Юпі́тер (лат. Iūpiter або Iuppiter) — бог неба та грому, цар богів у давньоримській релігії та міфології . Юпітер був верховним божеством римської державної релігії протягом республіканської та імперської епох, поки християнство не стало панівною релігією в Імперії . У римській міфології він був порадником Нуми Помпілія, другого царя Риму, щодо встановлення принципів римської релігії, таких як приношення або жертвопринесення.
Юпітер Iuppiter | |
---|---|
![]() Юпітер і Фетіда, , 1811 | |
Верховний бог, традиційно — бог неба і погоди, бог порядку та правосуддя, цар богів. | |
Божество в | давньоримська релігія |
Значення імені | Батько богів |
В інших культурах | Зевс, Тор, Перун |
Місцевість | Римська республіка, Римська імперія, Капітолійський пагорб |
Батько | Сатурн |
Мати | Опс |
Брати/сестри | Юнона, Веста, Керера |
Дружина | Юнона |
Діти | Вулкан, Діана, Геркулес, Бахус, Прозерпіна, Ювента, Мінерва, Марс, Венера |
Атрибути | Блискавка, орел, дуб |
Частина від | d |
|
Вважається, що Юпітер постав як бог неба. Його знаряддям є блискавка, а головною священною твариною — орел який мав перевагу над іншими птахами під час отримання покровительства і став одним із найпоширеніших символів римської армії (див. Акіла). Ці два символа часто поєднувались, подаючи бога у вигляді орла, який тримає в кігтях блискавку, що часто можна побачити на грецьких і римських монетах. Як бог неба, він слугував свідком клятв, священної довіри, від якої залежить справедливість і правильна влада. Багато його функцій були сфокусовані на Капітолійському пагорбі, де розташовувалася . Його священним деревом був дуб.
Римляни вважали Юпітера подібним до грецького Зевса, а в латинській літературі та римському мистецтві міфи та іконографія Зевса адаптовані під ім'ям Іупітер . У грецькій традиції Юпітер був братом Нептуна і Діса Патера, римських еквівалентів Посейдона й Аїда . Кожен з них керував одним із трьох царств Всесвіту: небом, водою та підземним світом. Діспітер також був богом неба, який проявляв себе при денному світлі, зазвичай ототожнюючись із Юпітером. Бог Тінія зазвичай вважається його етруським двійником.
Міфи та легенди
Більшість досліджень стверджує, що в найранішому періоді римської історії бракувало міфів, або ж оригінальна римська міфологія була безповоротно затуманена впливом грецької оповідної традиції. Після еллінізації римської культури, латинська література та іконографія інтерпретували міфи про Зевса в зображеннях та оповідях Юпітера. У легендарній історії Риму, Юпітер часто пов'язаний з царюванням.
Юпітер зображався близнюком Юнони в скульптурі в Палестрині, яка зображає годування богів Фортуною. Існує напис (також з Палестрини), який зазначає, що Фортуна Першонароджена була первісткою Юпітера. Жаклін Шампо вважає появу цього протиріччя результатом послідовних різних культурних і релігійних фаз, в яких хвиля впливу, що надходить з еллінського світу, зробила Фортуну дочкою Юпітера. Дитинство Зевса є ключовою темою грецької релігії, мистецтва та літератури, проте зображення Юпітера-дитини є досить рідкісними та сумнівними.
Культ Юпітера
Роль у державі
Римляни вважали, що Юпітер дарував їм верховенство, тому що вони шанували його більше, ніж будь-хто інший. Юпітер був «джерелом покровительства, на яке спиралися стосунки міста з богами». Він уособлював божественну владу вищих посад Риму, внутрішньої організації та зовнішніх відносин. Його зображення в республіканському та імператорському Капітолії носило регалії, пов'язані з древніми царями Риму, а також найвищі консульські та імперські почесті.
Консули клялися від імені Юпітера і вшановували його на щорічних феріях у Капітолії у вересні. Щоб подякувати йому за допомогу і заручитися його наступнуою підтримкою, вони принесли в жертву білого вола (bos mas) з позолоченими рогами. Подібну жертву робили тріумфальні генерали, які покладали знаки своєї перемоги біля ніг статуї Юпітера на Капітолії. Деякі вчені розглядали тріумфатора як втілення (або зображення) Юпітера в тріумфальній процесії.
Асоціація Юпітера з царством і суверенітетом була пееросмислена, коли римська форма правління змінилася. Спочатку Римом правили царі ; та після ліквідації монархії та створення республіки релігійні прерогативи були передані патрисам, правлячому класу патриціїв . Ностальгія за царством (affectatio regni) вважалася зрадою. Підозрюваних у монархічних амбіціях карали, незалежно від їхньої служби державі. У 5 столітті до нашої ери тріумфатор Камілл був відправлений у вигнання після того, як він керував колісницею з упряжкою з чотирьох білих коней (квадригою) — адже це була честь, зарезервована для самого Юпітера. Коли Марка Манлія, чий захист Капітолію від вторгнення галлів приніс йому ім'я Капітолін, був звинувачений у претензіях на царство, він був страчений як зрадник та скинутий зі скелі Тарпей. Його будинок на Капітолійському пагорбі був знищений і було постановлено, що жодному патрицію не дозволено жити там. Капітолійський Юпітер представляв продовження царської влади з періоду Царства і надавав владу магістратам, які вшановували його.
Під час конфлікту станів римські плебеї вимагали права бути на політичних та релігійних посадах. Під час свого першого сецесіо (подібного до загального страйку) вони відійшли з міста і погрожували заснувати своє власне. Коли вони погодилися повернутися до Риму, то дали на пагорбі, на якому вони виступили, присягу Юпітеру як символу та гаранту єдності римської res publica. Плебеї все таки отримали право на всі магістратури та більшість священницьких посад, але верховний жрець Юпітера (Flamen Dialis) залишався прерогативою патриціїв.
Жрецтво Юпітера
Юпітеру служив патрицій Фламен Діаліс , верховний член фламени, колегії з п'ятнадцяти жерців офіційного громадського культу Риму, кожен з яких був присвячений певному божеству. Його дружина, Фламініка Діаліс, мала свої обов'язки і керувала жертвопринесенням баранів Юпітеру в кожну з нундін, «ринкових» днів календарного циклу, порівнянного з тижнем. Подружжя повинне було одружитись на спеціальній ритуальній конфарреації,, якавключала в себе жертву полби хліба для Юпітера.
Посада Фламена Діаліса була обмежена кількома оригінальними ритуальними заборонами, деякі з яких проливають світло на суверенну природу самого бога. Наприклад, фламен може зняти свій одяг або апекс (гострий капелюх) лише під дахом, щоб не показати себе голим на небі, тобто «наче під очима Юпітера» як бога небес. Щоразу, коли Фламініка бачила блискавку або чула грім (знаряддя Юпітера), їй не було дозволено продовжувати щоденні справи, поки вона не заспокоїть бога.
Деякі привілеї фламени Юпітера можуть відображати царську природу божества: вона користувалася курульним кріслом і був єдиним жерцем (сакердосом), перед яким стояв ліктор і мав місце в сенаті. Інші правила стосуються його ритуальної чистоти та його відсторонення від військової функції; йому було заборонено їздити на коні або бачити військо за межами священних кордонів Риму (померію). При тому, що він служив богу, який уособлював святість клятви, релігійно Діалісу не дозволялося давати клятву. Не було дозволено мати контакти з чимось мертвим чи пов'язаним із смертю: трупами, похоронами, похоронними вогнищами, сирим м'ясом. Ці обмеження відображають повноту життя і абсолютну свободу, які є рисами Юпітера.
Громадські авгури (Augures publici) були колегією священників, які були в курсі всіх інавгураційних і виконавчих церемоній, відомих як авгурити. Створення колегії традиційно приписували Ромулу . Ці авгури вважалися єдиними офіційними інтерпретаторами волі Юпітера, тому були особливо важливими для самого існування Римської держави, оскільки римляни бачили в Юпітері єдине джерело державної влади.
Феціали були групою з 20 чоловік, які були присвячені релігійному управлінню міжнародними державними справами. Їхнім завданням було зберегти і застосувати феціальний закон (ius fetiale) — складний комплекс процедур, спрямований на забезпечення захисту богів у відносинах Риму з іноземними державами. Юрітер Лапіс був богом, під захистом якого вони діюяли, і якого головний феціал (pater patratus) закликав при обряді укладання договору. Якщо відбувалося оголошення війни, феціал закликав Юпітера і Квіріна, небесних, земних і хтонічних богів, як свідків будь-якого потенційного порушення справедливості. Після цього він міг оголосити війну протягом 33 днів.
Дія феціалів перебували під юрисдикцією Юпітера як божественного захисника сумлінності. Кілька емблем колегії феціалів стосуються Юпітера. Так, Сілекс був каменем, який використовувався для жертвоприношення, що зберігався в храмі Юпітера Феретрія, як і їхній скіпетр. Священні трави (сагміна), які іноді називають вербеною, потрібно було брати з сусідньої цитаделі для їх ритуального використання.
Юпітер і релігія в сецесії плебеїв
Роль Юпітера в конфлікті станів є відображенням релігійності римлян. З одного боку, патриції могли природно вимагати підтримки верховного бога, оскільки вони перебували під егідою держави. З іншого боку, плебс (плебеї) стверджував, що, оскільки Юпітер був джерелом справедливості, вони мали його прихильність, тому що їхня справа була справедливою.
Перша сецесія була викликана надмірним борговим тягарем плебсу. Юридичний інститут нексуму дозволив боржнику стати рабом свого кредитора. Плебс стверджував, що борги стали нестабільними через витрати війни, якої хотіли патриції. Оскільки Сенат не приєднався до пропозиції про повну ремісію заборгованості, висунутої диктатором та авгуром Манієм Валерієм Максимусом плебсу, який вийшов на Святу гору, розташовану за три римські милі до північного сходу Риму, повз номентанський міст на річці Аніо. Це вітряне місце зазвичай було місцем обрядів ворожіння, які виконували гаруспіки. Зрештою, сенат надіслав делегацію, що складалася з десяти членів, які мали повні повноваження щодо укладення угоди з плебсом, до складу якого входили Мененій Агріппа і Маній Валерій. Саме Валерій, згідно з написом, знайденим в Ареццо в 1688 році і написаним за наказом Августа, а також іншими літературними джерелами, зігнав плебс з гори після того, як сецесіоністи освятили її, нарікши територією Юпітера і побудували вівтар (ara) на її вершині. Страх гніву Юпітера за перебування на його святому місці був важливим елементом у вирішенні кризи. Освячення гори, ймовірно, стосувалося лише її вершини. Ритуал вимагав участі як авгура (імовірно, самого Манія Валерія), так і понтифіка.
Галерея
- Монументальна статуя Юпітера 1-го сторіччя до Р. Х. Була знайдена у 1500-ті роки в імператорському палаці Вілла д'Есте у Тіволі біля Рима, як частина фонтана Дракона. Знаходиться у музеї Гетті (Вілла Гетті в Пасифік-Палісейдс, Каліфорнія)
- Тріумфатор у своїй чотириколісній колесниці, з Арки Тіта
- Імператор Марк Аврелій, зі своєю сім'єю, приносить жертви за межами храму Юпітера Капітолійського після власних перемог у Німеччині (кінець 2 ст. н. е.). Капітолінський музей, Рим
- Голова Юпітера, увінчана лавром і плющем. Сардоніксова камея (Лувр)
- Юпітер на настінному розписі з Помпеї, з орлом і глобусом
- Бюст Юпітера, Ватикан, Рим.
Примітки
- Пліній. Природнича історія X 16.
- Сервій. До енеїди II 374.
- Dictionary of Roman Coins, see e.g. reverse of «Consecratio» coin of Emperor Commodus & coin of Ptolemy V Epiphanes minted c. 204—180 BC.
- Larousse Desk Reference Encyclopedia, , Haydock, 1995, p. 215.
- Diespiter should not be confused with , but the two names do cause confusion even in some passages of ancient literature; P.T. Eden, on the (Cambridge University Press, 1984, 2002), pp. 111—112.
- , "Etruscan Daemonology, " p. 41, andRobert Schilling, "Rome, " pp. 44 and 63,both in (1981, 1992) Roman and European Mythologies, University of Chicago Press, 1992, transl. from the 1981 French edition;Giuliano Bonfante and , (1983, 2003) The Etruscan Language: An Introduction, Manchester University Press rev. ed., pp. 24, 84, 85, 219, 225;Nancy Thomson de Grummond, (2006), Etruscan Myth, Sacred History, and Legend, University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology, pp. 19, 53–58 et passim;, (2012), Divining the Etruscan World: The Brontoscopic Calendar and Religious Practice Cambridge University Press, p. 62.
- , "Characteristic Traits of Ancient Roman Religion, " in Pietas: Selected Studies in Roman Religion (Brill, 1980), p. 241, ascribing the view that there was no early Roman mythology to and his school.
- , J.A. North, and S.R.F. Price, Religions of Rome: A History (Cambridge University Press, 1998), vol. 1, p. 59.
- Orlin, in Rüpke (ed), 58.
- Scheid, in Rüpke (ed), 263—271; G. Dumézil ARR It. tr. p. 181 citing Les annales de Tite Live édition G. Budé vol.
- Dumézil 1977 p. 259 note 4: cf.
- Dumézil 1977 citing Livy V 23, 6 and VI 17, 5.
- Dumézil 1977 p. citing Dionysius of Halicarnassus Roman Antiquities VI 90, 1; Festus s.v. p. 414 L 2nd.
- Gary Forsythe, A Critical History of Early Rome: From Prehistory to the First Punic War (University of California Press, 2005, 2006), p. 159 et passim.
- Макробій. Сатурналія 1.16.
- Most of the information about the Flamen Dialis is preserved by , Attic Nights X 15.
- Макробій. Сатурналія I 16, 8: flaminica quotiens tonitrua audisset feriata erat, donec placasset deos.
- Livy I 20, 1–2.
- Плутарх. Римські питання 113.
- Лівій XXVII 8, 8.
- Авл Геллій, 10.15.5: item iurare Dialem fas numquam est; , "The Deconstruction of Mommsen on Festus 462/464L, or the Hazards of Interpretation, " in Imperium sine fine: T. Robert S. Broughton and the Roman Republic (Franz Steiner, 1996), p. 85; Francis X. Ryan, Rank and Participation in the Republican Senate (Franz Steiner, 1998), p. 165.
- Dumézil 1977 p. 147.
- G. Dumézil ARR above pp. 94–96, 169, 192, 502—504; G. Wissowa Religion un Kultus der Römer Munich 1912 p. 104 Hereafter cited as RK).
- Лівій I 24, 8.
- Лівій I 32, 10.
- G. Dumézil ARR above pp. 502—504 and 169.
- Варрон. Латинська мова V, пише про «Крустомерійську сецесію» («a secessione Crustumerina»).
- F. Vallocchia «Manio Valerio Massimo dittatore ed augure» in Diritto @ Storia 7 2008 (online).
Література
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Jupiter (mythology) |
- Словник античної мітології / Упоряд. Козовик І. Я., Пономарів О. Д. — Тернопіль: Навчальна книга — Богдан, 2006. — 312 с.
- Циркин Ю. Б. Мифы Древнего Рима. — М.: ООО «Издательство Астрель»: ООО «Издательство АСТ», 2000. — 560 с: ил. — (Мифы народов мира).
- Musei Capitolini
- Mary Beard J. A. North, S. R. F. Price Religions of Rome: A History. — Cambridge University Press, 1998. (англ.)
- Article «Jupiter» in The Oxford Classical Dictionary. — . (англ.)
- Smith Miranda J. Dictionary of Celtic Myth and Legend. — . (англ.)
- Favourite Greek Myths, Mary Pope Osbourne Aedes Iovis Optimi Maximi Capitolini
- Platner S. B., Ashby T. A topographical dictionary of ancient Rome. — London: Oxford University Press, H. Milford, 1929. — OCLC 1061481. (англ.)
- Ян Парандовський Міфологія / переклад Ольги Лєнік. — К.: Молодь, 1977, — 238 с. — С. 192—195.
Посилання
- Jupiter (ROMAN GOD) // «Encyclopaedia Britannica» (англ.)
- Юпитер / Энциклопедический словарь Брокгауза и Ефрона (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Yupiter znachennya Yupi ter lat Iupiter abo Iuppiter bog neba ta gromu car bogiv u davnorimskij religiyi ta mifologiyi Yupiter buv verhovnim bozhestvom rimskoyi derzhavnoyi religiyi protyagom respublikanskoyi ta imperskoyi epoh poki hristiyanstvo ne stalo panivnoyu religiyeyu v Imperiyi U rimskij mifologiyi vin buv poradnikom Numi Pompiliya drugogo carya Rimu shodo vstanovlennya principiv rimskoyi religiyi takih yak prinoshennya abo zhertvoprinesennya Yupiter IuppiterYupiter i Fetida 1811Verhovnij bog tradicijno bog neba i pogodi bog poryadku ta pravosuddya car bogiv Bozhestvo v davnorimska religiyaZnachennya imeni Batko bogivV inshih kulturah Zevs Tor PerunMiscevist Rimska respublika Rimska imperiya Kapitolijskij pagorbBatko SaturnMati OpsBrati sestri Yunona Vesta KereraDruzhina YunonaDiti Vulkan Diana Gerkules Bahus Prozerpina Yuventa Minerva Mars VeneraAtributi Bliskavka orel dubChastina vid d Mediafajli u Vikishovishi Vvazhayetsya sho Yupiter postav yak bog neba Jogo znaryaddyam ye bliskavka a golovnoyu svyashennoyu tvarinoyu orel yakij mav perevagu nad inshimi ptahami pid chas otrimannya pokrovitelstva i stav odnim iz najposhirenishih simvoliv rimskoyi armiyi div Akila Ci dva simvola chasto poyednuvalis podayuchi boga u viglyadi orla yakij trimaye v kigtyah bliskavku sho chasto mozhna pobachiti na greckih i rimskih monetah Yak bog neba vin sluguvav svidkom klyatv svyashennoyi doviri vid yakoyi zalezhit spravedlivist i pravilna vlada Bagato jogo funkcij buli sfokusovani na Kapitolijskomu pagorbi de roztashovuvalasya Jogo svyashennim derevom buv dub Rimlyani vvazhali Yupitera podibnim do greckogo Zevsa a v latinskij literaturi ta rimskomu mistectvi mifi ta ikonografiya Zevsa adaptovani pid im yam Iupiter U greckij tradiciyi Yupiter buv bratom Neptuna i Disa Patera rimskih ekvivalentiv Posejdona j Ayida Kozhen z nih keruvav odnim iz troh carstv Vsesvitu nebom vodoyu ta pidzemnim svitom Dispiter takozh buv bogom neba yakij proyavlyav sebe pri dennomu svitli zazvichaj ototozhnyuyuchis iz Yupiterom Bog Tiniya zazvichaj vvazhayetsya jogo etruskim dvijnikom Mifi ta legendiBilshist doslidzhen stverdzhuye sho v najranishomu periodi rimskoyi istoriyi brakuvalo mifiv abo zh originalna rimska mifologiya bula bezpovorotno zatumanena vplivom greckoyi opovidnoyi tradiciyi Pislya ellinizaciyi rimskoyi kulturi latinska literatura ta ikonografiya interpretuvali mifi pro Zevsa v zobrazhennyah ta opovidyah Yupitera U legendarnij istoriyi Rimu Yupiter chasto pov yazanij z caryuvannyam Yupiter zobrazhavsya bliznyukom Yunoni v skulpturi v Palestrini yaka zobrazhaye goduvannya bogiv Fortunoyu Isnuye napis takozh z Palestrini yakij zaznachaye sho Fortuna Pershonarodzhena bula pervistkoyu Yupitera Zhaklin Shampo vvazhaye poyavu cogo protirichchya rezultatom poslidovnih riznih kulturnih i religijnih faz v yakih hvilya vplivu sho nadhodit z ellinskogo svitu zrobila Fortunu dochkoyu Yupitera Ditinstvo Zevsa ye klyuchovoyu temoyu greckoyi religiyi mistectva ta literaturi prote zobrazhennya Yupitera ditini ye dosit ridkisnimi ta sumnivnimi Kult YupiteraDekor Fragment triumfalnoyi arki pretorianska gvardiya zobrazhena na relyefi z orlom sho shoplyuye bliskavku pazurami shodo rimskoyi ekvivalentnoyi formi Yupitera Rol u derzhavi Rimlyani vvazhali sho Yupiter daruvav yim verhovenstvo tomu sho voni shanuvali jogo bilshe nizh bud hto inshij Yupiter buv dzherelom pokrovitelstva na yake spiralisya stosunki mista z bogami Vin uosoblyuvav bozhestvennu vladu vishih posad Rimu vnutrishnoyi organizaciyi ta zovnishnih vidnosin Jogo zobrazhennya v respublikanskomu ta imperatorskomu Kapitoliyi nosilo regaliyi pov yazani z drevnimi caryami Rimu a takozh najvishi konsulski ta imperski pochesti Konsuli klyalisya vid imeni Yupitera i vshanovuvali jogo na shorichnih feriyah u Kapitoliyi u veresni Shob podyakuvati jomu za dopomogu i zaruchitisya jogo nastupnuoyu pidtrimkoyu voni prinesli v zhertvu bilogo vola bos mas z pozolochenimi rogami Podibnu zhertvu robili triumfalni generali yaki pokladali znaki svoyeyi peremogi bilya nig statuyi Yupitera na Kapitoliyi Deyaki vcheni rozglyadali triumfatora yak vtilennya abo zobrazhennya Yupitera v triumfalnij procesiyi Asociaciya Yupitera z carstvom i suverenitetom bula peerosmislena koli rimska forma pravlinnya zminilasya Spochatku Rimom pravili cari ta pislya likvidaciyi monarhiyi ta stvorennya respubliki religijni prerogativi buli peredani patrisam pravlyachomu klasu patriciyiv Nostalgiya za carstvom affectatio regni vvazhalasya zradoyu Pidozryuvanih u monarhichnih ambiciyah karali nezalezhno vid yihnoyi sluzhbi derzhavi U 5 stolitti do nashoyi eri triumfator Kamill buv vidpravlenij u vignannya pislya togo yak vin keruvav kolisniceyu z upryazhkoyu z chotiroh bilih konej kvadrigoyu adzhe ce bula chest zarezervovana dlya samogo Yupitera Koli Marka Manliya chij zahist Kapitoliyu vid vtorgnennya galliv prinis jomu im ya Kapitolin buv zvinuvachenij u pretenziyah na carstvo vin buv strachenij yak zradnik ta skinutij zi skeli Tarpej Jogo budinok na Kapitolijskomu pagorbi buv znishenij i bulo postanovleno sho zhodnomu patriciyu ne dozvoleno zhiti tam Kapitolijskij Yupiter predstavlyav prodovzhennya carskoyi vladi z periodu Carstva i nadavav vladu magistratam yaki vshanovuvali jogo Pid chas konfliktu staniv rimski plebeyi vimagali prava buti na politichnih ta religijnih posadah Pid chas svogo pershogo secesio podibnogo do zagalnogo strajku voni vidijshli z mista i pogrozhuvali zasnuvati svoye vlasne Koli voni pogodilisya povernutisya do Rimu to dali na pagorbi na yakomu voni vistupili prisyagu Yupiteru yak simvolu ta garantu yednosti rimskoyi res publica Plebeyi vse taki otrimali pravo na vsi magistraturi ta bilshist svyashennickih posad ale verhovnij zhrec Yupitera Flamen Dialis zalishavsya prerogativoyu patriciyiv Zhrectvo Yupitera Fragment relyefu z Avgustovogo vivtarya miru na yakomu zobrazheno chleniv kolegiyi kuruli v zagostrenih apeksah Yupiteru sluzhiv patricij Flamen Dialis verhovnij chlen flameni kolegiyi z p yatnadcyati zherciv oficijnogo gromadskogo kultu Rimu kozhen z yakih buv prisvyachenij pevnomu bozhestvu Jogo druzhina Flaminika Dialis mala svoyi obov yazki i keruvala zhertvoprinesennyam baraniv Yupiteru v kozhnu z nundin rinkovih dniv kalendarnogo ciklu porivnyannogo z tizhnem Podruzhzhya povinne bulo odruzhitis na specialnij ritualnij konfarreaciyi yakavklyuchala v sebe zhertvu polbi hliba dlya Yupitera Posada Flamena Dialisa bula obmezhena kilkoma originalnimi ritualnimi zaboronami deyaki z yakih prolivayut svitlo na suverennu prirodu samogo boga Napriklad flamen mozhe znyati svij odyag abo apeks gostrij kapelyuh lishe pid dahom shob ne pokazati sebe golim na nebi tobto nache pid ochima Yupitera yak boga nebes Shorazu koli Flaminika bachila bliskavku abo chula grim znaryaddya Yupitera yij ne bulo dozvoleno prodovzhuvati shodenni spravi poki vona ne zaspokoyit boga Deyaki privileyi flameni Yupitera mozhut vidobrazhati carsku prirodu bozhestva vona koristuvalasya kurulnim krislom i buv yedinim zhercem sakerdosom pered yakim stoyav liktor i mav misce v senati Inshi pravila stosuyutsya jogo ritualnoyi chistoti ta jogo vidstoronennya vid vijskovoyi funkciyi jomu bulo zaboroneno yizditi na koni abo bachiti vijsko za mezhami svyashennih kordoniv Rimu pomeriyu Pri tomu sho vin sluzhiv bogu yakij uosoblyuvav svyatist klyatvi religijno Dialisu ne dozvolyalosya davati klyatvu Ne bulo dozvoleno mati kontakti z chimos mertvim chi pov yazanim iz smertyu trupami pohoronami pohoronnimi vognishami sirim m yasom Ci obmezhennya vidobrazhayut povnotu zhittya i absolyutnu svobodu yaki ye risami Yupitera Gromadski avguri Augures publici buli kolegiyeyu svyashennikiv yaki buli v kursi vsih inavguracijnih i vikonavchih ceremonij vidomih yak avguriti Stvorennya kolegiyi tradicijno pripisuvali Romulu Ci avguri vvazhalisya yedinimi oficijnimi interpretatorami voli Yupitera tomu buli osoblivo vazhlivimi dlya samogo isnuvannya Rimskoyi derzhavi oskilki rimlyani bachili v Yupiteri yedine dzherelo derzhavnoyi vladi Feciali buli grupoyu z 20 cholovik yaki buli prisvyacheni religijnomu upravlinnyu mizhnarodnimi derzhavnimi spravami Yihnim zavdannyam bulo zberegti i zastosuvati fecialnij zakon ius fetiale skladnij kompleks procedur spryamovanij na zabezpechennya zahistu bogiv u vidnosinah Rimu z inozemnimi derzhavami Yuriter Lapis buv bogom pid zahistom yakogo voni diyuyali i yakogo golovnij fecial pater patratus zaklikav pri obryadi ukladannya dogovoru Yaksho vidbuvalosya ogoloshennya vijni fecial zaklikav Yupitera i Kvirina nebesnih zemnih i htonichnih bogiv yak svidkiv bud yakogo potencijnogo porushennya spravedlivosti Pislya cogo vin mig ogolositi vijnu protyagom 33 dniv Diya fecialiv perebuvali pid yurisdikciyeyu Yupitera yak bozhestvennogo zahisnika sumlinnosti Kilka emblem kolegiyi fecialiv stosuyutsya Yupitera Tak Sileks buv kamenem yakij vikoristovuvavsya dlya zhertvoprinoshennya sho zberigavsya v hrami Yupitera Feretriya yak i yihnij skipetr Svyashenni travi sagmina yaki inodi nazivayut verbenoyu potribno bulo brati z susidnoyi citadeli dlya yih ritualnogo vikoristannya Yupiter i religiya v secesiyi plebeyiv Rol Yupitera v konflikti staniv ye vidobrazhennyam religijnosti rimlyan Z odnogo boku patriciyi mogli prirodno vimagati pidtrimki verhovnogo boga oskilki voni perebuvali pid egidoyu derzhavi Z inshogo boku plebs plebeyi stverdzhuvav sho oskilki Yupiter buv dzherelom spravedlivosti voni mali jogo prihilnist tomu sho yihnya sprava bula spravedlivoyu Persha secesiya bula viklikana nadmirnim borgovim tyagarem plebsu Yuridichnij institut neksumu dozvoliv borzhniku stati rabom svogo kreditora Plebs stverdzhuvav sho borgi stali nestabilnimi cherez vitrati vijni yakoyi hotili patriciyi Oskilki Senat ne priyednavsya do propoziciyi pro povnu remisiyu zaborgovanosti visunutoyi diktatorom ta avgurom Maniyem Valeriyem Maksimusom plebsu yakij vijshov na Svyatu goru roztashovanu za tri rimski mili do pivnichnogo shodu Rimu povz nomentanskij mist na richci Anio Ce vitryane misce zazvichaj bulo miscem obryadiv vorozhinnya yaki vikonuvali garuspiki Zreshtoyu senat nadislav delegaciyu sho skladalasya z desyati chleniv yaki mali povni povnovazhennya shodo ukladennya ugodi z plebsom do skladu yakogo vhodili Menenij Agrippa i Manij Valerij Same Valerij zgidno z napisom znajdenim v Arecco v 1688 roci i napisanim za nakazom Avgusta a takozh inshimi literaturnimi dzherelami zignav plebs z gori pislya togo yak secesionisti osvyatili yiyi narikshi teritoriyeyu Yupitera i pobuduvali vivtar ara na yiyi vershini Strah gnivu Yupitera za perebuvannya na jogo svyatomu misci buv vazhlivim elementom u virishenni krizi Osvyachennya gori jmovirno stosuvalosya lishe yiyi vershini Ritual vimagav uchasti yak avgura imovirno samogo Maniya Valeriya tak i pontifika GalereyaMonumentalna statuya Yupitera 1 go storichchya do R H Bula znajdena u 1500 ti roki v imperatorskomu palaci Villa d Este u Tivoli bilya Rima yak chastina fontana Drakona Znahoditsya u muzeyi Getti Villa Getti v Pasifik Palisejds Kaliforniya Triumfator u svoyij chotirikolisnij kolesnici z Arki Tita Imperator Mark Avrelij zi svoyeyu sim yeyu prinosit zhertvi za mezhami hramu Yupitera Kapitolijskogo pislya vlasnih peremog u Nimechchini kinec 2 st n e Kapitolinskij muzej Rim Golova Yupitera uvinchana lavrom i plyushem Sardoniksova kameya Luvr Yupiter na nastinnomu rozpisi z Pompeyi z orlom i globusom Byust Yupitera Vatikan Rim PrimitkiPlinij Prirodnicha istoriya X 16 Servij Do eneyidi II 374 Dictionary of Roman Coins see e g reverse of Consecratio coin of Emperor Commodus amp coin of Ptolemy V Epiphanes minted c 204 180 BC Larousse Desk Reference Encyclopedia Haydock 1995 p 215 Diespiter should not be confused with but the two names do cause confusion even in some passages of ancient literature P T Eden on the Cambridge University Press 1984 2002 pp 111 112 Etruscan Daemonology p 41 andRobert Schilling Rome pp 44 and 63 both in 1981 1992 Roman and European Mythologies University of Chicago Press 1992 transl from the 1981 French edition Giuliano Bonfante and 1983 2003 The Etruscan Language An Introduction Manchester University Press rev ed pp 24 84 85 219 225 Nancy Thomson de Grummond 2006 Etruscan Myth Sacred History and Legend University of Pennsylvania Museum of Archaeology and Anthropology pp 19 53 58 et passim 2012 Divining the Etruscan World The Brontoscopic Calendar and Religious Practice Cambridge University Press p 62 Characteristic Traits of Ancient Roman Religion in Pietas Selected Studies in Roman Religion Brill 1980 p 241 ascribing the view that there was no early Roman mythology to and his school J A North and S R F Price Religions of Rome A History Cambridge University Press 1998 vol 1 p 59 Orlin in Rupke ed 58 Scheid in Rupke ed 263 271 G Dumezil ARR It tr p 181 citing Les annales de Tite Live edition G Bude vol Dumezil 1977 p 259 note 4 cf Dumezil 1977 citing Livy V 23 6 and VI 17 5 Dumezil 1977 p citing Dionysius of Halicarnassus Roman Antiquities VI 90 1 Festus s v p 414 L 2nd Gary Forsythe A Critical History of Early Rome From Prehistory to the First Punic War University of California Press 2005 2006 p 159 et passim Makrobij Saturnaliya 1 16 Most of the information about the Flamen Dialis is preserved by Attic Nights X 15 Makrobij Saturnaliya I 16 8 flaminica quotiens tonitrua audisset feriata erat donec placasset deos Livy I 20 1 2 Plutarh Rimski pitannya 113 Livij XXVII 8 8 Avl Gellij 10 15 5 item iurare Dialem fas numquam est The Deconstruction of Mommsen on Festus 462 464L or the Hazards of Interpretation in Imperium sine fine T Robert S Broughton and the Roman Republic Franz Steiner 1996 p 85 Francis X Ryan Rank and Participation in the Republican Senate Franz Steiner 1998 p 165 Dumezil 1977 p 147 G Dumezil ARR above pp 94 96 169 192 502 504 G Wissowa Religion un Kultus der Romer Munich 1912 p 104 Hereafter cited as RK Livij I 24 8 Livij I 32 10 G Dumezil ARR above pp 502 504 and 169 Varron Latinska mova V pishe pro Krustomerijsku secesiyu a secessione Crustumerina F Vallocchia Manio Valerio Massimo dittatore ed augure in Diritto Storia 7 2008 online LiteraturaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Jupiter mythology Slovnik antichnoyi mitologiyi Uporyad Kozovik I Ya Ponomariv O D Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2006 312 s Cirkin Yu B Mify Drevnego Rima M OOO Izdatelstvo Astrel OOO Izdatelstvo AST 2000 560 s il Mify narodov mira Musei Capitolini Mary Beard J A North S R F Price Religions of Rome A History Cambridge University Press 1998 angl Article Jupiter in The Oxford Classical Dictionary ISBN 0 19 860641 9 angl Smith Miranda J Dictionary of Celtic Myth and Legend ISBN 0 500 27975 6 angl Favourite Greek Myths Mary Pope Osbourne Aedes Iovis Optimi Maximi Capitolini Platner S B Ashby T A topographical dictionary of ancient Rome London Oxford University Press H Milford 1929 OCLC 1061481 angl Yan Parandovskij Mifologiya pereklad Olgi Lyenik K Molod 1977 238 s S 192 195 PosilannyaJupiter ROMAN GOD Encyclopaedia Britannica angl Yupiter Enciklopedicheskij slovar Brokgauza i Efrona ros