головнокомандувача і обіймав її до кінця воєнних дій на Західному фронті. 6 жовтня 1917 року Першинг, тоді генерал-майор, отримав звання повного генерал Національної армії. Він обійшов генерал-лейтенанта і став першим повним генералом з часів Філіпа Шерідана у 1888 році. Як командуючий Американських експедиційних сил, Першинг відповідав за організацію, підготовку та забезпечення об'єднаних регулярних та призовних сил армії і Національної гвардії. Його сили врешті-решт розрослися з 27 тисяч недосвідчених солдатів до двох армій, причому третя досягла готовності вже після закінчення війни, загалом понад два мільйони солдатів було підготовлено генералом Першингом.
Першинг, перебравши функції управління від Вільсона та військового міністра , здійснював повний і всеохоплюючий контроль своїми силами, які були передані під його командування. Бейкер, зіткнувшись з нескінченними проблемами на домашньому фронті та політичними труднощами з військово-політичним керівництвом союзників у прийнятті рішень, надав Першингу безприкладні повноваження у керуванні своїми військами й уповноважив його робити так, як він вважав за найкраще. У свою чергу, Першинг обережно застосовував своє право, не беручи участі в політиці чи суперечках щодо урядової політики, що могло відвернути його від виконання військової місії.
Джордж Маршалл служив одним з найпомітніших помічників Першинга під час та після війни. Першим начальником штабу Першинга був бригадний генерал , який згодом прийняв під своє командування 4-ту бригаду морської піхоти, але довгі роки працював найближчим помічником Першинга і залишався надзвичайно відданим йому.
У травні 1917 року Першинг в умовах найвищої таємниці вирушив на борту океанського лайнера «Балтік» з Форт Джей на острові Говернорс у Нью-Йоркській гавані до Франції. У червні він висадився на французькому берегу, і зробив візит до могили Жильбера дю Мотьє, маркіза де Лафайєта, він, як вважали, висловив знамениту фразу «Лафайєт, ми тут»; однак насправді це сказав його помічник полковник Чарльз Е. Стентон.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpoTDBwdmFHNWZVR1Z5YzJocGJtY3VhbkJuTHpJd01IQjRMVXB2YUc1ZlVHVnljMmhwYm1jdWFuQm4uanBn.jpg)
Вперше в американській військовій історії головнокомандувач американськими військами перебував під командуванням іноземної держави. Наприкінці червня генерал Роулінсон, командувач 4-ї британської армії, запропонував австралійському генерал-лейтенанту , участь американців у ретельно підготовленій атаці разом із . На його думку участь американських військ у майбутній одночасно дасть американському командуванню та солдатам певний досвід, а також посилить кожен австралійський батальйон ще однією ротою. 29 червня генерал Белл, командир американської 33-ї дивізії, відібрав по дві роти з 131-го та 132-го піхотних полків 66-ї бригади. Монашу було обіцяно десять рот американських військ, отже 30 червня була відправлена решта рот 1-го і 2-го батальйонів 131-го полку. Кожен американський взвод прибув на посилення до австралійської піхотної роти, але існували труднощі з організацією взаємодії між американськими взводами (які налічували 60 людей) та австралійськими ротами із 100 вояків. Цю складність вдалося подолати за рахунок зменшення чисельності кожного американського взводу на одну п'яту та відправлення виведених таким чином військ, які налічували 50 офіцерів та солдатів, назад до таборів посилення батальйону.
За день до початку нападу Першинг дізнався про план і наказав вивести шість американських рот. У той час як кілька американців, наприклад, приданих 42-му батальйону, не виконали наказ, більшість, хоч і були розчаровані, повернулися назад. Це означало, що батальйони повинні були здійснити перегрупування своїх атакуючих атакуючі формувань та спричинили серйозне зменшення чисельності сил союзників. Наприклад, 11-та бригада атакувала силами 2200 чоловіків замість 3000. В останню хвилину пролунало розпорядження вивести всі американські війська з першого ешелону ударного угруповання, але Монаш, який обрав датою нападу 4 липня з «поваги» до американських військ, висловив протест проти такого рішення Роулінсона і отримав підтримку від фельдмаршала Дугласа Гейґа, головнокомандувача британськими експедиційними силами. Чотири американські роти, які приєдналися до австралійців під час штурму, були виведені з лінії вже після битви і повернулися до своїх полків, отримавши цінний досвід. Монаш надіслав Беллу свою особисту подяку, похваливши сміливість американців, тоді як Першинг видав чіткі вказівки забезпечити, щоб американські війська більше не використовувалися в такий спосіб.
Зважаючи на цивільний контроль над збройними силами, Першинг дотримувався расової політики президента Вудро Вільсона, військового міністра та південних демократів, які пропагували доктрину «окремо, але рівноправно». Афро-американським підрозділам «солдат-буйволів» не дозволяли брати участь у бойових діях разом з рештою Американських експедиційних сил під час Першої світової війни, але досвідчені сержанти були надані іншим окремим «чорним» підрозділам бойового забезпечення та підтримки — наприклад, 317-му інженерному батальйону. Американські «солдати-буйволи» 92-ї та були першими американськими солдатами, які воювали у Франції у 1918 році, але вони робили це під французьким командуванням, оскільки Першинг відмежував їх від американських експедиційних сил. Більшість полків 92-го і 93-го продовжували битися під французьким командуванням на час війни.
На початку 1918 року цілі американські дивізії починали служити на передовій пліч-о-пліч з французькими військами. Першинг наполягав на тому, щоб вони билися як підрозділи під американським командуванням, а не були розділені батальйонами для збільшення британських та французьких полків та бригад (хоча 27-ма та 30-та дивізії під командуванням II корпусу, були передані в розпорядження союзників у відчайдушні дні Весняного наступу німців 1918 року, бився разом з британсько/австралійсько/канадською 4-ю армією до кінця війни, беручи участь у в жовтні 1918 року).
У жовтні 1918 року Першинг побачив потребу у створенні спеціального , і в Отуні, Франція, була створена перша школа поліції армії США. За це його вважають батьком-засновником корпусу військової поліції США.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk0TDFCbGNuTm9hVzVuWDJGdVpGOW9hWE5mUjJWdVpYSmhiRjlUZEdGbVpsOWhkRjlJWldGa2NYVmhjblJsY25NbE1rTmZRMmhoZFcxdmJuUXVhbkJuTHpJd01IQjRMVkJsY25Ob2FXNW5YMkZ1WkY5b2FYTmZSMlZ1WlhKaGJGOVRkR0ZtWmw5aGRGOUlaV0ZrY1hWaGNuUmxjbk1sTWtOZlEyaGhkVzF2Ym5RdWFuQm4uanBn.jpg)
Влітку 1918 року американські сили вперше взяли участь у серйозних боях, коли вісім повноцінних дивізій, разом із 24 французькими, билися в Другій битві на Марні. Поряд з перемогою британської 4-ї армії під Ам'єном, перемога союзників у Другій битві на Марні ознаменувала переломний момент Першої світової війни на Західному фронті.
У серпні 1918 року була сформована 1-ша американська армія, спочатку під безпосереднім командуванням Першинга, а потім генерал-лейтенанта Хантера Ліджета, коли була створена 2-га армія США під командуванням генерал-лейтенанта Роберта Булларда. Після швидкої перемоги під Сен-Мієль, на схід від Вердена, деякі командири американських військ сподівалися продовжити наступ на схід до Меца, але це не відповідало планам Верховного головнокомандувача союзників, маршала Фердинанда Фоша. Натомість Американські експедиційні сили повинні були передислокуватися і за сприяння французьких танків розпочати великий наступ на північ на дуже складній місцевості в Мез-Аргонні. Цей наступ врешті-решт набув неабиякого розмаху і німці кинули в битву від 35 до 40 своїх дивізій, із 190-ти німецьких дивізій, які були на Західному фронті. Мез-Аргоннська операція стала найбільшою та [en] військових операцій в історії США в ході Першої світової війни.
Наступ був ознаменований невдачею Першинга, зокрема його прихильність до масових атак великих піхотних формувань при незначній артилерійській підтримці призвела до високого рівня втрат при захопленні трьох ключових пунктів. Це відбулося, попри те, що Американські експедиційні сили билися лише з німецькими військами другої лінії після рішення генерал-квартирмейстера Великого німецького Генерального штабу при Гінденбурзі генерала Еріха Людендорфа, вийти на лінію Гінденбурга 3 жовтня — і на відміну від одночасного британського прориву лінії Гінденбурга північніше. Згодом Першинг був змушений реорганізувати свої сили, заснувавши 2-гу армію та передавши командування 1-ю армією Хантеру Ліджету.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTDBkRlRsOVFaWEp6YUdsdVoxOWhjMTlEYUdsbFpsOVBabDlUZEdGbVppNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RSMFZPWDFCbGNuTm9hVzVuWDJGelgwTm9hV1ZtWDA5bVgxTjBZV1ptTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Коли він прибув до Європи, Першинг відверто зневажав «траншейну війну» за попередні три роки на Західному фронті, вважаючи, що вміння американських солдатів, озброєних високоякісними гвинтівками, дозволить їм уникнути дорогих і безглуздих боїв на невеликій ділянці нічийної землі. Британські та французькі командуючі й низка американців, такі як начальник штабу армії генерал Таскер Блісс і навіть Ліджет, вважали це нереальним. Навіть німецькі генерали були негативно налаштовані, і Людендорф розбив вщент Першинга в наступі в Аргоннському лісі, згадуючи, як «атаки недосвідчених американських військ розбивалися з найбільшими втратами». Aмериканські війська добре показали себе у Другій битві на Марні, але жертви їх при прориві німецьких оборонних позицій в Аргонні (приблизно 120 000 втрат за шість тижнів боїв проти 35-40 німецьких дивізій) були не помітно кращими ніж у франко-британському наступі на Соммі двома роками раніше (600 000 жертв за чотири з половиною місяці запеклих боїв проти 50-ти німецьких дивізій).
Деякі автори припускають, що розчарування Першинга повільним просуванням через Аргоннський ліс стало причиною двох інцидентів, які потім відбулися. По-перше, він наказав 1-й армії США з «честю відвоювати» Седан, місце поразки французів у 1870 році; плутанина, яка виникла, піддала американські війська небезпеці не лише з боку французів, які наступали ліворуч, а й навіть між американськими частинами, оскільки 1-ша дивізія вночі рухалася на захід через напрямок наступу 42-ї дивізії (існують розбіжності в історичних оповіданнях, щодо того, чи справді бригадний генерал Дуглас Макартур, командир 84-ї бригади 42-ї дивізії, був насправді прийнятий за німецького офіцера та заарештований). Ліджет, який напередодні був поза штабом, повинен був розібратися в хаосі, що утворився, та виконати вказівки Верховного головнокомандувача союзників маршала Фердинанда Фоша, дозволивши французам відвоювати місто; пізніше він записав, що це був єдиний раз під час війни, коли в нього здали нерви.
По-друге, Першинг направив некоректного листа до Вищої військової ради союзників, вимагаючи, щоб з німцями не примирялися, а натомість союзники повинні продовжувати наступати та вимагати безумовної капітуляції Німецької імперії. Хоча в пізніші роки багато, включаючи президента Франкліна Д. Рузвельта, вважали, що Першинг був правим, на той час це було порушенням політичного авторитету.
Успіхи США переважно приписували Першингу, і він став найвідомішим американським лідером у Великій війні. Макартур розглядав Першинга як штабного служаку, і стосунки між двома чоловіками до кінця війни погіршали. Подібна критика вищого командування з боку підростаючого покоління офіцерів (майбутніх генералів Другої світової війни) відбувалася в та інших арміях, але справедливості щодо Першинга, хоча нерідкі були випадки, коли командири бригад перебували поблизу передової і навіть дехто з них загинув, система управління військами в Першій світовій війні вимагала й була більш практичною та ефективною при командуванні генералами з тилової зони.
У 1918 році Першинг також вів особисту боротьбу за здоров'я, оскільки захворів під час пандемії грипу 1918 року, але на відміну від багатьох, кому не так пощастило, Першинг вижив.
Післявоєнний час
У вересні 1919 року, на знак визнання його заслуг під час Першої світової війни, Конгрес США уповноважив Президента підвищити Першинга у званні до генерала армій США, найвищого звання, можливого для будь-якого військового збройних сил Сполучених Штатів, що було створено спеціально для нього. (У 1976 році Конгрес уповноважив президента Джеральда Форда посмертно підвищити Джорджа Вашингтона до цього звання як частину Двохсотріччя Сполучених Штатів; раніше Вашингтон мав звання генерала Континентальної армії і носив тризірковий знак розрізнення; його посмертно призначення генералом армій та конкретна редакція статуту закону, Публічний закон 94-479, від жовтня 1976 року, забезпечили, що Вашингтон завжди вважатиметься найвищим офіцером армії США). Першинг був уповноважений створити свій знак відмінності для нового звання і вирішив носити чотири золоті зірки до кінця своєї кар'єри, що відрізняло його відзнаку від чотирьох срібних зірок, які носили начальники штабів армії у 1910-х — на початку 1920-х рр.
У 1921 році Першинг став начальником штабу армії Сполучених Штатів, прослуживши на цій посаді три роки. Він створив мапу Першинга, запропоновану національну мережу військових та цивільних магістралей. Міждержавна система автомобільних доріг, заснована в 1956 році, увібрала в себе значну частину проєктів з мапи Першинга. На своє 64-річчя, 13 вересня 1924 року, Першинг звільнився з військової служби.
15 липня 1948 року генерал армій США Джон Першинг помер від ішемічної хвороби серця і застійної серцевої недостатності в загальній лікарні армії США імені Уолтера Ріда у Вашингтоні, яка була його домом після 1944 року. Його поховали на Арлінгтонському національному цвинтарі, поблизу могил солдатів, якими він командував у Європі. Зараз ця ділянка відома як пагорб Першинга.
Цікаві факти
На честь генерала було названо однойменний танк та серію балістичних ракет.
Примітки
- https://ancexplorer.army.mil/publicwmv/index.html#/arlington-national/
Література
- Щеголихина, С. Н. Джон Джозеф Першинг / С. Н. Щеголихина // Вопросы истории. — 2004. — N2. — С. 58-77. — (Амер. генерал армии). — ISSN 0042-8779 (рос.)
Посилання
- Биография на hrono.ru [ 30 вересня 2007 у Wayback Machine.] (рос.)
- Биография [ 20 квітня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Biography of John J. Pershing [ 20 квітня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Першинг как полководец [ 31 січня 2012 у Wayback Machine.] (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dzhon Dzhozef Chornij Dzhek Pershing angl John Joseph Pershing 13 veresnya 1860 15 lipnya 1948 amerikanskij voyenachalnik general armij SShA 1919 Verhovnij Golovnokomanduvach ob yednanimi silami SShA pid chas Pershoyi svitovoyi vijni v Yevropi Dzhon Pershingangl John J PershingIm ya pri narodzhenni Dzhon Dzhozef Pershing angl John Joseph Pershing Prizvisko Chornij Dzhek angl Black Jack Narodzhennya 13 veresnya 1860 1860 09 13 Lakled MissuriSmert 15 lipnya 1948 1948 07 15 87 rokiv Vijskovij medichnij centr armiyi SShA imeni Voltera Rida Vashington okrug Kolumbiya serceva nedostatnistPohovannya Arlingtonskij nacionalnij cvintar 1 Krayina SShAPrinalezhnist Armiya SShARid vijsk pihotaOsvita Vijskova akademiya SShA Voyennij koledzh armiyi SShA d d i dRoki sluzhbi 1886 1924Zvannya General armiyi general armij SShAKomanduvannya Verhovnij Golovnokomanduvach vijsk SShA v Yevropi Nachalnik shtabu Armiyi SShA 1 sha armiyaVijni bitvi Indianski vijni Ispansko amerikanska vijna Filippinsko amerikanska vijna Rosijsko yaponska vijna Meksikanska revolyuciya Meksikanska ekspediciya Persha svitova vijna Zahidnij frontDiti dAvtografNagorodi Nagorodi inshih krayin Kavaler Velikogo Hresta Savojskogo vijskovogo ordena Dzhon Pershing u Vikishovishi U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Pershing Pershing buv yedinim u SShA vijskovim hto za zhittya otrimav najvishe vijskove zvannya general armij SShA BiografiyaYuni roki Dzhon Dzhozef Pershing narodivsya 13 veresnya 1860 roku na fermi poblizu mistechka Lakled u shtati Missuri Dzhon buv starshim z shesti ditej rodini biznesmena Dzhona Fletchera Pershinga ta Enn Elizabet Tompson vin mav she dvoh brativ ta troh sester she tri ditini pomerli u ditinstvi Predki Pershinga po liniyi batka buli vihidcyami z Elzasu kotri emigruvali u seredini XVIII stolittya do Filadelfiyi U roki Gromadyanskoyi vijni batko pidtrimuvav storonu Soyuzu sluzhiv markitantom pri 18 mu Missurskomu volonterskomu pihotnomu polku 1878 roci Pershing zdobuv serednyu osvitu u shkoli v Lakledi i stav uchitelem dlya miscevih afroamerikanskih ditej Prodovzhuyuchi svoyu vikladacku kar yeru Pershing paralelno navchavsya u Derzhavnij normalnij shkoli nini Derzhavnij universitet Trumena v Kerksvilli shtat Missuri yaku zakinchiv u 1880 roci zi stupenem bakalavra v galuzi naukovoyi didaktiki Cherez dva roki vin podav zayavku na vstup do Vijskovoyi akademiyi SShA Piznishe Pershing ziznavsya sho vijskova sluzhba dlya nogo mala drugoryadne znachennya golovnim bulo postupiti do Vest Pojnta oskilki riven osviti tut buv nabagato krashim nizh tiyeyi yaku mozhna bulo zdobuti v silskij chastini Missuri Voseni 1882 roku Pershing prijnyav prisyagu kadeta u Vest Pojnti Zavdyaki svoyim vidminnim liderskim yakostyam shvidko rushiv sluzhbovimi shodami nezabarom otrimav zvannya pershogo kaprala pershogo serzhanta pershogo lejtenanta ta pershogo kapitana vishogo zvannya u seredovishi kursantiv vijskovogo navchalnogo zakladu Vin navit udostoyivsya chesti komanduvati pochesnoyu vartoyu yaka salyutuvala pohoronnomu poyizdu prezidenta Ulissa S Granta koli vin prohodiv povz Vest Pojnt u serpni 1885 roku Dzhon Pershing kadet Vijskovoyi akademiyi SShA 1886 Pochatok vijskovoyi sluzhbi Vlitku 1886 roku Pershing zakinchiv navchannya v Akademiyi posivshi 30 te misce u svoyemu klasi z 77 ti kadetiv i otrimav pershe oficerske zvannya drugij lejtenant Na vipusku superintendant Vest Pojnta general jogo pohvaliv vidmitivshi sho Pershing stane vidatnim oficerom U toj chas Pershing rozglyadav mozhlivist zvernutisya z klopotannyam do armijskogo kerivnictva shob armiya dozvolila jomu vivchati pravo i vidterminuvala pochatok obov yazkovoyi vijskovoyi sluzhbi Vin takozh rozmirkovuvav nad planami kilkoh svoyih odnogrupnikiv z yakimi dumav zajnyatisya rozroblennyam irigacijnogo proyektu v Oregoni Ale zreshtoyu vin vidkinuv obidvi ideyi ta virishiv rozpochati dijsnu vijskovu sluzhbu pihotnim oficerom 30 veresnya 1886 roku Pershing pribuv na sluzhbu do pidrozdilu L 6 go kavalerijskogo polku dislokovanogo u forti Bayard yakij znahodivsya na teritoriyi Nyu Meksiko Pid chas sluzhbi v 6 mu polku Pershing brav uchast u kilkoh indianskih pohodah i buv vidznachenij za diyi proti apachiv za svoyu smilivist Z 1887 do 1890 roku Pershing sluzhiv z 6 m polkom na riznih vijskovih bazah ta fortah u Kaliforniyi Arizoni ta Pivnichnij Dakoti U cej chas vin takozh stav ekspertom zi strilbi v 1891 roci otrimav druge misce v strilbi z pistoletu ta p yate u strilbi z gvintivki sered usih soldativ armiyi SShA Pershing kapitan regulyarnoyi armiyi 9 grudnya 1890 roku Pershing zi svoyim polkom pribuv do mista Siu shtat Ajova de vzyav uchast u pridushenni ostannogo povstannya indianciv Lakota Hocha vin ta jogo pidrozdil ne brali uchasti v rizanini na Vunded Ni 1 sichnya 1891 roku cherez tri dni pislya ciyeyi podiyi voni vstupili v bij z voyinami siu yaki atakuvali furgoni 6 go kinnogo polku Pershing ta jogo pidrozdil proskakali bilshe shesti mil do miscya napadu indianciv ta vidbili ataku protivnika zmushuyuchi yih vidstupiti Ce buv bi yedinij vipadok koli Pershing osobisto brav uchast u sutichci z indiancyami U veresni 1891 roku vin buv priznachenij profesorom vijskovoyi nauki i taktiki v perebuvayuchi na cij posadi do 1895 roku 20 zhovtnya 1892 roku Pershing pidvishenij u zvanni do pershogo lejtenanta U cej chas Pershing odnochasno vidviduvav yuridichnij koledzh universitetu de u 1893 roci zdobuv osvitnij stupin bakalavra prava U 1895 roci jogo priznachili komandirom pidrozdilu 10 go kavalerijskogo polku odnogo z originalnih polkiv tak zvanih en chastin amerikanskoyi armiyi yaki komplektuvalisya afroamerikancyami pid komanduvannyam bilih oficeriv Z fortu Assinnibojn na pivnochi centralnoyi Montani Pershingom bula provedena ekspediciya na pivden ta pivdennij zahid yaka zibrala ta deportuvala veliku kilkist indianciv kri do Kanadi U 1897 roci Pershing stav vikladachem taktiki u Vest Pojnti j instruktorom roti A kadetiv Cherez strogist ta visoku vimoglivist jogo nezlyubili kursanti davshi jomu prizvisko Nigger Dzhek za jogo kolishnyu sluzhbu v 10 mu kavalerijskomu polku Zgodom klichka peretvorilasya na Blek Dzhek i zalishalasya z nim do kincya zhittya Ispansko amerikanska ta filippinsko amerikanska vijni Na pochatku ispano amerikanskoyi vijni pershij lejtenant Pershing buv polkovim kvartirmejsterom 10 go kavalerijskogo polku U lipni 1898 roku vin bivsya na pagorbah San Huan na Kubi za sho buv vidznachenij za horobrist Jogo bezposerednij nachalnik prokomentuvav spokijnu povedinku Pershinga pid obstrilom skazavshi sho toj holodnij yak glechik z kolotim lodom Nadali molodij oficer u skladi 10 go kavalerijskogo polku brav uchast v oblozi ta kapitulyaciyi Santyago de Kubi 26 serpnya 1898 roku Pershing buv priznachenij oficerom z boyepripasiv ta majorom Volonterskih sil SShA U berezni 1899 roku pislya perenesenoyi malyariyi vin ocholiv Upravlinnya mitnici ta ostrovnih sprav yake zdijsnyuvalo naglyad za okupacijnimi vijskami na teritoriyah zdobutih v ispano amerikanskij vijni u vijskovij administraciyi SShA na Kubi v Puerto Riko na Filippinah ta Guami 12 travnya 1899 roku vin buv pochesno zvilnenij z chisla volonteriv i povernuvsya do svogo postijnogo zvannya pershogo lejtenanta Vtim vzhe 6 chervnya 1899 roku buv znovu priznachenij majorom Volonterskih sil na cej raz pomichnikom general ad yutanta 17 serpnya 1899 roku nevdovzi pislya pochatku filippinsko amerikanskoyi vijni Pershing pribuv do Manili de buv priznachenij u departament Mindanao i Holo i komanduvav silami yaki brali uchast u pridushenni filippinskogo povstannya 27 listopada 1900 roku buv priznachenij general ad yutantom svogo departamentu i prosluzhiv na cij posadi do 1 bereznya 1901 roku Za diyi na richci Kagayan pid chas sprobi znishiti filippinskij opornij punkt u Makazhambo vin buv vidznachenij u nakazi 30 chervnya 1901 roku Pershing buv pochesno zvilnenij z lav volonteriv i povernuvsya do zvannya kapitana regulyarnoyi armiyi do yakogo buv pidvishenij 2 lyutogo 1901 roku Sluzhiv u 1 mu kavalerijskomu polku na Filippinah Zgodom jogo rozpodilili do 15 go kavalerijskogo polku de vin sluzhiv oficerom rozvidki ta brav uchast u akciyah proti Moro Za horobrist proyavlenu v boyah na ozeri Lanao buv vidznachenij u nakazi U chervni 1901 roku vin sluzhiv nachalnikom Kemp Lanao Filippini U chervni 1903 roku Pershing otrimav nakaz na povernennya do SShA Prezident Teodor Ruzvelt vrazhenij zdibnostyami Pershinga podav klopotannya do Generalnogo shtabu armiyi pro pidvishennya Pershinga do polkovnika U toj chas pidvishennya armijskih oficeriv zdijsnyuvalosya perevazhno vidpovidno do vislugi rokiv a ne po zaslugah i hocha shirokomu zagalu bulo vidomo hto takij Pershing i sho vin zaslugovuye stati polkovnikom armijske kerivnictvo vidmovilosya zminiti tradiciyu prosuvannya po sluzhbi j ne dalo zgodi na prisvoyennya dostrokovogo zvannya Pershingu Ce rozlyutilo Ruzvelta ale oskilki Prezident mav pravo nazivati i prosuvati armijskih oficeriv tilki u generalski zvannya jogo mozhlivosti pidvishiti Pershinga u polkovniki buli obmezheni U 1904 roci Dzhona Pershinga priznachili pomichnikom nachalnika shtabu Pivdenno zahidnoyi diviziyi armiyi dislokovanoyi v Oklahoma Siti U zhovtni 1904 roku vin postupiv na navchannya do Voyennogo koledzhu armiyi SShA a potim otrimav rozporyadzhennya na prohodzhennya sluzhbi do Vashingtona okrug Kolumbiya dlya vikonannya zagalnih obov yazkiv bez priznachennya 1905 roci jogo vidryadili vijskovim atashe do Tokio Togo zh roku nemolodij vzhe oficer odruzhivsya z donkoyu amerikanskogo senatora vid shtatu Vajoming kavalera Medali Poshani Toj u rizni chasi buv golovoyu komitetiv z vijskovih sprav ta asignuvan Cej soyuz iz dochkoyu potuzhnogo politika prodovzhuvav spriyati kar yeri Pershinga navit pislya smerti jogo druzhini v 1915 roci U rosijsko yaponskij vijni Pershing perebuvav v roli sposterigacha pri yaponskij 1 j armiyi generala Kuroki Tamemoto v Manchzhuriyi pislya chogo povernuvsya do Spoluchenih Shtativ voseni 1905 roku Prezident Ruzvelt zastosuvav svoyu prezidentsku vladu i prisvoyiv Pershingu zvannya brigadnogo generala sho bulo shvaleno Kongresom Stribok cherez tri zvannya i ponad 835 starshih oficeriv pidvishennya po sluzhbi porodilo zvinuvachennya v tomu sho priznachennya Pershinga stalo rezultatom jogo politichnih zv yazkiv a ne liderskih yakostej Odnak kilkom inshim molodshim oficeram takozh bulo prisvoyene zvannya brigadnogo generala z viperedzhennyam yihnih odnolitkiv ta starshih za vislugoyu oficeriv sered nih kapitan Tasker H Bliss major ta Leonard Vud kapitan Pidvishennya Pershinga hoch i bulo nezvichnim prote ne bulo bezprecedentnim i malo pidtrimku bagatoh soldativ yaki zahoplyuvalisya jogo zdibnostyami U 1908 roci Pershing netrivalij chas sluzhiv vijskovim sposterigachem SShA na Balkanah Naprikinci 1909 roku vin povernuvsya do Spoluchenih Shtativ i buv znovu priznachenij na Filippini de prosluzhiv do 1913 roku Perebuvayuchi na Filippinah vin sluzhiv komanduyuchim fortom Mak Kinli nedaleko vid Manili a takozh buv gubernator provinciyi Moro Ostannij z chotiroh ditej Pershinga narodivsya na Filippinah U 1913 roci jogo bulo rekomendovano nagoroditi medallyu Poshani za jogo dij u pid chas povstannya Moro Vin zvernuvsya do general ad yutanta z prohannyam ne prisvoyuvati jomu vishoyi nagorodi hocha rada yaka rozglyadala rekomendaciyu vzhe progolosuvala proti persh nizh otrimati list Pershinga 1922 roku ci podiyi buli pereglyanuti povtorno j komisiya vislovila rekomendaciyu nagoroditi generala Pershinga Hrestom Za vidatnu sluzhbu Ale na toj chas nachalnik shtabu armiyi SShA Pershing ne shvaliv cyu rekomendaciyu ta ne pidpisav dokumenti na svoye nagorodzhennya 1940 roku Pershing vse zh taki otrimav Hrest za jogo geroyizm u bitvi pri Bad Bagsaku a prezident Franklin D Ruzvelt vruchiv jogo na ceremoniyi priurochenij do 80 richchya Pershinga Meksikanska ekspediciya Dokladnishe Meksikanska ekspediciya 20 grudnya 1913 roku Pershing otrimav nakaz prijnyati komanduvannya 8 yu brigadoyu u Prezidio v San Francisko 24 kvitnya 1914 roku z oglyadu na zagostrennya obstanovki na kordoni mizh Spoluchenimi Shtatami ta Meksikoyu brigada bula peredislokovana do Fort Bliss shtat Tehas pribuvshi tudi 27 chisla Pislya roku perebuvannya u forti Bliss Pershing virishiv vzyati tudi svoyu sim yu Domovlenosti buli majzhe zaversheni koli vranci 27 serpnya 1915 roku vin otrimav telegramu v yakij povidomlyalosya pro pozhezhu v jogo budinku v v San Francisko de zagorilasya lakovana pidloga i polum ya shvidko poshirilosya sho prizvelo do smerti vid dimu jogo druzhini Helen Frensis Vorren ta troh malenkih dochok Meri 3 roki En 7 rokiv ta Helen 8 rokiv Vizhiv lishe jogo 6 richnij sin Frensis Pislya pohoronu na cvintari Lejkvyu v Shayenni shtat Vajoming Pershing povernuvsya do fortu Bliss razom iz sinom Frensisom ta svoyeyu sestroyu Mej i pristupiv do vikonannya obov yazkiv komanduvacha Cherez dva roki pislya smerti druzhini ta ditej Pershing zalicyavsya do Enn Vilson Niti Patton molodshoyi sestri svogo protezhe Dzhordzha S Pattona Pershing zustriv yiyi koli vona priyihala do fortu Bliss u gosti do svogo brata i toj predstaviv yih Pershing i Nita Patton nezabarom zav yazali stosunki v 1917 roci voni zaruchilisya ale cherez viyizd Pershinga do Franciyi pid chas Pershoyi svitovoyi vijni yihni stosunki perervalisya j bilshe ne vidnovlyuvalisya 15 bereznya 1916 roku zvedena ekspedicijna diviziya generala Pershinga yaka skladalasya z troh brigad zagalom 6 600 voyakiv u chotiroh polkah kavaleriyi ta dvoh polkah pihoti dvoma kolonami peretnula amerikano meksikanskij kordon i uvijshla na teritoriyu susidnoyi derzhavi Vpershe v amerikanskij istoriyi z povitrya ugrupovannya pidtrimuvala 1 sha eskadrilya ozbroyena 8 aeroplanami JN 3 yaki zabezpechuvali Pershingu povitryanu rozvidku nad rajonom provedennya operaciyi Oficijno metoyu vijskovoyi operaciyi amerikanskij uryad viznachiv zahoplennya Pancho Vilyi Bojovi diyi yaki mali harakter rejdovih dij zavershilisya uspishnim znishennyam neregulyarnogo ugrupovannya meksikanskih povstanciv ale golovnoyi meti karalnoyi operaciyi uzyattya Pancho Vilyi v polon dosyagti ne vdalosya Persha svitova vijna Naperedodni vstupu Spoluchenih Shtativ u Pershu svitovu vijnu prezident Vudro Vilson rozglyadav mozhlivist provedennya mobilizaciyi armiyi z metoyu zavchasnoyi pidgotovki yiyi do uchasti v bojovih diyah v Yevropi Najlipshim kandidatom na posadu golovnokomanduvacha amerikanskimi ekspedicijnimi silami vvazhavsya general major vishij nachalnik Pershinga pid chas Meksikanskoyi ekspediciyi Odnak 19 lyutogo 1917 roku vin raptovo pomer vid sercevogo napadu U travni 1917 roku pislya vstupu SShA u vijnu Vilson mav korotku zustrich z Pershingom na yakij zupinivsya na jogo kandidaturi 10 travnya 1917 roku Pershing buv oficijno priznachenij na posadu golovnokomanduvacha i obijmav yiyi do kincya voyennih dij na Zahidnomu fronti 6 zhovtnya 1917 roku Pershing todi general major otrimav zvannya povnogo general Nacionalnoyi armiyi Vin obijshov general lejtenanta i stav pershim povnim generalom z chasiv Filipa Sheridana u 1888 roci Yak komanduyuchij Amerikanskih ekspedicijnih sil Pershing vidpovidav za organizaciyu pidgotovku ta zabezpechennya ob yednanih regulyarnih ta prizovnih sil armiyi i Nacionalnoyi gvardiyi Jogo sili vreshti resht rozroslisya z 27 tisyach nedosvidchenih soldativ do dvoh armij prichomu tretya dosyagla gotovnosti vzhe pislya zakinchennya vijni zagalom ponad dva miljoni soldativ bulo pidgotovleno generalom Pershingom Pershing perebravshi funkciyi upravlinnya vid Vilsona ta vijskovogo ministra zdijsnyuvav povnij i vseohoplyuyuchij kontrol svoyimi silami yaki buli peredani pid jogo komanduvannya Bejker zitknuvshis z neskinchennimi problemami na domashnomu fronti ta politichnimi trudnoshami z vijskovo politichnim kerivnictvom soyuznikiv u prijnyatti rishen nadav Pershingu bezprikladni povnovazhennya u keruvanni svoyimi vijskami j upovnovazhiv jogo robiti tak yak vin vvazhav za najkrashe U svoyu chergu Pershing oberezhno zastosovuvav svoye pravo ne beruchi uchasti v politici chi superechkah shodo uryadovoyi politiki sho moglo vidvernuti jogo vid vikonannya vijskovoyi misiyi Dzhordzh Marshall sluzhiv odnim z najpomitnishih pomichnikiv Pershinga pid chas ta pislya vijni Pershim nachalnikom shtabu Pershinga buv brigadnij general yakij zgodom prijnyav pid svoye komanduvannya 4 tu brigadu morskoyi pihoti ale dovgi roki pracyuvav najblizhchim pomichnikom Pershinga i zalishavsya nadzvichajno viddanim jomu U travni 1917 roku Pershing v umovah najvishoyi tayemnici virushiv na bortu okeanskogo lajnera Baltik z Fort Dzhej na ostrovi Governors u Nyu Jorkskij gavani do Franciyi U chervni vin visadivsya na francuzkomu beregu i zrobiv vizit do mogili Zhilbera dyu Motye markiza de Lafajyeta vin yak vvazhali visloviv znamenitu frazu Lafajyet mi tut odnak naspravdi ce skazav jogo pomichnik polkovnik Charlz E Stenton Golovnokomanduvach Amerikanskih ekspedicijnih sil general Pershing u stavci vijsk Antanti v Shomoni Vpershe v amerikanskij vijskovij istoriyi golovnokomanduvach amerikanskimi vijskami perebuvav pid komanduvannyam inozemnoyi derzhavi Naprikinci chervnya general Roulinson komanduvach 4 yi britanskoyi armiyi zaproponuvav avstralijskomu general lejtenantu uchast amerikanciv u retelno pidgotovlenij ataci razom iz Na jogo dumku uchast amerikanskih vijsk u majbutnij odnochasno dast amerikanskomu komanduvannyu ta soldatam pevnij dosvid a takozh posilit kozhen avstralijskij bataljon she odniyeyu rotoyu 29 chervnya general Bell komandir amerikanskoyi 33 yi diviziyi vidibrav po dvi roti z 131 go ta 132 go pihotnih polkiv 66 yi brigadi Monashu bulo obicyano desyat rot amerikanskih vijsk otzhe 30 chervnya bula vidpravlena reshta rot 1 go i 2 go bataljoniv 131 go polku Kozhen amerikanskij vzvod pribuv na posilennya do avstralijskoyi pihotnoyi roti ale isnuvali trudnoshi z organizaciyeyu vzayemodiyi mizh amerikanskimi vzvodami yaki nalichuvali 60 lyudej ta avstralijskimi rotami iz 100 voyakiv Cyu skladnist vdalosya podolati za rahunok zmenshennya chiselnosti kozhnogo amerikanskogo vzvodu na odnu p yatu ta vidpravlennya vivedenih takim chinom vijsk yaki nalichuvali 50 oficeriv ta soldativ nazad do taboriv posilennya bataljonu Za den do pochatku napadu Pershing diznavsya pro plan i nakazav vivesti shist amerikanskih rot U toj chas yak kilka amerikanciv napriklad pridanih 42 mu bataljonu ne vikonali nakaz bilshist hoch i buli rozcharovani povernulisya nazad Ce oznachalo sho bataljoni povinni buli zdijsniti peregrupuvannya svoyih atakuyuchih atakuyuchi formuvan ta sprichinili serjozne zmenshennya chiselnosti sil soyuznikiv Napriklad 11 ta brigada atakuvala silami 2200 cholovikiv zamist 3000 V ostannyu hvilinu prolunalo rozporyadzhennya vivesti vsi amerikanski vijska z pershogo eshelonu udarnogo ugrupovannya ale Monash yakij obrav datoyu napadu 4 lipnya z povagi do amerikanskih vijsk visloviv protest proti takogo rishennya Roulinsona i otrimav pidtrimku vid feldmarshala Duglasa Gejga golovnokomanduvacha britanskimi ekspedicijnimi silami Chotiri amerikanski roti yaki priyednalisya do avstralijciv pid chas shturmu buli vivedeni z liniyi vzhe pislya bitvi i povernulisya do svoyih polkiv otrimavshi cinnij dosvid Monash nadislav Bellu svoyu osobistu podyaku pohvalivshi smilivist amerikanciv todi yak Pershing vidav chitki vkazivki zabezpechiti shob amerikanski vijska bilshe ne vikoristovuvalisya v takij sposib Zvazhayuchi na civilnij kontrol nad zbrojnimi silami Pershing dotrimuvavsya rasovoyi politiki prezidenta Vudro Vilsona vijskovogo ministra ta pivdennih demokrativ yaki propaguvali doktrinu okremo ale rivnopravno Afro amerikanskim pidrozdilam soldat bujvoliv ne dozvolyali brati uchast u bojovih diyah razom z reshtoyu Amerikanskih ekspedicijnih sil pid chas Pershoyi svitovoyi vijni ale dosvidcheni serzhanti buli nadani inshim okremim chornim pidrozdilam bojovogo zabezpechennya ta pidtrimki napriklad 317 mu inzhenernomu bataljonu Amerikanski soldati bujvoli 92 yi ta buli pershimi amerikanskimi soldatami yaki voyuvali u Franciyi u 1918 roci ale voni robili ce pid francuzkim komanduvannyam oskilki Pershing vidmezhuvav yih vid amerikanskih ekspedicijnih sil Bilshist polkiv 92 go i 93 go prodovzhuvali bitisya pid francuzkim komanduvannyam na chas vijni Na pochatku 1918 roku cili amerikanski diviziyi pochinali sluzhiti na peredovij plich o plich z francuzkimi vijskami Pershing napolyagav na tomu shob voni bilisya yak pidrozdili pid amerikanskim komanduvannyam a ne buli rozdileni bataljonami dlya zbilshennya britanskih ta francuzkih polkiv ta brigad hocha 27 ma ta 30 ta diviziyi pid komanduvannyam II korpusu buli peredani v rozporyadzhennya soyuznikiv u vidchajdushni dni Vesnyanogo nastupu nimciv 1918 roku bivsya razom z britansko avstralijsko kanadskoyu 4 yu armiyeyu do kincya vijni beruchi uchast u v zhovtni 1918 roku U zhovtni 1918 roku Pershing pobachiv potrebu u stvorenni specialnogo i v Otuni Franciya bula stvorena persha shkola policiyi armiyi SShA Za ce jogo vvazhayut batkom zasnovnikom korpusu vijskovoyi policiyi SShA General Dzhon Pershing zi svoyim golovnim shtabom u Franciyi 1918 Vlitku 1918 roku amerikanski sili vpershe vzyali uchast u serjoznih boyah koli visim povnocinnih divizij razom iz 24 francuzkimi bilisya v Drugij bitvi na Marni Poryad z peremogoyu britanskoyi 4 yi armiyi pid Am yenom peremoga soyuznikiv u Drugij bitvi na Marni oznamenuvala perelomnij moment Pershoyi svitovoyi vijni na Zahidnomu fronti U serpni 1918 roku bula sformovana 1 sha amerikanska armiya spochatku pid bezposerednim komanduvannyam Pershinga a potim general lejtenanta Hantera Lidzheta koli bula stvorena 2 ga armiya SShA pid komanduvannyam general lejtenanta Roberta Bullarda Pislya shvidkoyi peremogi pid Sen Miyel na shid vid Verdena deyaki komandiri amerikanskih vijsk spodivalisya prodovzhiti nastup na shid do Meca ale ce ne vidpovidalo planam Verhovnogo golovnokomanduvacha soyuznikiv marshala Ferdinanda Fosha Natomist Amerikanski ekspedicijni sili povinni buli peredislokuvatisya i za spriyannya francuzkih tankiv rozpochati velikij nastup na pivnich na duzhe skladnij miscevosti v Mez Argonni Cej nastup vreshti resht nabuv neabiyakogo rozmahu i nimci kinuli v bitvu vid 35 do 40 svoyih divizij iz 190 ti nimeckih divizij yaki buli na Zahidnomu fronti Mez Argonnska operaciya stala najbilshoyu ta en vijskovih operacij v istoriyi SShA v hodi Pershoyi svitovoyi vijni Nastup buv oznamenovanij nevdacheyu Pershinga zokrema jogo prihilnist do masovih atak velikih pihotnih formuvan pri neznachnij artilerijskij pidtrimci prizvela do visokogo rivnya vtrat pri zahoplenni troh klyuchovih punktiv Ce vidbulosya popri te sho Amerikanski ekspedicijni sili bilisya lishe z nimeckimi vijskami drugoyi liniyi pislya rishennya general kvartirmejstera Velikogo nimeckogo Generalnogo shtabu pri Gindenburzi generala Eriha Lyudendorfa vijti na liniyu Gindenburga 3 zhovtnya i na vidminu vid odnochasnogo britanskogo prorivu liniyi Gindenburga pivnichnishe Zgodom Pershing buv zmushenij reorganizuvati svoyi sili zasnuvavshi 2 gu armiyu ta peredavshi komanduvannya 1 yu armiyeyu Hanteru Lidzhetu General armij SShA Dzhon Pershing nachalnik shtabu armiyi Koli vin pribuv do Yevropi Pershing vidverto znevazhav transhejnu vijnu za poperedni tri roki na Zahidnomu fronti vvazhayuchi sho vminnya amerikanskih soldativ ozbroyenih visokoyakisnimi gvintivkami dozvolit yim uniknuti dorogih i bezgluzdih boyiv na nevelikij dilyanci nichijnoyi zemli Britanski ta francuzki komanduyuchi j nizka amerikanciv taki yak nachalnik shtabu armiyi general Tasker Bliss i navit Lidzhet vvazhali ce nerealnim Navit nimecki generali buli negativno nalashtovani i Lyudendorf rozbiv vshent Pershinga v nastupi v Argonnskomu lisi zgaduyuchi yak ataki nedosvidchenih amerikanskih vijsk rozbivalisya z najbilshimi vtratami Amerikanski vijska dobre pokazali sebe u Drugij bitvi na Marni ale zhertvi yih pri prorivi nimeckih oboronnih pozicij v Argonni priblizno 120 000 vtrat za shist tizhniv boyiv proti 35 40 nimeckih divizij buli ne pomitno krashimi nizh u franko britanskomu nastupi na Sommi dvoma rokami ranishe 600 000 zhertv za chotiri z polovinoyu misyaci zapeklih boyiv proti 50 ti nimeckih divizij Deyaki avtori pripuskayut sho rozcharuvannya Pershinga povilnim prosuvannyam cherez Argonnskij lis stalo prichinoyu dvoh incidentiv yaki potim vidbulisya Po pershe vin nakazav 1 j armiyi SShA z chestyu vidvoyuvati Sedan misce porazki francuziv u 1870 roci plutanina yaka vinikla piddala amerikanski vijska nebezpeci ne lishe z boku francuziv yaki nastupali livoruch a j navit mizh amerikanskimi chastinami oskilki 1 sha diviziya vnochi ruhalasya na zahid cherez napryamok nastupu 42 yi diviziyi isnuyut rozbizhnosti v istorichnih opovidannyah shodo togo chi spravdi brigadnij general Duglas Makartur komandir 84 yi brigadi 42 yi diviziyi buv naspravdi prijnyatij za nimeckogo oficera ta zaareshtovanij Lidzhet yakij naperedodni buv poza shtabom povinen buv rozibratisya v haosi sho utvorivsya ta vikonati vkazivki Verhovnogo golovnokomanduvacha soyuznikiv marshala Ferdinanda Fosha dozvolivshi francuzam vidvoyuvati misto piznishe vin zapisav sho ce buv yedinij raz pid chas vijni koli v nogo zdali nervi Po druge Pershing napraviv nekorektnogo lista do Vishoyi vijskovoyi radi soyuznikiv vimagayuchi shob z nimcyami ne primiryalisya a natomist soyuzniki povinni prodovzhuvati nastupati ta vimagati bezumovnoyi kapitulyaciyi Nimeckoyi imperiyi Hocha v piznishi roki bagato vklyuchayuchi prezidenta Franklina D Ruzvelta vvazhali sho Pershing buv pravim na toj chas ce bulo porushennyam politichnogo avtoritetu Uspihi SShA perevazhno pripisuvali Pershingu i vin stav najvidomishim amerikanskim liderom u Velikij vijni Makartur rozglyadav Pershinga yak shtabnogo sluzhaku i stosunki mizh dvoma cholovikami do kincya vijni pogirshali Podibna kritika vishogo komanduvannya z boku pidrostayuchogo pokolinnya oficeriv majbutnih generaliv Drugoyi svitovoyi vijni vidbuvalasya v ta inshih armiyah ale spravedlivosti shodo Pershinga hocha neridki buli vipadki koli komandiri brigad perebuvali poblizu peredovoyi i navit dehto z nih zaginuv sistema upravlinnya vijskami v Pershij svitovij vijni vimagala j bula bilsh praktichnoyu ta efektivnoyu pri komanduvanni generalami z tilovoyi zoni U 1918 roci Pershing takozh viv osobistu borotbu za zdorov ya oskilki zahvoriv pid chas pandemiyi gripu 1918 roku ale na vidminu vid bagatoh komu ne tak poshastilo Pershing vizhiv Pislyavoyennij chas U veresni 1919 roku na znak viznannya jogo zaslug pid chas Pershoyi svitovoyi vijni Kongres SShA upovnovazhiv Prezidenta pidvishiti Pershinga u zvanni do generala armij SShA najvishogo zvannya mozhlivogo dlya bud yakogo vijskovogo zbrojnih sil Spoluchenih Shtativ sho bulo stvoreno specialno dlya nogo U 1976 roci Kongres upovnovazhiv prezidenta Dzheralda Forda posmertno pidvishiti Dzhordzha Vashingtona do cogo zvannya yak chastinu Dvohsotrichchya Spoluchenih Shtativ ranishe Vashington mav zvannya generala Kontinentalnoyi armiyi i nosiv trizirkovij znak rozriznennya jogo posmertno priznachennya generalom armij ta konkretna redakciya statutu zakonu Publichnij zakon 94 479 vid zhovtnya 1976 roku zabezpechili sho Vashington zavzhdi vvazhatimetsya najvishim oficerom armiyi SShA Pershing buv upovnovazhenij stvoriti svij znak vidminnosti dlya novogo zvannya i virishiv nositi chotiri zoloti zirki do kincya svoyeyi kar yeri sho vidriznyalo jogo vidznaku vid chotiroh sribnih zirok yaki nosili nachalniki shtabiv armiyi u 1910 h na pochatku 1920 h rr Dzhon Pershing na poshtovij marci SShA 1961 roku U 1921 roci Pershing stav nachalnikom shtabu armiyi Spoluchenih Shtativ prosluzhivshi na cij posadi tri roki Vin stvoriv mapu Pershinga zaproponovanu nacionalnu merezhu vijskovih ta civilnih magistralej Mizhderzhavna sistema avtomobilnih dorig zasnovana v 1956 roci uvibrala v sebe znachnu chastinu proyektiv z mapi Pershinga Na svoye 64 richchya 13 veresnya 1924 roku Pershing zvilnivsya z vijskovoyi sluzhbi 15 lipnya 1948 roku general armij SShA Dzhon Pershing pomer vid ishemichnoyi hvorobi sercya i zastijnoyi sercevoyi nedostatnosti v zagalnij likarni armiyi SShA imeni Uoltera Rida u Vashingtoni yaka bula jogo domom pislya 1944 roku Jogo pohovali na Arlingtonskomu nacionalnomu cvintari poblizu mogil soldativ yakimi vin komanduvav u Yevropi Zaraz cya dilyanka vidoma yak pagorb Pershinga Cikavi faktiNa chest generala bulo nazvano odnojmennij tank ta seriyu balistichnih raket Primitkihttps ancexplorer army mil publicwmv index html arlington national LiteraturaShegolihina S N Dzhon Dzhozef Pershing S N Shegolihina Voprosy istorii 2004 N2 S 58 77 Amer general armii ISSN 0042 8779 ros PosilannyaBiografiya na hrono ru 30 veresnya 2007 u Wayback Machine ros Biografiya 20 kvitnya 2019 u Wayback Machine angl Biography of John J Pershing 20 kvitnya 2019 u Wayback Machine angl Pershing kak polkovodec 31 sichnya 2012 u Wayback Machine ros Mizhnarodne viznannya ta nagorodi Poperednik Mariya Rumunska Rumunske korolivstvo Lyudina tizhnya zhurnalu Tajm 11 serpnya 1924 Nastupnik Dzhejms Ramsej Makdonald Velika Britaniya Komanduvannya vijskovimi formuvannyami ustanovami SShA Poperednik general Pejton March 10 j Nachalnik shtabu Armiyi SShA 1 lipnya 1921 13 veresnya 1924 Nastupnik general Dzhon Gajns