Червоний терор у Криму — червоний терор на території Кримського півострова у 1917—1921 роках в періоди становлення і панування окупаційної радянської влади. Історики виділяють два періоди червоного терору на території Криму. Перший припав на зиму 1917—1918 років (період післяреволюційного хаосу) і став першим випадком масового червоного терору в ході Перших визвольних змагань. Другий тривав з листопада 1920 року до кінця 1921 року, коли в Криму фізично знищувалися всі «класові вороги» радянської держави, які залишилися на півострові після евакуації Армії Врангеля. Для першого періоду характерні самосуди, підготовлені безвідповідальною екстремістською агітацією ліворадикальних партій у попередні місяці і зумовлені фактичним безвладдям у Криму, що настало в кінці 1917 року. Терор 1920—1921 років став наслідком прямої директиви правлячої партії.
В радянських дослідженнях ці події замовчувалися.
Історичне тло
Теоретичне обґрунтовування допустимості масового терору
Терор завжди розглядався російськими революційними партіями як теоретично обґрунтований та прийнятний засіб боротьби, зокрема есерами, анархістами і більшовиками. Останні, виключаючи (але застосовуючи на практиці) індивідуальний терор, виправдовували застосування масового терору в період «найвищого загострення класової боротьби» — пролетарської революції. При цьому для більшовиків терор був лише тактичним способом досягнення цілей — знищення ворогів і залякування тих, хто не визначився.
Висунувши з початком Першої світової війни гасло «Перетворимо імперіалістичну війну у війну громадянську», Психологічно більшовики були готові розв'язати громадянську війну, що супроводжувався масовим терором, задля перетворення світової війни в світову революцію. Не відмовилися більшовики від ідеї проведення терору, в певних умовах, і після закінчення Громадянської війни.
Ситуація на Кримському півострові після Жовтневого перевороту
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUzTDFObFltRnpkRzl3YjJ4ZlRtRnJhR2x0YjNaZmMzRjFZWEpsWDIxaGJtbG1aWE4wWVhScGIyNWZNVGt4TnkweE1DMHdPQzVxY0djdk16QXdjSGd0VTJWaVlYTjBiM0J2YkY5T1lXdG9hVzF2ZGw5emNYVmhjbVZmYldGdWFXWmxjM1JoZEdsdmJsOHhPVEUzTFRFd0xUQTRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
До кінця ліві політичні партії отримують більшу популярність серед населення. Якщо влітку 1917 року на виборах у Криму пройшов лише один більшовик — у Севастополі, то вибори до ,, що проходили в Криму у листопаді, дали більшовикам значний відсоток у таких містах як: Сімферополі, Севастополі, Ялті, Феодосії, Судаку, Коктебелі та ряді інших населених пунктах.
Видну роль в Кримських події другої половини 1917 грали анархісти. Групи анархістів діяли в усіх великих містах Криму і на Чорноморському флоті — про ступінь впливу анархістів на останній свідчить той факт, що головою створеного 30 серпня (12 вересня ) 1917 вересня Центрального комітету Чорноморського флоту (Центрофлот) був обраний анархіст. Недосвідчені в політиці матроси не відокремлювали більшовиків від анархістів — більшовичка Н. І. Островська, у посланні до Криму ЦК РСДРП (б) писала: «…їх (анархістів) вважають за нас…».
За винятком значної (але не більшої) частини Чорноморського флоту, робітників Сімферопольського заводу А. А. Анатра і Севастопольського морського заводу, населення Криму, в тому числі кримський пролетаріат, зустріло жовтневий переворот різко негативно.
До кінця 1917 року на території Кримського півострова сформувалося три фактичних центри влади:
- традиційні земства, міські думи профспілка и и і не визнали Жовтневий переворот, представлялися Таврійською губернською радою народних представників — органом управління Таврійської губернією, обраним 20 листопада (3 грудня) з'їздом представників згаданих організацій. Рада представників стояла на традиційних загальноросійських позиціях (скликання Установчих зборів і т. ін.), засуджуючи захоплення влади більшовиками;
- Курултай кримськотатарського народу, що засуджував передачу влади радам, який взяв курс на досягнення державної самостійності Криму;
- Севастопольський Рада і створений Військово-революційний комітет, контрольовані більшовиками і їх союзниками лівими есерами не визнали ні ради представників, ні претензії на владу Курултаю, хоча з останнім могли вступати у тимчасові союзи з окремих питань.
Претендувала на владу також адміністрація Тимчасового уряду. Все разом утворювало в Криму суцільний хаос. У політичному плані Крим являв собою арену боротьби двох основних ідей — більшовизму і кримськотатарського націоналізму. Російське офіцерство і росіяни інших соціалістичних напрямків, що були противниками і першого, і другого, по суті усунулися від участі в цьому конфлікті.
Головною і визначальною силою на Кримському півострові був Чорноморський флот. Не беручи участі в бойових діях з літа 1917 року, моряки Чорноморського флоту, зібрані з усіх регіонів колишньої Російської імперії, все більше і більше залучалися до вирішення поточних кримських проблем, хоч сам Крим був для них чужою землею. Незважаючи на розкладання дисципліни, а можливо і завдяки цьому, Чорноморський флот залишався грізною силою — тільки в Севастополі на кораблях і у фортеці знаходилося близько 40 тисяч моряків. На інших кораблях склалися стосунки, подібні поширених у злочинних колах.Сухопутні частини, дислоковані в Криму, знаходилися в ще більшому ступені розкладання. Після нормальної армійської і флотської служби не стало. Після провалу Корніловського виступу були відзначені випадки побиття офіцерів. До кінця 1917 флотське середовище більш екстремістським, ніж самі більшовики. В цих умовах вже навіть перед більшовиками Криму стояло завдання не збудження військовослужбовців, а їх стримування. Самі ж моряки, маючи власні нові революційні органи влади (Севастопольська рада, Військово-революційний комітет, Центрофлот), були готові почати стихійні погроми поза всяким зовнішнього керівництва.
Рада народних представників і Курултай спиралися на військову силу, що стояла за колишнім штабом кримських військ колишньої Російської армії — Об'єднаний кримський штаб. На чолі його стояли кримськотатарський лідер Джафер Сейдамет і полковник Макухін. Крім кримськотатарських національних частин — «ескадронців» — він теоретично міг спертися на 2 ½ тисячі російських офіцерів, що знаходилися на території Криму. Загальне число бійців, що стояли за Раду представників, оцінювалося в 6000 багнетів і шабель.
Крім того на Чорноморський флот претендувала Українська Центральна Рада з метою подальшого підпорядкування Україні. З листопада 1917 року Центральна рада вже відкрито заявляла про підпорядкування Криму своєї влади. При цьому і Центральна рада, і Мусвиконком кримськотатарського Курултаю, не довіряючи жодній зі сторін у боротьбі за владу в Криму, проте намагалися використовувати один одного в боротьбі проти найбільш небезпечного супротивника — радянського більшовизму, вступаючи для цього у тимчасові союзи.
З усіх політичних сил Криму тільки дві були противниками насильства — народні соціалісти і меншовики. Всі інші партії, насамперед більшовики, ліві есери і анархісти, мали намір досягти свої політичні цілі збройним насильством.
Терор зими 1917—1918 років
Початок терору
З'їзд екіпажів кораблів та берегових команд Чорноморського флоту, що проходив у Севастополі 6 (19) листопада 10 (23) листопада 1917, ухвалив рішення про направлення на Дон збройних загонів моряків Чорноморського флоту для допомоги місцевим радам в захопленні влади та придушенні опору «контрреволюції». Командування Чорноморського флоту та офіцерство виступало проти цього. Ця позиція офіцерства була розцінена як «контрреволюційна». З 15 (28) листопада 1917 в Севастополі розпочалися самочинні арешти офіцерів.
В боях з частинами отамана Каледіна загони чорноморців були розбиті. Вина за це була покладена на командування загоном — ще під матроси розстріляли лейтенанта А. М. Скаловського, одного з чотирьох офіцерів, які входили до Чорноморського революційного загону. 10 (23) грудня 1917 в Севастополь були доставлені тіла 18 матросів, убитих у сутичках із донськими козаками. Через день в Севастополь повернулися перші матроси з розбитого загону. Похорон убитих в бою з козаками матросів вилилися у величезну демонстрацію, яка вимагала «негайного побиття офіцерів…». Після похорону відбулося перше вбивство офіцера — 12 (25) грудня 1917 на борту есмінця «Фідонісі», що знаходився в морі, кочегар Коваленко вбив мічмана Миколу Скородинського після зауваження за недбайливу службу.
Вбивства офіцерів флоту у грудні 1917 року в Севастополі
Приводом для початку розправи з морськими офіцерами стали спогади про Морський суд 1905 і 1912 років, в якому матросів, які брали участь у бунтах, офіцери засуджували до каторги й розстрілів. Було вирішено знайти всіх офіцерів, що брали участь у тих подіях та вбити їх. На ділі репресії були спрямовані на всіх морських та деяку частину сухопутних офіцерів. 15 (28) грудня 1917 матроси есмінців «Фідонісі» та розстріляли на Малаховому кургані всіх своїх офіцерів (32 чоловіки). До вечора того ж дня різанина офіцерів йшла вже по всьому Севастополю. Трупи були викинуті в море в Південній бухті. Всього в Севастополі за час цих подій було вбито 128 офіцерів. Севастопольська Рада, напередодні подій розігнана більшовиками, нічого не зробила для припинення вбивств. Лише наступного дня, 16 (29) грудня 1917, Рада висловила вбивцям «осуд» (рос. «порицание»). Втім, історики відзначають, що для самого більшовицького керівництва ці ексцеси не були несподіванкою. Так, коли колишній член Севастопольської ради А. Каппа після грудневої різанини запитав голову Ради Н. А. Пожарова, чи це кінець терору, то отримав відповідь: «Наразі так, але спалахи ще будуть…».
Очевидно кимось з освічених свідків ці криваві події були названі «варфоломіївською ніччю». Ця назва одразу прижилася в матроському середовищі та увійшла в повсякденний побут не лише в Криму, а й на всьому просторі колишньої Російської імперії. Незабаром однак з'явився більш «русифікований» термін — рос. «еремеевские ночи». Вирази «варфоломіївські ночі», «єреміївські ночі» надалі широко застосовувалися при описі подальших актів червоного терору в Криму.
Встановлення радянської влади в січні 1918 року
Проведені наприкінці грудня вибори до Севастопольської ради та ЦК Чорноморського флоту дали більшість коаліції більшовиків та лівих есерів. Весь Чорноморський флот і найбільше місто Криму перебувало в руках більшовиків. «Севастополь став Кронштадтом Півдня», — писав у своїх спогадах Ю. П. Гавен. За прикладом Севастополя більшовики почали утворювати Військово-революційні комітети (ВРК) по всьому Криму. ВРК фактично підміняли ради, що існували до цього. У них панування більшовиків вже було безумовним. 3 (15) січня 1918 виконавчий комітет Севастопольської ради випустив звернення: «… до всіх рад Кримського півострова з пропозицією негайно приступити до створення Червоної гвардії для захисту завоювань революції від зазіхань контрреволюціонерів, під яким би прапором вони не виступали». 12 (25) січня 1918 був створений Військово-революційний штаб, що претендував на командну роль у військових питаннях, до якого делегували своїх представників ЦК ЧФ, Севастопольський ВРК, Севастопольська рада і головний заводський комітет. Однак цей орган виявився недієздатним через різноманітність думок та відсутність технічного апарату управління.
Велика кількість владних органів породжувала хаос та плутанину. Єдиним органом, що функціонально міг керувати підпорядкованими структурами, був Чорноморський Центрофлот, якому командування Чорноморським флотом було доручено рішенням I Всеросійського з'їзду військового флоту 27 грудня 1917 (9 січня 1918). Побудований за зразком рад (пленарні засідання, виконком з підзвітністю Всечорноморським з'їздам), він був одночасно і політичним, і командним органом Чорноморського флоту, оскільки мав власний апарат управління, крім того йому підпорядковувалося командування ЧФ з усією флотською інфраструктурою та засобами зв'язку. Хоча більшовики й намагалися приборкати матроську вольницю та поставити її хоч в якісь рамки, але випущений ними ж на волю потік насильства зупинити було вже неможливо.
Громадянська війна на території Криму почалася ще наприкінці грудня 1917 (старого стилю) — бойові зіткнення між військами СНП (основними збройними силами якого були створені ще при Тимчасовому уряду національні частини з кримських татар) та більшовизовані частинами відбувалися в Ялті, Євпаторії, Сімферополі, інших кримських містах. До середини січня 1918 військові дії, що носили яскраве національне забарвлення (росіяни (прихильники рад) проти кримських татар (прихильники крайового уряду)), йшли вже на всьому півострові. Встановлення радянської влади в містах на узбережжі Криму йшло за єдиним сценарієм. Спочатку в місто вводилися вірні Крайовому уряду, переважно кримськотатарські за національним складом, військові частини, ради розпускалися, більшовизовані місцеві гарнізони роззброювали. У відповідь до міста за наказом Центрофлота та іноді за проханнями місцевих більшовиків підходили військові кораблі Чорноморського флоту, висаджувався десант, до якого приєднувалися місцеві більшовики та темні особи, які бажали зайнятися розбоєм. Збройний опір частин, вірних Крайовому уряду, легко долали. Після цього починалася розправа із захопленим противником та «буржуями», до категорії яких міг потрапити будь-який обиватель.
Спалахи насилля 21—24 січня 1918 року
Кримські міста, в яких вдалося уникнути червоного терору
У Криму в ряді міст встановлення радянської влади взимку 1917—1918 років обійшлося без жертв. Найбільшим з таких міст була Керч, в якій більшовицька влада з усіма атрибутами (рада та ревком) була встановлена 6 (19) січня 1918. Очевидець подій згадував:
З вдячністю я згадую Крісті, ідейного більшовика, якого доля поставила на чолі більшовицької влади в Керчі. Інтелігентна людина, м'яка та лагідна, хоча — гарячий та щирий послідовник більшовицьких ідей, але ворог всякого насильства, крові та страт, володіючи великою волею та характером, один лише Крісті врятував Керч від різанини, яку багато разів поривалися вчинити зайди-матроси з негласного благословення Совдепа…
Ще одним містом, де не відбувалися позасудові вбивства, була Алупка. У ній також завдяки місцевим більшовикам — Тоненбойму, Батюку та Футерману — вдалося не допустити «Варфоломіївських ночей». Алупкінській раді довелося витримати сильний тиск і вступити у відкритий конфлікт з Ялтинською радою, що вимагала «побиття буржуазії». 2 квітня 1918 в Алупці пройшов «народний мітинг», учасники якого висловили підтримку та повну довіру своїй місцевій раді, що врятував місто від можливої різанини, а від діячів Ялти, які «прикриваючись світлим ликом революції та своїм високим авторитетом… мають злочинні задуми», зажадали негайного складання повноважень.
На підставі прикладів цих міст історики Зарубіни зробили висновок, що спалахи терору не були неминучими, і якби в керівництві більшовицьких організацій і рад та в інших містах стояли особи, що твердо відкидали би насильство, а не таємно або навіть явно підбурювали до нього, то масового терору в Криму можна було б уникнути.
Причини, розмах і наслідки терору
Червоний терор в Криму в період першого встановлення радянської влади за розмахом порівнюваний з «селянськими війнами». Виконавцями терору були насамперед та частина флотських екіпажів, яка більше походила на співтовариство кримінальників на кораблях флоту, ніж на військовослужбовців, і кримські люмпени. І хоча і ті, й інші часто іменували себе «більшовиками», до ідей більшовизму безпосереднього відношення вони не мали..
Будь-який кримінальник або люмпен, надівши на себе матроську форму, міг зайнятися грабежем та вбивствами. Злочинцями рухали передусім низинні інстинкти — «вирізати проклятих буржуїв та поділити їх майно». На ці пристрасті наклалися ксенофобія, соціальна кастовість російського суспільства, зубожіння населення, втома від війни, з одного боку, а з іншого — жорстокість воєнного часу, що вже увійшла у звичку. І нарешті — страх самих терористів перед своїми супротивниками, оскільки ще Енгельс дав терору таке визначення: «терор — це здебільшого марна жорстокість, що здійснюються заради власного заспокоєння людьми, що самі відчувають страх».
Радянські історики пояснювали події стихійним виступом народних мас, викликаним зухвалою поведінкою буржуазії, яка ховалася «досі за спинами угодовських організацій» та сама «перед обличчям знемагаючої в труднощах революції привела маси в стан озлоблення, кривавої ненависті по відношенню до себе», відмовляючи цим подіям в «революційності» та списуючи їх на провокації з боку буржуазії. Однак, як зауважив історик М. А. Єлізаров, «буржуазія… не може сама на себе нацьковувати маси».
З часом терор все більше зблизився з політикою офіційної влади. Відозви, що видавалися в Севастополі від імені владних структур, підігрівали пристрасті. І якщо в грудні 1917 — січні 1918 року події йшли часто не лише не під керівництвом ревкомів і рад, а навіть всупереч їх волі, то спалах терору 22 — 23 лютого 1918 року був спровокований насамперед декретом РНК від 21 лютого 1918.
За грудень 1917 — січень 1918 років від позасудових розправ у Криму, за мінімальними оцінками, загинуло не менше тисячі осіб, значна частка яких були офіцерами Чорноморського флоту. Терор підштовхнув багатьох офіцерів до лав Білого руху, що зароджувався. Офіцерському корпусу Чорноморського флоту були нанесені колосальні втрати. Ті офіцери, які не постраждали під час терору, воліли покинути кораблі та виїхати з кримських міст. Це призвело до майже повної втрати боєздатності Чорноморського флоту, що показали подальші події весни — літа 1918 року на Чорному морі. З іншого боку, демобілізувавшись матроси Чорноморського флоту, знайшовши практичний досвід терору, були вельми екстремістськи налаштовані. У своїх рідних містах та селах, насамперед півдня України , звідки багато з них були родом, вони проявили підвищену активність у становленні нової місцевої влади, а з початком на повномасштабної громадянської війни утворили численні матроські розбійницькі загони, які сприяли загостренню насильства та особливої жорстокості бойових дій, що проходили тут.
Другий прихід більшовиків до влади (весна-літо 1919 року)
У цей період масового терору вдалося уникнути, хоча до Криму повернулися ревкоми, що зарекомендували себе провідниками терору в минулому, і вперше 14 квітня 1919 була утворена Кримська надзвичайна комісія. Особливістю кримських умов в цей період було те, що в політичному житті півострова, крім більшовиків, відкрито брали участь інші ліві партії Криму — есери, меншовики, анархісти. Історики Зарубіни пояснювали відносну м'якість методів утвердження радянської влади в Криму 1919 року персональними якостями керівників Кримської Радянської Соціалістичної Республіки. Хоча військове командування дислокованих у Криму радянських військ і наполягало на «більш рішучих заходах» щодо реальних та уявних ворогів радянської влади, багато місцевих керівників твердо опиралися самочинним розправам. Історики окремо відзначають внесок голови Сімферопольського ревкому більшовички , брата В. І. Ульянова Дмитра, призначеного «временнопредседательствующим» Кримського Раднаркому (постійний так і не з'явився), комісарів Раднаркому з числа меншовиків Б. Я. Лейбман, А. П. Галопа, П. І. Новицького та Л. П. Немченко, які своїм впливом пом'якшували жорсткість більшовицького режиму.
Терор 1920—1921 років
Передісторія
Після укладення перемир'я з Польщею на польському фронті радянський уряд перегрупував свої армії та зосередився на знищенні Російської армії Врангеля, що закріпилася в Криму. 21 вересня 1920 був утворений Південний фронт під командуванням М. В. Фрунзе, якому було поставлено завдання «не допустити нової зимової кампанії». 7 листопада 1920 почався . До 10 листопада 1920 білі були перекинуті з оборонних позицій на Перекоп та Сиваш. 11 листопада 1920, коли білі були вибиті і з Ішуньських позицій, Головнокомандувач та Правитель Півдня Росії П. Н. Врангель видав наказ про евакуацію та роз'яснювальне повідомлення: «З причини оголошення евакуації для охочих офіцерів, інших службовців та їх сімей, уряд Півдня Росії вважає своїм обов'язком попередити всіх про ті тяжкі випробування, які очікують на приїжджих з Росії… Це змушує уряд радити всім тим, кому не загрожує безпосередня небезпека від насильства ворога — залишитися в Криму».
13 листопада 1920 частини увійшли до Сімферополя, до 17 листопада 1920 всі кримські міста були під владою більшовиків. За даними радянської енциклопедії «Громадянська війна в СРСР», в полон потрапило 52 100 військовослужбовців армії Врангеля, а за даними кримського вченого — 54 696. У радянській історіографії дата 17 листопада 1920 називалася днем закінчення Громадянської війни на Півдні Росії. Однак, на думку українського історика Т. Б. Бикової, громадянська війна продовжилася і після цієї дати — з того дня вона велася переважно з беззбройним населенням, насамперед з військовополоненими, а також з цивільними особами, віднесеними радянською владою до класових ворогів, і продовжилася ця війна до повного знищення сторони, що програла.
Обіцянки амністії в разі капітуляції
Стихійна фаза терору
Настанови центральних органів влади
В. І. Ленін, дізнавшись про умови капітуляції, запропоновані Врангелю Реввоенсоветом Південної армії, направив Фрунзе телеграму: «Шифром по прямому проводу. 12. XI-20 р. РВС Южфромта. Копія Троцькому. Щойно дізнався про вашу пропозицію Врангелю. Вкрай здивований непомірною поступливістю умов. Якщо противник не прийме їх, то треба реально забезпечити взяття флоту та невипуск жодного судна, якщо навіть противник не прийме цих умов, то, по-моєму, не можна більше повторювати їх і потрібно розправитися нещадно».
16 листопада 1920 Ф. Е. Дзержинський дав вказівку очистити Крим від контрреволюціонерів, на підставі якого ревком почав кампанію червоного терору проти офіцерів Російської армії, що залишилися в Криму та інших громадян. У секретній шифрованій телеграмі начальнику особливого відділу Південно-Західного та Південного фронтів В. Н. Манцеву він писав: «Вживайте всіх заходів, щоб з Криму не пройшов на материк жоден білогвардієць… Буде найбільшим нещастям республіки, якщо їм вдасться просочитися. З Криму не повинен бути пропущеним ніхто з населення та червоноармійців». Офіційне обґрунтування введення такої блокади було дано тиждень потому: було оголошено, що шляхом жорсткої заборони залишати територію Криму радянська влада бореться з епідеміями — висипного та поворотного тифу та віспи. Заборона на вільне переміщення проіснувало в Криму до осені 1921.
Оголошена 17 листопада 1920 реєстрація замислювалася більшовицьким керівництвом як засіб для знищення противників залишилися в Криму<-->. Про це свідчить телеграма, яку 22 листопада 1920 Наркомвійськмор Л. Д. Троцький направив своїм підлеглим М. В. Фрунзе та члену РВС Південного фронту , нагадуючи, які завдання стоять перед особливою трійкою і як діяти, щоб приспати недовіру колишнього супротивника: «Необхідно всю увагу зосередити на тій задачі, для якої створена „трійка“. Спробуйте ввести в оману противника через агентів, повідомивши…, що ліквідація скасована або перенесена на інший термін».
Формування кримських каральних органів
…
§ 4. Всем оставшимся в данной местности офицерам, чиновникам, добровольцам и юнкерам белой (Врангелевской) армии в указанный срок ___ явиться в особое отделение.
§ 5. О всех бежавших с белогвардейцами граждан, знающих последних, обязаны в указанный выше срок лично заявить особому отделению.
§ 6. Не исполняющие настоящего приказа будут подвергаться суду полевого ревтрибунала, а в нужных случаях подвергаться высшей мере наказания — расстрелу на месте.
Нач. особого отделения — ___
Нач. агентуры — ___
Секретарь — ___
Бланк заздалегідь заготовленого наказу, який розклеювався у всіх населених пунктах Криму по заняттю їх Червоною армією. Знайдений дослідником Л. М. Абраменко в архівних справах репресованих
Для організації масового знищення «класових ворогів», що залишилися в Криму після евакуації, центральна влада направила до Криму Р. С. Землячка, Белу Куна та одного з керівників радянської держави Г. Л. П'ятакова, який здійснював загальний нагляд над каральною акцією. Ця несе основну відповідальність за організацію та проведення в Криму червоного терору небаченого раніше масштабу.
Всього з листопада 1920 по березень 1921 з центральних радянських та більшовицьких відомств до Криму на керівну роботу прибуло 1360 осіб, покликаних виконувати волю центральних органів та замінити «м'якотілих» місцевих керівників. Повноваженнями по знищенню «осиного гнізда контрреволюції» в Криму були наділені одночасно ряд органів, кожний з яких діяв самостійно, не погоджуючи свою роботи з іншими
Ревкоми Криму
14 листопада 1920 був сформований Кримський революційний комітет — вищий та надзвичайний орган влади на півострові, покликаний виконувати владні функції доти, поки не почнуть роботу радянські органи мирного часу. Наказ № 1 Кримревкому від 16 листопада 1920 свідчив: «1. Надалі до обрання робітниками та селянами Криму Рад вся влада на території Криму належить Кримському революційному комітету, створеному в наступному складі: голова тов. Бела Кун, заст. голови тов. Гавен, члени: Меметов, Ідрісов, Ліде, ….»
Незабаром мережа більш дрібних територіальних ревкомів покрила весь півострів — створювалися повітові, районні, волосні та сільські ревкоми. Основними завданнями ревкомів проголошувалися організація відновлення економіки, «встановлення революційного порядку» та «викорінення вогнищ контрреволюції».
Особливі відділи
27 листопада 1920 робота Кримревкому була структурована — були утворені різноманітні «відділи», в тому числі і «особливий відділ Криму», який, за задумом його творців, повинен був узяти на себе загальне керівництво репресіями. На ділі ж цей відділ самостійного значення не набув — його функції виконували особливі відділи армій, які увійшли під час Перекопсько-Чонгарської операції на територію Криму — і . Наказ № 7 Кримревкому від 18 листопада 1920 свідчив: «… Тимчасово всі права та повноваження Особливого відділу Криму надаються Особливому [відділу] Реввійськради 6-й армії. Про всі випадки замаху на обшук та арешт без ордера Особливого відділу Кримревкому (Особливого відділу 6-ї армії) негайно повідомляти коменданту міста та начальнику Особливого відділу…». Втім, функції особливого відділу Криму особливий відділ 6-ї армії виконував недовго — з кінця 1920 вони перейшли до особливого відділу 4-й армії на чолі з Міхельсоном.
Осередки більшовицької партії
Як і по всій країні, влада ревкомів фактично означала владу більшовицької партії. Для виконання вказівок Центрального Комітету РКП (б) і Раднаркому в Сімферополі одразу ж по його заняттю Червоною армією був створений Кримський обласний комітет РКП (б). Його склад був затверджений ЦК РКП (б) 15 листопада 1920. Очолила кримських більшовиків спеціально прислана для цього з Москви професійна революціонерка Р. С. Землячка. Крім неї, в Кримський обком РКП (б) увійшли Ю. П. Гавен, Д. І. Ульянов, О. А-Г. Дерен Айєрлі і Л. П. Немченко.
Кримська Надзвичайна комісія
9 грудня 1920 була створена Кримська надзвичайна комісія (КримЧК) — територіальний підрозділ Всеросійської надзвичайки. Першим головою був призначений Камінський, відряджений до Криму з Москви. 21 грудня 1920 Кримським обласним комітетом РКП (б) була затверджена колегія КримЧК у складі: голова — Камінський, секретар — Протопопов, завідувач секретно-оперативним відділом — Полканов, завідувач адміністративним відділом — Погрібний та представник Ревтрибуналу — Курган. Незабаром Камінського змінив С. Ф. Реденс, призначений повноважним представником ВЧК на території Криму в грудні 1920 року і який прибув на півострів 19 січня 1921. Він реорганізував роботу Кримської надзвичайної комісії, створивши в Сімферополі, Севастополі та Керчі самостійні міські ЧК (з правом винесення смертних вироків), що підпорядковуються безпосередньо йому, а у Феодосійському, Ялтинському та Євпаторійському повітах — підпорядковуються політбюро (з правами ведення слідства). Уповноважені представники С. Ф. Реденса були направлені в ряд повітів Криму. Сам Реденс розмістився в Сімферопольській ЧК, яка 18 квітня 1921 ухвалила рішення про розформування особливих відділів і про реорганізацію Сімферопольської ЧК в Кримську обласну ЧК з особливим відділом при ній. У розпорядженні КримЧК були власні збройні сили і частини особливого призначення.
КримЧК заохочувала доноси — були опубліковані звернення «до всіх чесних громадян із закликом виконати свій громадянський обов'язок» та повідомляти в КримЧК «всякі відомості про білогвардійцях, контрреволюціонерів, що переховуються або примазуються до Радянської влади». На заклики відгукнулися — багато кримчан були арештовані, віддані суду ревтрибуналів та особливих відділів та страчені саме за доносами сусідів, товаришів по службі, заздрісників, що зводили в такий спосіб особисті рахунки.
Поряд з викоріненням «вогнищ контрреволюції» органи Кримської ЧК зіграли велику роль у боротьбі з посадовими злочинами та кримінальним бандитизмом. Втім, в роботі самих органів ЧК були нерідкими випадки зловживання службовим становищем, а іноді траплявся відвертий кримінал. Керівники органів Кримської ЧК навіть намагалися підкорити собі кримські органи більшовицької партії, що тягло за собою конфлікти між ними і партійними керівниками. Але безперечно, що Кримська ЧК була головною опорою більшовицької влади в Криму, повністю відповідаючи визначенню «бойовий апарат боротьби з контрреволюцією на внутрішньому фронті», що надало їй ЧК ЦК РКП (б).
Інші органи, що мали каральні функції
Крім згаданих вище організацій, правом виносити каральні рішення були наділені революційні трибунали, частини Червоної армії, «народна міліція», «робочі загони», «загони сільської самооборони». 1 серпня 1921 революційні трибунали були зведені в єдину структуру, яка підпорядковувалася Єдиному революційному трибуналу Криму у складі чотирьох відділень: основного, військового, податкового та виїзного. Для боротьби з антирадянським партизанським рухом, що захлеснув Крим 1921 року, було створено Особливу раду по боротьбі з бандитизмом при Кримревкомі, яка координувала антиповстанські заходи різних відомств.
Початок організованої фази терору
Всем иностранно-подданным, находящимся на территории Крыма, приказывается в 3-дневный срок явиться для регистрации. Лица, не зарегистрировавшиеся в указанный срок, будут рассматриваться как шпионы и преданы суду Ревтрибунала по всем строгостям военного времени.
Все лица, прибывшие на территорию Крыма после ухода Советской власти в июне 1919 года, обязаны явиться для регистрации в 3-дневный срок. Неявившиеся будут рассматриваться как контрреволюционеры и предаваться суду Ревтрибунала по всем законам военного времени.
Все офицеры, чиновники военного времени, солдаты, работники в учреждениях добрармии обязаны явиться для регистрации в 3-дневный срок. Неявившиеся будут рассматриваться как шпионы, подлежащие высшей мере наказания по всем строгостям законов военного времени.
Історики Зарубіни порахували, що гасло з відозви Джанкойської організації РКП (б) «заколоти наглухо труну вже здихаючої, що корчиться в судомах буржуазії!» найбільш ємко і повно характеризував каральні заходи, розгорнуті Кримревкомом.
17 листопада 1920 Кримревком опублікував наказ № 4 про обов'язкову реєстрацію в триденний термін іноземців, осіб, які прибули до Криму в періоди відсутності там радянської влади, офіцерів, чиновників та солдатів армії Врангеля. Були забуті всі обіцянки амністії. За планами радянських властей Криму, знищенню підлягали особи, що підпадали в зазначені категорії. Причому радянська влада не брала в розрахунок, що багато хто не побажав евакуюватися цілком свідомо, оскільки були або мобілізованими примусово (кадрові військові та ідейні вороги радянської влади переважно евакуювалися) та вважали, що їм нічого тому не загрожує, або повірили обіцянкам амністії та вважали можливим спокутувати своє знаходження в білому таборі працею на користь своїй батьківщини. За наявними відомостями, початок організованого терору поклала телеграма, направлена від Кримревкому на адресу місцевих ревкомів та комендантів кримських міст, про початок ліквідації всіх зареєстрованих офіцерів, які служили в імператорській, денікінській та врангелівській арміях.
25 грудня 1920 був виданий новий наказ Кримревкому № 167. За цим наказом всі повітові та міські ревкоми Криму були зобов'язані в 10-денний термін провести реєстрацію всіх колишніх офіцерів та військових чиновників, жандармів, поліціянтів, державних службовців, що займали за колишньої влади відповідальні пости, духовенства, власників, чиє майно сягало вартості понад 25 тисяч рублів за цінами мирного часу, всіх осіб, які прибули до Криму в періоди з 1 лютого 1918 до березня 1919-о і з 1 червня 1919 роки до падіння влади Врангеля. Обидва накази погрожували судом «Революційного трибуналу» та карами, передбачених для «контрреволюціонерів», всім тим, хто на реєстрацію не з'явиться.
Масштаби, які прийняв терор у Криму, породили хвилю протестів місцевого населення та навіть місцевих радянських та більшовицьких працівників. Протести були посилені тим, що провідниками терору були надіслані до Криму ззовні керівники. Наприкінці 1920 року стався конфлікт між Землячкою та Куном, з одного боку, і місцевими працівниками, яких московські емісари звинуватили в «м'якотілості» та «недостатній твердості». Землячка вимагала видалити з Криму Ю. П. Гавена, С. Я. Бабахає, І. К. Фірдевс, П. І. Новицького, Л. П. Немченко, Д. І. Ульянова. Але Москва відкликала Землячку та Куна. На їхні посади був тимчасово призначений член Реввійськради 4-й армії А. М. Ліде, про якого залишив такі спогади: «Тов. Ліде — хворий психічно працівник, що сильно стомився і потребує відпочинку… лікарі, що досліджували його недавно, стверджують,… що якщо він не буде лікуватися, то через кілька місяців може збожеволіти. Ясно, що вимагати від такого працівника вмілого керівництва… не можна. Він пішов шляхом т. Самойлової, правда, часом з деякими послабленнями…». 3 березня 1921 в Криму з Москви прибув І. А. Акулов, що зайняв посади Землячки і Куна і продовжив їх політику широкого застосування червоного терору.
Дослідник Л. М. Абраменко звернув увагу, що в архівних справах репресованих зустрічається безліч клопотань про пом'якшення долі окремих заарештованих з боку державних установ, громадських організацій, колективів підприємств, стихійних вуличних зібрань громадян. Ці клопотання були долучені до справ затриманих та збереглися. Але дослідник не знайшов жодної відповіді на клопотання, що надійшли. З цього факту дослідник зробив висновок, що карателі, прислані центральними чекістськими та більшовицькими органами для «очищення Криму від буржуазних елементів та розорення контрреволюційного гнізда», були сповнені пихою та марнославством і вважали нижче своєї гідності відповідати на клопотання кримського населення. На велику кількість клопотань звернула увагу і глава кримських більшовиків Р. С. Землячка, яка відповідно проінструктувала партійні осередки Криму вже на початку грудня 1920: «Дії Особливих Відділів викликали масу клопотань з боку місцевих комуністів… Облкомом вказано на неприпустимість масових клопотань та запропоновано партійним бюро в жодному разі не давати своєї санкції подібним клопотанням, а навпаки, надати дійсну допомогу Особливим Відділам в їх роботі з остаточного викорінення контрреволюції».
Абраменко звернув увагу ще на одне процесуальне нововведення кримських розстрільних вироків, що не зустрічалося раніше і з'явилося, можливо, практичною відповіддю на виклики, з якими зіткнулися радянські каральні органи в Криму, коли їм було поставлено завдання тотального знищення в найкоротші терміни цілих соціальних груп населення: спрощення процедури документального оформлення застосування репресій. Вирок оформлявся не на кожного окремого обвинуваченого або на невеликі групи в 10 — 20 осіб (що застосовувалося і раніше), а одразу на 100—200, а то й на 300 осіб в одній справі. У списку вказувалися лише прізвище, ім'я, по батькові жертви, рік народження, соціальне походження та майновий стан, військове звання або посаду. Спискові розстріли з'явилися виконанням інструкції В. І. Леніна органам слідства розслідувати «Без ідіотської тяганини». На практиці це означало, що репресії застосовувалися не індивідуально, залежно від тяжкості вчиненого злочину та особи обвинуваченого, а одразу до групи осіб, зазначених у списку; затримані жодного разу не допитувалися, їм не були пред'явлені конкретні звинувачення, не кажучи про виконання інших обов'язкових процесуальних вимог; обґрунтуванням для застосування репресій з'явилися зовсім нові склади «злочинів», як-то: «козак», «буржуй», «священик», «солдат», «біженець», за які покладено лише одне покарання — розстріл. Л. М. Абраменко назвав таку процесуальну систему «проти-правосуддям» або «контр-правосуддям».
Історик Т. Б. Бикова вказала на провокативність ряду питань в заповнюваних на реєстрації анкетах: «хто може підтвердити правдивість ваших слів?», «де проживають ваші родичі?», «хто з більшовицької влади вас добре знає?». Історик звернула увагу, що якщо опитуваний був наївний настільки, щоб правдиво відповідати на ці питання, він сам направляв чекістів на тих, хто ставав об'єктом наступних арештів та страт.
Репресії стосувалися і членів сімей засуджених до розстрілу. 2 січня 1921 на об'єднаному засіданні Кримського обкому РКП (б) і Кримревкому було прийнято постанову про те, що особливі відділи, приймаючи рішення про розстріл арештованого, повинні були одночасно з цим видавати постанову про вислання його родини з території Криму.
Масові вбивства медичних працівників, поранених і робітників Червоного Хреста
Місця ув'язнення
Пропагандистська кампанія на підтримку терору
Терор в кримських містах
Згортання політики терору
Оцінки загальної кількості жертв
Точна кількість жертв підрахунку не піддається, але, на думку кримського краєзнавця Петрова, становила не менше 20 тисяч. Максимальне число жертв терору оцінювалося в 120 000 осіб. За офіційними радянськими даними, в 1920—1921 роках в Сімферополі було розстріляно близько 20 тисяч осіб, в Севастополі — близько 12 тисяч, Феодосії — близько 8 тисяч, в Керчі — близько 8 тисяч, в Ялті — 4 — 5 тисяч, всього в Криму — до 52 тисяч осіб. За оцінками Максиміліана Волошина, терор 1920—1921 років пережив лише один з трьох кримських інтелігентів.
Історик С. В. Волков привів такі розрахунки:
- за Російської армії Врангеля налічувалося до 300 000 військовослужбовців та службовців у цивільних відомствах, у тому числі до 50 000 офіцерів;
- було евакуйовано до 70 000 вояків та службовців, з них приблизно 30 000 офіцерів;
- згідно із затвердженими кримською владою правилами, знищенню підлягали всі офіцери та чиновники військового відомства, а також солдати ;
- згідно даним із радянських джерел, було страчено 52 000 осіб;
- ця цифра цілком узгоджується з кількістю осіб Російської армії, які не змогли або не побажали евакуюватися і які були віднесені до категорії, що підлягає знищенню.
При цьому історик звертає увагу на те, що свідки того, що сталося були настільки вражені розмахом вбивств, що вказували цифри страчених в 120 000 або навіть в 150 000 осіб. Історик писав, що число жертв могло досягти 100 тисяч.
Слідом за терором у Крим прийшов голод. Голод в Криму тривав з осені 1921 року, то стихаючи, то спалахуючи з новою силою, до весни 1923 року. За цей час в Криму від голоду померло близько 100 000 осіб, або 15 % від загального кримського населення 1921 року. Основною масою померлих було найбільш вразливе бідне сільське населення, кримськотатарське за своїм національним складом, — кримських татар загинуло близько 76 000.
Порівняння з «білим терором»
В радянській історіографії панувала точка зору, що в Криму був розгул «білого терору», що більшовики були змушені відповідати на «білий терор» терором червоним і що при цьому відповідь більшовиків була пропорційною. Однак, за підрахунками кримських дослідників, які вивчали документи, що зберігаються в Державному архіві Автономної Республіки Крим, за час перебування білих при владі в Криму було заарештовано 1428 осіб (з них за партійною приналежністю: 289 більшовиків, 7 представників інших соціалістичних партій; за соціальним походженням: робітників 135, селян — 32), з яких розстріляний був 281. Навіть якщо допустити, що це неповні дані, то все одно кількість жертв «білого терору» на порядок поступається кількості страчених за часів терору червоного.
Загальні оцінки
Ряд істориків вказують, що події, що відбулися в Криму взимку 1917—1918 років, які виявились першим випадком застосування масового терору часів становлення радянської влади, демонструють неспроможність пояснень лідерів більшовизму та подальшої радянської історіографії, що червоний терор був «нав'язаний» радянській владі її противниками, що «білий терор передував червоному». «Стихійний терор» того періоду насправді не був стихійним — його підготувала багаторічна пропаганда екстремізму, яку вели ліворадикальні партії — анархісти, ліві есери та насамперед більшовики. Хоча більшовицьке керівництво згодом заперечувало свою причетність до організації терору, але саме більшовицька утопічна пропаганда опрацювала широкі маси таким чином, що вони були готові до проведення терору, вважали допустимими та неминучими ті форми насильства, які трапилися в Криму. \<--> Кримська історія червоного терору, по думку істориків Зарубін, може бути ілюстрацією того, які форми приймав цей терор в роки Громадянської війни: від умовно-стихійної в грудні 1917 року до організованої, більшовицько-державної — в листопаді 1920-го.
Незважаючи на те, що центральні влади перекладали провину за «апокаліптичні», за характеристикою істориків Зарубіних, масштаби кримського терору 1920—1921 років на місцевих виконавців, ряд істориків вважають, що керівники Радянської Росії не лише повністю підтримували політику тотального знищення класових ворогів на півострові, а й значною мірою були її організаторами. Ще на етапі збройної боротьби пообіцявши амністію противникові, що складе зброю, а після оволодіння Кримом фактично підтвердивши цю обіцянку умовами реєстрації за наказом Кримревкому № 4, радянська влада масово стратила військовослужбовців Російської армії, здалися в полон, та зарахованих до «класових ворогів» цивільних осіб: їх розстрілювали, прилюдно вішали, топили в морі, поранених вбивали прямо в госпіталях. У ряді випадків жертви піддавалися тортурам. Крим стали іменувати «всеросійським цвинтарем». Органи ВЧК в Криму широко використовували систему заручництва. Однією зі складових політики терору стали вбивства священнослужителів та осквернення храмів.
Про напруженні насильства, які коїлося в Криму в році Громадянської війни, можна судити з того факту, що чисельність міського населення Криму 1921 року зменшилася на 106 тисяч осіб у порівнянні з 1917 роком. Дані про кількість сільського населення відсутні, але воно також істотно скоротилася; відомо, що населення багатьох сіл зникло повністю. У колективній праці французьких істориків «Чорна книга комунізму» ці події названі «… самими масовими вбивствами за весь час громадянської війни».
Проведена радянською владою в Криму політика терору, котрі виникли їй численні зловживання та свавілля розпалили обстановку на півострові, сіяли страх, недовіру чи неприйняття влади більшовиків у значної частини населення, стали однією з головних причин розгортання широкого антирадянського повстанського руху. Колишні військовослужбовці Руської армії, які уникли репресій, а також представники соціальних груп, проти яких був спрямований терор, незважаючи на холоди, що наближались, масово втікали в гори і вливалися в повстанські загони, загальна чисельність яких взимку 1920/21 року становила приблизно 8 — 10 тисяч осіб.
Пам'ять
В радянські часи на території Криму не було жодного пам'ятника або пам'ятного знака, пов'язаного з червоним терором. Але за часів входження Криму до складу незалежної України ситуація дещо змінилися.
У Севастополі на території державного заказника «Максимова дача», де взимку 1920/21 року відбувалися масові розстріли, 1995 року був встановлений закладний камінь на місці, де планується спорудити пам'ятник жертвам Громадянської війни. 2010 року на цьому ж місці було встановлено «хрест примирення».
У Центральному парку Сімферополя закладний камінь на місці, де планується встановити пам'ятник жертвам червоного терору, був встановлений у жовтні 2007 року.
У Феодосії пам'ятний хрест жертвам червоного терору був встановлений 2 травня 2005 на березі Чорного моря поруч з древньою церквою Іверської Божої Матері.
В околицях Ялти, в селі , в урочищі Караголь 2006 року була споруджена каплиця в ім'я ікони Знамення Пресвятої Богородиці Курсько-Корінної в пам'ять страчених на цьому місці взимку 1920/21 року.
В Євпаторії 2009 року на території Храму святого Іллі встановлено пам'ятний хрест на згадку про жертви терору січня — березня 1918.
Коментарі
- Голоси кримських виборців розподілилися таким чином. За партійними списками: Партія соціалістів-революціонерів різних фракцій отримала 352 726 голосів, або 67,9 %; кадети — 38108 голосів, або 6,8 %; більшовики — 31154 голосів, або 5,5 %; меншовики — 14 693 голосів, або 3,3 %; за національними списками: мусульмани — 64 880, або 11,9 %; німці — 23590, або 4,8 %; євреї — 13145 голосів, або 2,4 %. Крим, як і вся Росія, голосував за соціалістів. (Зарубин А. Г., Зарубин В. Г. Без победителей. Из истории Гражданской войны в Крыму. — Симферополь : Антиква, 2008. — С. 222. — 728 с. — 800 прим. — .)
- На виборах до Всеросійських установчих зборів на Чорноморському флоті за есерів проголосувало 22 000 моряків, за більшовиків — 10800, за інші партії та національні списки — 19 з 500 (Зарубин А. Г., Зарубин В. Г. Без победителей. Из истории Гражданской войны в Крыму. — Симферополь : Антиква, 2008. — С. 222. — 728 с. — 800 прим. — .)
Примітки
- Булдаков В. П. Большевизм в контрреволюционном интерьере // Красная смута. Природа и последствия революционного насилия. — 2-е. — М. : РОССПЭН, 1997. — 376 с. — 2000 прим. — .
- Зарубины, 2008, с. 264.
- , , , , , Вместо заключения // Чёрная книга коммунизма. Преступления, террор, репрессии. — 2-е, исправленное. — М., 2001. — 780 с. — 100 000 прим. — . з джерела 13 лютого 2008
- Колоницкий Б. И. Октябрь уж наступил // Война за мир // За державу обидно, но не настолько, чтобы умирать // Дело : аналитический еженедельник. — 31.3.2008.
- Зарубины, 2008, с. 222.
- Зарубины, 2008, с. 123.
- Зарубины, 2008, с. 214, 255.
- Зарубины, 2008, с. 235.
- Зарубины, 2008, с. 253.
- Зарубины, 2008, с. 160—161, 255.
- Новиков В. Гибель Черноморского флота в 1917—1918 гг. (хроника событий) // Обозреватель — Observer : информационно-аналитический журнал. — 1994. — Т. 13.
- Зарубины, 2008.
- Зарубины, 2008, с. 223.
- Зарубины, 2008, с. 241.
- Зарубін, 2008.
- Єлізаров, 2007.
- Трагедия русского офицерства. — М. : Центрполиграф, 2001. — С. 61. — 508 с. — (Россия забытая и неизвестная) — 3000 прим. — .
- Быкова Т. Б. 7. Красный террор в Крыму // Политический террор и терроризм на Украине XIX — XX стол.: Исторические наброски = Політичний терор та тероризм в Україні ХІХ–ХХ ст.: Історичні нариси. — Киев : Наукова думка, 2002. — С. 191 — 206. — 952 с. — .
- Бикова, 2011.
- Крымская эвакуация. 1920 год. Образовательный портал «Слово». Архів оригіналу за 3 лютого 2013. Процитовано 20 січня 2013.
- Абраменко, 2005.
- (15 листопада 2012). Иван Данишевский: чекист, авиастроитель, публицист. Православное информационное агентство «Русская линия». Архів оригіналу за 22 березня 2013. Процитовано 16 березня 2013.
- (10 грудня 2012). Трагические страницы «третьего большевизма» — начало (рос.). Информационно-аналитическая газета «Крымское эхо». Архів оригіналу за 4 лютого 2013. Процитовано 22 січня 2013.
- продолжение 1 (рос.). 17 грудня 2012. Архів оригіналу за 4 лютого 2013. Процитовано 22 січня 2013.
- Коллектив авторов. Революция и гражданская война в России: 1917 — 1923 гг. Энциклопедия в 4 т. — М. : Терра, 2008. — Т. 2. — С. 127. — 560 с. — (Большая энциклопедия) — 100 000 прим. — .
- Ишин А. В. (15 лютого 2012). Из истории органов ВЧК в Крыму (рос.). Информационно-аналитическая газета «Крымское эхо». Архів оригіналу за 29 грудня 2012. Процитовано 9 листопада 2012.
- Соколов Д. В. Ревкомы Крыма как средство осуществления политики массового террора // Белая гвардия : альманах / Гл. ред. В. Ж. Цветков. — М. : Посев, 2008. — С. 242—244.
- Петров В. П. К вопросу о красном терроре в Крыму в 1920—1921 гг. // Проблемы истории Крыма: тезисы докл. науч. конф. (23 — 28 сентября). — Симферополь, 1992. — В. второй. — С. 58 — 61.
- Мельгунов, 1979.
- Зарубин А. Г., Зарубин В. Г. Красный террор в Крыму: концепция // Крым и Россия: неразрывные исторические судьбы и культура. Мат-лы респ. науч.-обществ. конф. : сборник. — Симферополь, 1994. — С. 31 — 33.
- Гражданская война в России: энциклопедия катастрофы. — М. : Сибирский цирюльник, 2010. — С. 277. — 400 с. — .
- Семёнова Е. (8 березня 2013). Дмитрий Соколов: «В России имеет место настоящий ренессанс большевизма». Интервью. Сайт «Голос эпохи». Архів оригіналу за 16 березня 2013. Процитовано 9 березня 2013.
- Куртуа С. и др. Гл. 4. Грязная война // Чёрная книга коммунизма. Преступления. Террор. Репрессии = Le Livre noir du communisme. Crimes, terreur, répression. — 2-е изд., испр. — М. : Три века истории, 2001. — 780 с. — 5000 прим. — .
- Ишин А. В. (25 січня 2012). Из истории крымского повстанчества: конец 1920-го — 1-я половина 1921-го гг (рос.). Информационно-аналитическая газета «Крымское эхо». Архів оригіналу за 29 грудня 2012. Процитовано 9 листопада 2012.
- Майоров Р. (19 листопада 2010). В Севастополе на Максимовой даче к 90-летию окончания Гражданской войны установили крест примирения. Независимая on-line газета «Новый Севастополь». Архів оригіналу за 16 березня 2013. Процитовано 24 лютого 2013.
- В Крыму помянули жертв Гражданской войны и террора. РИА Новый Регион – Крым. 15 листопада 2011. Архів оригіналу за 16 березня 2013. Процитовано 21 лютого 2013.
- Кузнецов Н. А. (28 жовтня 2005). Памятный крест «Жертвам большевистского террора 1918-1920 гг.» в Феодосии. Информационно-аналитическая служба «Русская народная линия». Архів оригіналу за 16 березня 2013. Процитовано 20 лютого 2013.
- В горах над Ялтой почтили память жертв красного террора молебном у часовни-памятника во имя иконы «Знамение» Курско-Коренной. Информационный сайт «Новоросс.инфо». 11 грудня 2012. Архів оригіналу за 16 березня 2013. Процитовано 20 лютого 2013.
- Соколов Д. В. Евпаторийская страда. История города в ноябре 1920 — мае 1921 г // Посев : журнал. — 2010. — Т. 1598, № 11. — С. 17—21. з джерела 18 травня 2015. Процитовано 22 жовтня 2015.
Література
Мемуари та документи
- Червоний терор в роки громадянської війни. За матеріалами Особливою слідчої комісії з розслідування злодіянь більшовиків / Під ред. докторів іст. наук Ю. Г. Фельштінського та . — М., 2004. — 512 с.
- Розділ 2. В Криму // Червоний терор очима очевидців / Упоряд., Предисл. та комм. д. і. н. . — М., 2009. — С. 173 — 236. — 448 с. — (Біла Росія) — 3000 прим. — .
- Севастополь: Хроніка революцій та громадянської війни 1917 — 1920 рр / Ред. . — Севастополь, 2005. — 294 с.
- Сапожников А. Л. За спогадами отрока з родини останніх кримських поміщиків // Кримський архів : журнал. — 2001. — № 7. — С. 200 — 231. Архівовано з джерела 24 листопада 2007.
Дослідження
- Абраменко Л. М. Остання обитель. Крим, 1920 — 1921 роки. — Київ : МАУП, 2005. — 480 с. — .
- Бобков А. А. Червоний терор в Криму. 1920-1921 роки // Біла Росія: досвід історичної ретроспекції. Мат-ли міжн. науч. конф. у Севастополі. (Бібліотека россиеведения. Випуск 7) : СБ / Відп. ред. А. В. Терещук. — СПб., 2002. — .
- Бикова Т. Б. масовий терор у период утвердження радянської власти в Криму (1918-1921 рр.) // З Архівів ВУЧК-ГПУ-НКВД-КГБ : журнал. — Київ, 2001. — С. 437 — 464.
- Бикова Т. Б. 7. Червоний терор в Криму // Політичний терор та тероризм на Україні XIX — XX стіл.: Історичні начерки = Політичний терор и тероризму в Україні ХІХ — ХХ ст.: Історичні нариси / Відп. ред. В. А. Смолій; НАН України; Інститут історії України. — Київ : Наукова думка, 2002. — С. 191 — 206. — 952 с. — .
- Бикова Т. Б. 4.1. червоний терор // Створення Кримської АРСР (1917 — 1921 рр.) = Створення Кримської АСРР (1917 — 1921 рр.) / Ред. С. В. Кульчицький. — Київ : Ін-т історії України НАН України, 2011. — 247 с. — 300 прим. — .
- Матроська маси в 1917 — 1921 рр.: від лівого екстремізму до демократизму. — СПб. : СПб ВМІ, 2004. — 282 с.
- Єлізаров М. А. Лівий екстремізм на флоті в період революції 1917 року і громадянської війни: лютий 1917 — березня 1921 рр / Дисс. докт. іст. наук. Спеціальність 07.00.02. — Отеч. історія. — СПб., 2007. — 578 с.
- ., Без переможців. З історії Громадянської війни в Крыму. — Симферополь : Антиква, 2008. — 728 с. — 800 прим. — .
- Зарубін В. Г. Проект «Україна». Крим у роки смути (1917-1921 рр.). — 1-е. — Харків : Фоліо, 2013. — 379 с. — (Проект Україні) — 1200 прим. — .
- (10 грудня 2012). Трагічні сторінки «третього більшовизму» — початок. Інформаційно-аналітична газета «Кримське відлуння». Архів оригіналу за 4 лютого 2013. Процитовано 22 січня 2013.
- продовження 1. 17 грудня 2012. Архів оригіналу за 4 лютого 2013. Процитовано 22 січня 2013.
- продовження 2. 25 грудня 2012. Архів оригіналу за 4 лютого 2013. Процитовано 22 січня 2013.
- Червоний терор в Росії. — 2-е изд. — New York : Brandy, 1979. — 204 с. — .
- Розправа матросів Чорноморського флоту над офіцерським складом // Изв. Ріс. держ. пед. ун-ту ім. А. І. Герцена : журнал. — 2010. — ISSN 1992-6464.
- Соколов Д. В. Караюча рука пролетаріату. Діяльність органів ЧК в Криму в 1920 — 1921 рр // Біла гвардія: альманах / Гл. ред. В. Ж. Цвєтков. — М., 2008. — С. 244 — 247. — ISBN 0234-680X.
- Соколов Д. В. (2 липня 2014). . Сайт «Біле справа». Архів оригіналу за 14 липня 2014. Процитовано 3 липня 2014.
- Нариси з історії політичних репресій в Криму (1917 — 1941 рр.) : СБ ст. — Севастополь : Телескоп, 2009. — 59 с. — .
- Соколов Д. В. Ревкоми Криму як засіб здійснення політики масового терору // Біла гвардія: альманах / Гл. ред. В. Ж. Цвєтков. — М. : Посів, 2008. — С. 242 — 244. — ISBN 0234-680X.
- Соколов Д. В. Таврида, обагрені кров'ю. Більшовизація Криму та Чорноморського флоту в березні 1917 — травні 1918 г. — М. : Посев, 2013. — 271 с. — .
Художня література
- Шмельов І. С. Сонце мертвих. — Дар'я, 2008. — 384 с. — (Русская культура) — .
![]() | Це незавершена стаття з історії України. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Chervonij teror u Krimu chervonij teror na teritoriyi Krimskogo pivostrova u 1917 1921 rokah v periodi stanovlennya i panuvannya okupacijnoyi radyanskoyi vladi Istoriki vidilyayut dva periodi chervonogo teroru na teritoriyi Krimu Pershij pripav na zimu 1917 1918 rokiv period pislyarevolyucijnogo haosu i stav pershim vipadkom masovogo chervonogo teroru v hodi Pershih vizvolnih zmagan Drugij trivav z listopada 1920 roku do kincya 1921 roku koli v Krimu fizichno znishuvalisya vsi klasovi vorogi radyanskoyi derzhavi yaki zalishilisya na pivostrovi pislya evakuaciyi Armiyi Vrangelya Dlya pershogo periodu harakterni samosudi pidgotovleni bezvidpovidalnoyu ekstremistskoyu agitaciyeyu livoradikalnih partij u poperedni misyaci i zumovleni faktichnim bezvladdyam u Krimu sho nastalo v kinci 1917 roku Teror 1920 1921 rokiv stav naslidkom pryamoyi direktivi pravlyachoyi partiyi V radyanskih doslidzhennyah ci podiyi zamovchuvalisya Istorichne tloTeoretichne obgruntovuvannya dopustimosti masovogo teroru Teror zavzhdi rozglyadavsya rosijskimi revolyucijnimi partiyami yak teoretichno obgruntovanij ta prijnyatnij zasib borotbi zokrema eserami anarhistami i bilshovikami Ostanni viklyuchayuchi ale zastosovuyuchi na praktici individualnij teror vipravdovuvali zastosuvannya masovogo teroru v period najvishogo zagostrennya klasovoyi borotbi proletarskoyi revolyuciyi Pri comu dlya bilshovikiv teror buv lishe taktichnim sposobom dosyagnennya cilej znishennya vorogiv i zalyakuvannya tih hto ne viznachivsya Visunuvshi z pochatkom Pershoyi svitovoyi vijni gaslo Peretvorimo imperialistichnu vijnu u vijnu gromadyansku Psihologichno bilshoviki buli gotovi rozv yazati gromadyansku vijnu sho suprovodzhuvavsya masovim terorom zadlya peretvorennya svitovoyi vijni v svitovu revolyuciyu Ne vidmovilisya bilshoviki vid ideyi provedennya teroru v pevnih umovah i pislya zakinchennya Gromadyanskoyi vijni Situaciya na Krimskomu pivostrovi pislya Zhovtnevogo perevorotu Miting na ploshi Nahimova v Sevastopoli 6 zhovtnya 1917 Do kincya livi politichni partiyi otrimuyut bilshu populyarnist sered naselennya Yaksho vlitku 1917 roku na viborah u Krimu projshov lishe odin bilshovik u Sevastopoli to vibori do sho prohodili v Krimu u listopadi dali bilshovikam znachnij vidsotok u takih mistah yak Simferopoli Sevastopoli Yalti Feodosiyi Sudaku Koktebeli ta ryadi inshih naselenih punktah Vidnu rol v Krimskih podiyi drugoyi polovini 1917 grali anarhisti Grupi anarhistiv diyali v usih velikih mistah Krimu i na Chornomorskomu floti pro stupin vplivu anarhistiv na ostannij svidchit toj fakt sho golovoyu stvorenogo 30 serpnya 12 veresnya 1917 veresnya Centralnogo komitetu Chornomorskogo flotu Centroflot buv obranij anarhist Nedosvidcheni v politici matrosi ne vidokremlyuvali bilshovikiv vid anarhistiv bilshovichka N I Ostrovska u poslanni do Krimu CK RSDRP b pisala yih anarhistiv vvazhayut za nas Za vinyatkom znachnoyi ale ne bilshoyi chastini Chornomorskogo flotu robitnikiv Simferopolskogo zavodu A A Anatra i Sevastopolskogo morskogo zavodu naselennya Krimu v tomu chisli krimskij proletariat zustrilo zhovtnevij perevorot rizko negativno Do kincya 1917 roku na teritoriyi Krimskogo pivostrova sformuvalosya tri faktichnih centri vladi tradicijni zemstva miski dumi profspilka i i i ne viznali Zhovtnevij perevorot predstavlyalisya Tavrijskoyu gubernskoyu radoyu narodnih predstavnikiv organom upravlinnya Tavrijskoyi guberniyeyu obranim 20 listopada 3 grudnya z yizdom predstavnikiv zgadanih organizacij Rada predstavnikiv stoyala na tradicijnih zagalnorosijskih poziciyah sklikannya Ustanovchih zboriv i t in zasudzhuyuchi zahoplennya vladi bilshovikami Kurultaj krimskotatarskogo narodu sho zasudzhuvav peredachu vladi radam yakij vzyav kurs na dosyagnennya derzhavnoyi samostijnosti Krimu Sevastopolskij Rada i stvorenij Vijskovo revolyucijnij komitet kontrolovani bilshovikami i yih soyuznikami livimi eserami ne viznali ni radi predstavnikiv ni pretenziyi na vladu Kurultayu hocha z ostannim mogli vstupati u timchasovi soyuzi z okremih pitan Pretenduvala na vladu takozh administraciya Timchasovogo uryadu Vse razom utvoryuvalo v Krimu sucilnij haos U politichnomu plani Krim yavlyav soboyu arenu borotbi dvoh osnovnih idej bilshovizmu i krimskotatarskogo nacionalizmu Rosijske oficerstvo i rosiyani inshih socialistichnih napryamkiv sho buli protivnikami i pershogo i drugogo po suti usunulisya vid uchasti v comu konflikti Golovnoyu i viznachalnoyu siloyu na Krimskomu pivostrovi buv Chornomorskij flot Ne beruchi uchasti v bojovih diyah z lita 1917 roku moryaki Chornomorskogo flotu zibrani z usih regioniv kolishnoyi Rosijskoyi imperiyi vse bilshe i bilshe zaluchalisya do virishennya potochnih krimskih problem hoch sam Krim buv dlya nih chuzhoyu zemleyu Nezvazhayuchi na rozkladannya disciplini a mozhlivo i zavdyaki comu Chornomorskij flot zalishavsya griznoyu siloyu tilki v Sevastopoli na korablyah i u forteci znahodilosya blizko 40 tisyach moryakiv Na inshih korablyah sklalisya stosunki podibni poshirenih u zlochinnih kolah Suhoputni chastini dislokovani v Krimu znahodilisya v she bilshomu stupeni rozkladannya Pislya normalnoyi armijskoyi i flotskoyi sluzhbi ne stalo Pislya provalu Kornilovskogo vistupu buli vidznacheni vipadki pobittya oficeriv Do kincya 1917 flotske seredovishe bilsh ekstremistskim nizh sami bilshoviki V cih umovah vzhe navit pered bilshovikami Krimu stoyalo zavdannya ne zbudzhennya vijskovosluzhbovciv a yih strimuvannya Sami zh moryaki mayuchi vlasni novi revolyucijni organi vladi Sevastopolska rada Vijskovo revolyucijnij komitet Centroflot buli gotovi pochati stihijni pogromi poza vsyakim zovnishnogo kerivnictva Rada narodnih predstavnikiv i Kurultaj spiralisya na vijskovu silu sho stoyala za kolishnim shtabom krimskih vijsk kolishnoyi Rosijskoyi armiyi Ob yednanij krimskij shtab Na choli jogo stoyali krimskotatarskij lider Dzhafer Sejdamet i polkovnik Makuhin Krim krimskotatarskih nacionalnih chastin eskadronciv vin teoretichno mig spertisya na 2 tisyachi rosijskih oficeriv sho znahodilisya na teritoriyi Krimu Zagalne chislo bijciv sho stoyali za Radu predstavnikiv ocinyuvalosya v 6000 bagnetiv i shabel Krim togo na Chornomorskij flot pretenduvala Ukrayinska Centralna Rada z metoyu podalshogo pidporyadkuvannya Ukrayini Z listopada 1917 roku Centralna rada vzhe vidkrito zayavlyala pro pidporyadkuvannya Krimu svoyeyi vladi Pri comu i Centralna rada i Musvikonkom krimskotatarskogo Kurultayu ne doviryayuchi zhodnij zi storin u borotbi za vladu v Krimu prote namagalisya vikoristovuvati odin odnogo v borotbi proti najbilsh nebezpechnogo suprotivnika radyanskogo bilshovizmu vstupayuchi dlya cogo u timchasovi soyuzi Z usih politichnih sil Krimu tilki dvi buli protivnikami nasilstva narodni socialisti i menshoviki Vsi inshi partiyi nasampered bilshoviki livi eseri i anarhisti mali namir dosyagti svoyi politichni cili zbrojnim nasilstvom Teror zimi 1917 1918 rokivPochatok teroru Z yizd ekipazhiv korabliv ta beregovih komand Chornomorskogo flotu sho prohodiv u Sevastopoli 6 19 listopada 10 23 listopada 1917 uhvaliv rishennya pro napravlennya na Don zbrojnih zagoniv moryakiv Chornomorskogo flotu dlya dopomogi miscevim radam v zahoplenni vladi ta pridushenni oporu kontrrevolyuciyi Komanduvannya Chornomorskogo flotu ta oficerstvo vistupalo proti cogo Cya poziciya oficerstva bula rozcinena yak kontrrevolyucijna Z 15 28 listopada 1917 v Sevastopoli rozpochalisya samochinni areshti oficeriv V boyah z chastinami otamana Kaledina zagoni chornomorciv buli rozbiti Vina za ce bula pokladena na komanduvannya zagonom she pid matrosi rozstrilyali lejtenanta A M Skalovskogo odnogo z chotiroh oficeriv yaki vhodili do Chornomorskogo revolyucijnogo zagonu 10 23 grudnya 1917 v Sevastopol buli dostavleni tila 18 matrosiv ubitih u sutichkah iz donskimi kozakami Cherez den v Sevastopol povernulisya pershi matrosi z rozbitogo zagonu Pohoron ubitih v boyu z kozakami matrosiv vililisya u velicheznu demonstraciyu yaka vimagala negajnogo pobittya oficeriv Pislya pohoronu vidbulosya pershe vbivstvo oficera 12 25 grudnya 1917 na bortu esmincya Fidonisi sho znahodivsya v mori kochegar Kovalenko vbiv michmana Mikolu Skorodinskogo pislya zauvazhennya za nedbajlivu sluzhbu Vbivstva oficeriv flotu u grudni 1917 roku v Sevastopoli Dokladnishe Chervonij teror v Sevastopoli Privodom dlya pochatku rozpravi z morskimi oficerami stali spogadi pro Morskij sud 1905 i 1912 rokiv v yakomu matrosiv yaki brali uchast u buntah oficeri zasudzhuvali do katorgi j rozstriliv Bulo virisheno znajti vsih oficeriv sho brali uchast u tih podiyah ta vbiti yih Na dili represiyi buli spryamovani na vsih morskih ta deyaku chastinu suhoputnih oficeriv 15 28 grudnya 1917 matrosi esminciv Fidonisi ta rozstrilyali na Malahovomu kurgani vsih svoyih oficeriv 32 choloviki Do vechora togo zh dnya rizanina oficeriv jshla vzhe po vsomu Sevastopolyu Trupi buli vikinuti v more v Pivdennij buhti Vsogo v Sevastopoli za chas cih podij bulo vbito 128 oficeriv Sevastopolska Rada naperedodni podij rozignana bilshovikami nichogo ne zrobila dlya pripinennya vbivstv Lishe nastupnogo dnya 16 29 grudnya 1917 Rada vislovila vbivcyam osud ros poricanie Vtim istoriki vidznachayut sho dlya samogo bilshovickogo kerivnictva ci ekscesi ne buli nespodivankoyu Tak koli kolishnij chlen Sevastopolskoyi radi A Kappa pislya grudnevoyi rizanini zapitav golovu Radi N A Pozharova chi ce kinec teroru to otrimav vidpovid Narazi tak ale spalahi she budut Ochevidno kimos z osvichenih svidkiv ci krivavi podiyi buli nazvani varfolomiyivskoyu nichchyu Cya nazva odrazu prizhilasya v matroskomu seredovishi ta uvijshla v povsyakdennij pobut ne lishe v Krimu a j na vsomu prostori kolishnoyi Rosijskoyi imperiyi Nezabarom odnak z yavivsya bilsh rusifikovanij termin ros eremeevskie nochi Virazi varfolomiyivski nochi yeremiyivski nochi nadali shiroko zastosovuvalisya pri opisi podalshih aktiv chervonogo teroru v Krimu Vstanovlennya radyanskoyi vladi v sichni 1918 roku Provedeni naprikinci grudnya vibori do Sevastopolskoyi radi ta CK Chornomorskogo flotu dali bilshist koaliciyi bilshovikiv ta livih eseriv Ves Chornomorskij flot i najbilshe misto Krimu perebuvalo v rukah bilshovikiv Sevastopol stav Kronshtadtom Pivdnya pisav u svoyih spogadah Yu P Gaven Za prikladom Sevastopolya bilshoviki pochali utvoryuvati Vijskovo revolyucijni komiteti VRK po vsomu Krimu VRK faktichno pidminyali radi sho isnuvali do cogo U nih panuvannya bilshovikiv vzhe bulo bezumovnim 3 15 sichnya 1918 vikonavchij komitet Sevastopolskoyi radi vipustiv zvernennya do vsih rad Krimskogo pivostrova z propoziciyeyu negajno pristupiti do stvorennya Chervonoyi gvardiyi dlya zahistu zavoyuvan revolyuciyi vid zazihan kontrrevolyucioneriv pid yakim bi praporom voni ne vistupali 12 25 sichnya 1918 buv stvorenij Vijskovo revolyucijnij shtab sho pretenduvav na komandnu rol u vijskovih pitannyah do yakogo deleguvali svoyih predstavnikiv CK ChF Sevastopolskij VRK Sevastopolska rada i golovnij zavodskij komitet Odnak cej organ viyavivsya nediyezdatnim cherez riznomanitnist dumok ta vidsutnist tehnichnogo aparatu upravlinnya Velika kilkist vladnih organiv porodzhuvala haos ta plutaninu Yedinim organom sho funkcionalno mig keruvati pidporyadkovanimi strukturami buv Chornomorskij Centroflot yakomu komanduvannya Chornomorskim flotom bulo dorucheno rishennyam I Vserosijskogo z yizdu vijskovogo flotu 27 grudnya 1917 9 sichnya 1918 Pobudovanij za zrazkom rad plenarni zasidannya vikonkom z pidzvitnistyu Vsechornomorskim z yizdam vin buv odnochasno i politichnim i komandnim organom Chornomorskogo flotu oskilki mav vlasnij aparat upravlinnya krim togo jomu pidporyadkovuvalosya komanduvannya ChF z usiyeyu flotskoyu infrastrukturoyu ta zasobami zv yazku Hocha bilshoviki j namagalisya priborkati matrosku volnicyu ta postaviti yiyi hoch v yakis ramki ale vipushenij nimi zh na volyu potik nasilstva zupiniti bulo vzhe nemozhlivo Gromadyanska vijna na teritoriyi Krimu pochalasya she naprikinci grudnya 1917 starogo stilyu bojovi zitknennya mizh vijskami SNP osnovnimi zbrojnimi silami yakogo buli stvoreni she pri Timchasovomu uryadu nacionalni chastini z krimskih tatar ta bilshovizovani chastinami vidbuvalisya v Yalti Yevpatoriyi Simferopoli inshih krimskih mistah Do seredini sichnya 1918 vijskovi diyi sho nosili yaskrave nacionalne zabarvlennya rosiyani prihilniki rad proti krimskih tatar prihilniki krajovogo uryadu jshli vzhe na vsomu pivostrovi Vstanovlennya radyanskoyi vladi v mistah na uzberezhzhi Krimu jshlo za yedinim scenariyem Spochatku v misto vvodilisya virni Krajovomu uryadu perevazhno krimskotatarski za nacionalnim skladom vijskovi chastini radi rozpuskalisya bilshovizovani miscevi garnizoni rozzbroyuvali U vidpovid do mista za nakazom Centroflota ta inodi za prohannyami miscevih bilshovikiv pidhodili vijskovi korabli Chornomorskogo flotu visadzhuvavsya desant do yakogo priyednuvalisya miscevi bilshoviki ta temni osobi yaki bazhali zajnyatisya rozboyem Zbrojnij opir chastin virnih Krajovomu uryadu legko dolali Pislya cogo pochinalasya rozprava iz zahoplenim protivnikom ta burzhuyami do kategoriyi yakih mig potrapiti bud yakij obivatel Spalahi nasillya 21 24 sichnya 1918 roku Krimski mista v yakih vdalosya uniknuti chervonogo teroru U Krimu v ryadi mist vstanovlennya radyanskoyi vladi vzimku 1917 1918 rokiv obijshlosya bez zhertv Najbilshim z takih mist bula Kerch v yakij bilshovicka vlada z usima atributami rada ta revkom bula vstanovlena 6 19 sichnya 1918 Ochevidec podij zgaduvav Z vdyachnistyu ya zgaduyu Kristi idejnogo bilshovika yakogo dolya postavila na choli bilshovickoyi vladi v Kerchi Inteligentna lyudina m yaka ta lagidna hocha garyachij ta shirij poslidovnik bilshovickih idej ale vorog vsyakogo nasilstva krovi ta strat volodiyuchi velikoyu voleyu ta harakterom odin lishe Kristi vryatuvav Kerch vid rizanini yaku bagato raziv porivalisya vchiniti zajdi matrosi z neglasnogo blagoslovennya Sovdepa She odnim mistom de ne vidbuvalisya pozasudovi vbivstva bula Alupka U nij takozh zavdyaki miscevim bilshovikam Tonenbojmu Batyuku ta Futermanu vdalosya ne dopustiti Varfolomiyivskih nochej Alupkinskij radi dovelosya vitrimati silnij tisk i vstupiti u vidkritij konflikt z Yaltinskoyu radoyu sho vimagala pobittya burzhuaziyi 2 kvitnya 1918 v Alupci projshov narodnij miting uchasniki yakogo vislovili pidtrimku ta povnu doviru svoyij miscevij radi sho vryatuvav misto vid mozhlivoyi rizanini a vid diyachiv Yalti yaki prikrivayuchis svitlim likom revolyuciyi ta svoyim visokim avtoritetom mayut zlochinni zadumi zazhadali negajnogo skladannya povnovazhen Na pidstavi prikladiv cih mist istoriki Zarubini zrobili visnovok sho spalahi teroru ne buli neminuchimi i yakbi v kerivnictvi bilshovickih organizacij i rad ta v inshih mistah stoyali osobi sho tverdo vidkidali bi nasilstvo a ne tayemno abo navit yavno pidburyuvali do nogo to masovogo teroru v Krimu mozhna bulo b uniknuti Prichini rozmah i naslidki teroru Chervonij teror v Krimu v period pershogo vstanovlennya radyanskoyi vladi za rozmahom porivnyuvanij z selyanskimi vijnami Vikonavcyami teroru buli nasampered ta chastina flotskih ekipazhiv yaka bilshe pohodila na spivtovaristvo kriminalnikiv na korablyah flotu nizh na vijskovosluzhbovciv i krimski lyumpeni I hocha i ti j inshi chasto imenuvali sebe bilshovikami do idej bilshovizmu bezposerednogo vidnoshennya voni ne mali Bud yakij kriminalnik abo lyumpen nadivshi na sebe matrosku formu mig zajnyatisya grabezhem ta vbivstvami Zlochincyami ruhali peredusim nizinni instinkti virizati proklyatih burzhuyiv ta podiliti yih majno Na ci pristrasti naklalisya ksenofobiya socialna kastovist rosijskogo suspilstva zubozhinnya naselennya vtoma vid vijni z odnogo boku a z inshogo zhorstokist voyennogo chasu sho vzhe uvijshla u zvichku I nareshti strah samih teroristiv pered svoyimi suprotivnikami oskilki she Engels dav teroru take viznachennya teror ce zdebilshogo marna zhorstokist sho zdijsnyuyutsya zaradi vlasnogo zaspokoyennya lyudmi sho sami vidchuvayut strah Radyanski istoriki poyasnyuvali podiyi stihijnim vistupom narodnih mas viklikanim zuhvaloyu povedinkoyu burzhuaziyi yaka hovalasya dosi za spinami ugodovskih organizacij ta sama pered oblichchyam znemagayuchoyi v trudnoshah revolyuciyi privela masi v stan ozloblennya krivavoyi nenavisti po vidnoshennyu do sebe vidmovlyayuchi cim podiyam v revolyucijnosti ta spisuyuchi yih na provokaciyi z boku burzhuaziyi Odnak yak zauvazhiv istorik M A Yelizarov burzhuaziya ne mozhe sama na sebe nackovuvati masi Z chasom teror vse bilshe zblizivsya z politikoyu oficijnoyi vladi Vidozvi sho vidavalisya v Sevastopoli vid imeni vladnih struktur pidigrivali pristrasti I yaksho v grudni 1917 sichni 1918 roku podiyi jshli chasto ne lishe ne pid kerivnictvom revkomiv i rad a navit vsuperech yih voli to spalah teroru 22 23 lyutogo 1918 roku buv sprovokovanij nasampered dekretom RNK vid 21 lyutogo 1918 Za gruden 1917 sichen 1918 rokiv vid pozasudovih rozprav u Krimu za minimalnimi ocinkami zaginulo ne menshe tisyachi osib znachna chastka yakih buli oficerami Chornomorskogo flotu Teror pidshtovhnuv bagatoh oficeriv do lav Bilogo ruhu sho zarodzhuvavsya Oficerskomu korpusu Chornomorskogo flotu buli naneseni kolosalni vtrati Ti oficeri yaki ne postrazhdali pid chas teroru volili pokinuti korabli ta viyihati z krimskih mist Ce prizvelo do majzhe povnoyi vtrati boyezdatnosti Chornomorskogo flotu sho pokazali podalshi podiyi vesni lita 1918 roku na Chornomu mori Z inshogo boku demobilizuvavshis matrosi Chornomorskogo flotu znajshovshi praktichnij dosvid teroru buli velmi ekstremistski nalashtovani U svoyih ridnih mistah ta selah nasampered pivdnya Ukrayini zvidki bagato z nih buli rodom voni proyavili pidvishenu aktivnist u stanovlenni novoyi miscevoyi vladi a z pochatkom na povnomasshtabnoyi gromadyanskoyi vijni utvorili chislenni matroski rozbijnicki zagoni yaki spriyali zagostrennyu nasilstva ta osoblivoyi zhorstokosti bojovih dij sho prohodili tut Drugij prihid bilshovikiv do vladi vesna lito 1919 roku U cej period masovogo teroru vdalosya uniknuti hocha do Krimu povernulisya revkomi sho zarekomenduvali sebe providnikami teroru v minulomu i vpershe 14 kvitnya 1919 bula utvorena Krimska nadzvichajna komisiya Osoblivistyu krimskih umov v cej period bulo te sho v politichnomu zhitti pivostrova krim bilshovikiv vidkrito brali uchast inshi livi partiyi Krimu eseri menshoviki anarhisti Istoriki Zarubini poyasnyuvali vidnosnu m yakist metodiv utverdzhennya radyanskoyi vladi v Krimu 1919 roku personalnimi yakostyami kerivnikiv Krimskoyi Radyanskoyi Socialistichnoyi Respubliki Hocha vijskove komanduvannya dislokovanih u Krimu radyanskih vijsk i napolyagalo na bilsh rishuchih zahodah shodo realnih ta uyavnih vorogiv radyanskoyi vladi bagato miscevih kerivnikiv tverdo opiralisya samochinnim rozpravam Istoriki okremo vidznachayut vnesok golovi Simferopolskogo revkomu bilshovichki brata V I Ulyanova Dmitra priznachenogo vremennopredsedatelstvuyushim Krimskogo Radnarkomu postijnij tak i ne z yavivsya komisariv Radnarkomu z chisla menshovikiv B Ya Lejbman A P Galopa P I Novickogo ta L P Nemchenko yaki svoyim vplivom pom yakshuvali zhorstkist bilshovickogo rezhimu Teror 1920 1921 rokivPeredistoriya Pislya ukladennya peremir ya z Polsheyu na polskomu fronti radyanskij uryad peregrupuvav svoyi armiyi ta zoseredivsya na znishenni Rosijskoyi armiyi Vrangelya sho zakripilasya v Krimu 21 veresnya 1920 buv utvorenij Pivdennij front pid komanduvannyam M V Frunze yakomu bulo postavleno zavdannya ne dopustiti novoyi zimovoyi kampaniyi 7 listopada 1920 pochavsya Do 10 listopada 1920 bili buli perekinuti z oboronnih pozicij na Perekop ta Sivash 11 listopada 1920 koli bili buli vibiti i z Ishunskih pozicij Golovnokomanduvach ta Pravitel Pivdnya Rosiyi P N Vrangel vidav nakaz pro evakuaciyu ta roz yasnyuvalne povidomlennya Z prichini ogoloshennya evakuaciyi dlya ohochih oficeriv inshih sluzhbovciv ta yih simej uryad Pivdnya Rosiyi vvazhaye svoyim obov yazkom poperediti vsih pro ti tyazhki viprobuvannya yaki ochikuyut na priyizhdzhih z Rosiyi Ce zmushuye uryad raditi vsim tim komu ne zagrozhuye bezposerednya nebezpeka vid nasilstva voroga zalishitisya v Krimu 13 listopada 1920 chastini uvijshli do Simferopolya do 17 listopada 1920 vsi krimski mista buli pid vladoyu bilshovikiv Za danimi radyanskoyi enciklopediyi Gromadyanska vijna v SRSR v polon potrapilo 52 100 vijskovosluzhbovciv armiyi Vrangelya a za danimi krimskogo vchenogo 54 696 U radyanskij istoriografiyi data 17 listopada 1920 nazivalasya dnem zakinchennya Gromadyanskoyi vijni na Pivdni Rosiyi Odnak na dumku ukrayinskogo istorika T B Bikovoyi gromadyanska vijna prodovzhilasya i pislya ciyeyi dati z togo dnya vona velasya perevazhno z bezzbrojnim naselennyam nasampered z vijskovopolonenimi a takozh z civilnimi osobami vidnesenimi radyanskoyu vladoyu do klasovih vorogiv i prodovzhilasya cya vijna do povnogo znishennya storoni sho prograla Obicyanki amnistiyi v razi kapitulyaciyi Stihijna faza teroru Nastanovi centralnih organiv vladi V I Lenin diznavshis pro umovi kapitulyaciyi zaproponovani Vrangelyu Revvoensovetom Pivdennoyi armiyi napraviv Frunze telegramu Shifrom po pryamomu provodu 12 XI 20 r RVS Yuzhfromta Kopiya Trockomu Shojno diznavsya pro vashu propoziciyu Vrangelyu Vkraj zdivovanij nepomirnoyu postuplivistyu umov Yaksho protivnik ne prijme yih to treba realno zabezpechiti vzyattya flotu ta nevipusk zhodnogo sudna yaksho navit protivnik ne prijme cih umov to po moyemu ne mozhna bilshe povtoryuvati yih i potribno rozpravitisya neshadno 16 listopada 1920 F E Dzerzhinskij dav vkazivku ochistiti Krim vid kontrrevolyucioneriv na pidstavi yakogo revkom pochav kampaniyu chervonogo teroru proti oficeriv Rosijskoyi armiyi sho zalishilisya v Krimu ta inshih gromadyan U sekretnij shifrovanij telegrami nachalniku osoblivogo viddilu Pivdenno Zahidnogo ta Pivdennogo frontiv V N Mancevu vin pisav Vzhivajte vsih zahodiv shob z Krimu ne projshov na materik zhoden bilogvardiyec Bude najbilshim neshastyam respubliki yaksho yim vdastsya prosochitisya Z Krimu ne povinen buti propushenim nihto z naselennya ta chervonoarmijciv Oficijne obgruntuvannya vvedennya takoyi blokadi bulo dano tizhden potomu bulo ogolosheno sho shlyahom zhorstkoyi zaboroni zalishati teritoriyu Krimu radyanska vlada boretsya z epidemiyami visipnogo ta povorotnogo tifu ta vispi Zaborona na vilne peremishennya proisnuvalo v Krimu do oseni 1921 Ogoloshena 17 listopada 1920 reyestraciya zamislyuvalasya bilshovickim kerivnictvom yak zasib dlya znishennya protivnikiv zalishilisya v Krimu lt gt Pro ce svidchit telegrama yaku 22 listopada 1920 Narkomvijskmor L D Trockij napraviv svoyim pidleglim M V Frunze ta chlenu RVS Pivdennogo frontu nagaduyuchi yaki zavdannya stoyat pered osoblivoyu trijkoyu i yak diyati shob prispati nedoviru kolishnogo suprotivnika Neobhidno vsyu uvagu zoserediti na tij zadachi dlya yakoyi stvorena trijka Sprobujte vvesti v omanu protivnika cherez agentiv povidomivshi sho likvidaciya skasovana abo perenesena na inshij termin Formuvannya krimskih karalnih organiv Prikaz Osobogo otdeleniya osobogo otdela VChK Pri NB SKOJ strelkovoj divizii noyabrya 1920 g 4 Vsem ostavshimsya v dannoj mestnosti oficeram chinovnikam dobrovolcam i yunkeram beloj Vrangelevskoj armii v ukazannyj srok yavitsya v osoboe otdelenie 5 O vseh bezhavshih s belogvardejcami grazhdan znayushih poslednih obyazany v ukazannyj vyshe srok lichno zayavit osobomu otdeleniyu 6 Ne ispolnyayushie nastoyashego prikaza budut podvergatsya sudu polevogo revtribunala a v nuzhnyh sluchayah podvergatsya vysshej mere nakazaniya rasstrelu na meste Nach osobogo otdeleniya Nach agentury Sekretar Blank zazdalegid zagotovlenogo nakazu yakij rozkleyuvavsya u vsih naselenih punktah Krimu po zanyattyu yih Chervonoyu armiyeyu Znajdenij doslidnikom L M Abramenko v arhivnih spravah represovanih Dlya organizaciyi masovogo znishennya klasovih vorogiv sho zalishilisya v Krimu pislya evakuaciyi centralna vlada napravila do Krimu R S Zemlyachka Belu Kuna ta odnogo z kerivnikiv radyanskoyi derzhavi G L P yatakova yakij zdijsnyuvav zagalnij naglyad nad karalnoyu akciyeyu Cya nese osnovnu vidpovidalnist za organizaciyu ta provedennya v Krimu chervonogo teroru nebachenogo ranishe masshtabu Vsogo z listopada 1920 po berezen 1921 z centralnih radyanskih ta bilshovickih vidomstv do Krimu na kerivnu robotu pribulo 1360 osib poklikanih vikonuvati volyu centralnih organiv ta zaminiti m yakotilih miscevih kerivnikiv Povnovazhennyami po znishennyu osinogo gnizda kontrrevolyuciyi v Krimu buli nadileni odnochasno ryad organiv kozhnij z yakih diyav samostijno ne pogodzhuyuchi svoyu roboti z inshimi Revkomi Krimu 14 listopada 1920 buv sformovanij Krimskij revolyucijnij komitet vishij ta nadzvichajnij organ vladi na pivostrovi poklikanij vikonuvati vladni funkciyi doti poki ne pochnut robotu radyanski organi mirnogo chasu Nakaz 1 Krimrevkomu vid 16 listopada 1920 svidchiv 1 Nadali do obrannya robitnikami ta selyanami Krimu Rad vsya vlada na teritoriyi Krimu nalezhit Krimskomu revolyucijnomu komitetu stvorenomu v nastupnomu skladi golova tov Bela Kun zast golovi tov Gaven chleni Memetov Idrisov Lide Originalnij tekst ros 1 Vpred do izbraniya rabochimi i krestyanami Kryma Sovetov vsya vlast na territorii Kryma prinadlezhit Krymskomu revolyucionnomu komitetu obrazovannomu v sleduyushem sostave predsedatel tov Bela Kun zam predsedatelya tov Gaven chleny Memetov Idrisov Lide Davydov Nezabarom merezha bilsh dribnih teritorialnih revkomiv pokrila ves pivostriv stvoryuvalisya povitovi rajonni volosni ta silski revkomi Osnovnimi zavdannyami revkomiv progoloshuvalisya organizaciya vidnovlennya ekonomiki vstanovlennya revolyucijnogo poryadku ta vikorinennya vognish kontrrevolyuciyi Osoblivi viddili 27 listopada 1920 robota Krimrevkomu bula strukturovana buli utvoreni riznomanitni viddili v tomu chisli i osoblivij viddil Krimu yakij za zadumom jogo tvorciv povinen buv uzyati na sebe zagalne kerivnictvo represiyami Na dili zh cej viddil samostijnogo znachennya ne nabuv jogo funkciyi vikonuvali osoblivi viddili armij yaki uvijshli pid chas Perekopsko Chongarskoyi operaciyi na teritoriyu Krimu i Nakaz 7 Krimrevkomu vid 18 listopada 1920 svidchiv Timchasovo vsi prava ta povnovazhennya Osoblivogo viddilu Krimu nadayutsya Osoblivomu viddilu Revvijskradi 6 j armiyi Pro vsi vipadki zamahu na obshuk ta aresht bez ordera Osoblivogo viddilu Krimrevkomu Osoblivogo viddilu 6 yi armiyi negajno povidomlyati komendantu mista ta nachalniku Osoblivogo viddilu Vtim funkciyi osoblivogo viddilu Krimu osoblivij viddil 6 yi armiyi vikonuvav nedovgo z kincya 1920 voni perejshli do osoblivogo viddilu 4 j armiyi na choli z Mihelsonom Oseredki bilshovickoyi partiyi Yak i po vsij krayini vlada revkomiv faktichno oznachala vladu bilshovickoyi partiyi Dlya vikonannya vkazivok Centralnogo Komitetu RKP b i Radnarkomu v Simferopoli odrazu zh po jogo zanyattyu Chervonoyu armiyeyu buv stvorenij Krimskij oblasnij komitet RKP b Jogo sklad buv zatverdzhenij CK RKP b 15 listopada 1920 Ocholila krimskih bilshovikiv specialno prislana dlya cogo z Moskvi profesijna revolyucionerka R S Zemlyachka Krim neyi v Krimskij obkom RKP b uvijshli Yu P Gaven D I Ulyanov O A G Deren Ajyerli i L P Nemchenko Krimska Nadzvichajna komisiya 9 grudnya 1920 bula stvorena Krimska nadzvichajna komisiya KrimChK teritorialnij pidrozdil Vserosijskoyi nadzvichajki Pershim golovoyu buv priznachenij Kaminskij vidryadzhenij do Krimu z Moskvi 21 grudnya 1920 Krimskim oblasnim komitetom RKP b bula zatverdzhena kolegiya KrimChK u skladi golova Kaminskij sekretar Protopopov zaviduvach sekretno operativnim viddilom Polkanov zaviduvach administrativnim viddilom Pogribnij ta predstavnik Revtribunalu Kurgan Nezabarom Kaminskogo zminiv S F Redens priznachenij povnovazhnim predstavnikom VChK na teritoriyi Krimu v grudni 1920 roku i yakij pribuv na pivostriv 19 sichnya 1921 Vin reorganizuvav robotu Krimskoyi nadzvichajnoyi komisiyi stvorivshi v Simferopoli Sevastopoli ta Kerchi samostijni miski ChK z pravom vinesennya smertnih virokiv sho pidporyadkovuyutsya bezposeredno jomu a u Feodosijskomu Yaltinskomu ta Yevpatorijskomu povitah pidporyadkovuyutsya politbyuro z pravami vedennya slidstva Upovnovazheni predstavniki S F Redensa buli napravleni v ryad povitiv Krimu Sam Redens rozmistivsya v Simferopolskij ChK yaka 18 kvitnya 1921 uhvalila rishennya pro rozformuvannya osoblivih viddiliv i pro reorganizaciyu Simferopolskoyi ChK v Krimsku oblasnu ChK z osoblivim viddilom pri nij U rozporyadzhenni KrimChK buli vlasni zbrojni sili i chastini osoblivogo priznachennya KrimChK zaohochuvala donosi buli opublikovani zvernennya do vsih chesnih gromadyan iz zaklikom vikonati svij gromadyanskij obov yazok ta povidomlyati v KrimChK vsyaki vidomosti pro bilogvardijcyah kontrrevolyucioneriv sho perehovuyutsya abo primazuyutsya do Radyanskoyi vladi Na zakliki vidguknulisya bagato krimchan buli areshtovani viddani sudu revtribunaliv ta osoblivih viddiliv ta stracheni same za donosami susidiv tovarishiv po sluzhbi zazdrisnikiv sho zvodili v takij sposib osobisti rahunki Poryad z vikorinennyam vognish kontrrevolyuciyi organi Krimskoyi ChK zigrali veliku rol u borotbi z posadovimi zlochinami ta kriminalnim banditizmom Vtim v roboti samih organiv ChK buli neridkimi vipadki zlovzhivannya sluzhbovim stanovishem a inodi traplyavsya vidvertij kriminal Kerivniki organiv Krimskoyi ChK navit namagalisya pidkoriti sobi krimski organi bilshovickoyi partiyi sho tyaglo za soboyu konflikti mizh nimi i partijnimi kerivnikami Ale bezperechno sho Krimska ChK bula golovnoyu oporoyu bilshovickoyi vladi v Krimu povnistyu vidpovidayuchi viznachennyu bojovij aparat borotbi z kontrrevolyuciyeyu na vnutrishnomu fronti sho nadalo yij ChK CK RKP b Inshi organi sho mali karalni funkciyi Krim zgadanih vishe organizacij pravom vinositi karalni rishennya buli nadileni revolyucijni tribunali chastini Chervonoyi armiyi narodna miliciya robochi zagoni zagoni silskoyi samooboroni 1 serpnya 1921 revolyucijni tribunali buli zvedeni v yedinu strukturu yaka pidporyadkovuvalasya Yedinomu revolyucijnomu tribunalu Krimu u skladi chotiroh viddilen osnovnogo vijskovogo podatkovogo ta viyiznogo Dlya borotbi z antiradyanskim partizanskim ruhom sho zahlesnuv Krim 1921 roku bulo stvoreno Osoblivu radu po borotbi z banditizmom pri Krimrevkomi yaka koordinuvala antipovstanski zahodi riznih vidomstv Pochatok organizovanoyi fazi teroru Nakaz Krimrevkomu 4 17 listopada 1920 I Vsem inostranno poddannym nahodyashimsya na territorii Kryma prikazyvaetsya v 3 dnevnyj srok yavitsya dlya registracii Lica ne zaregistrirovavshiesya v ukazannyj srok budut rassmatrivatsya kak shpiony i predany sudu Revtribunala po vsem strogostyam voennogo vremeni II Vse lica pribyvshie na territoriyu Kryma posle uhoda Sovetskoj vlasti v iyune 1919 goda obyazany yavitsya dlya registracii v 3 dnevnyj srok Neyavivshiesya budut rassmatrivatsya kak kontrrevolyucionery i predavatsya sudu Revtribunala po vsem zakonam voennogo vremeni III Vse oficery chinovniki voennogo vremeni soldaty rabotniki v uchrezhdeniyah dobrarmii obyazany yavitsya dlya registracii v 3 dnevnyj srok Neyavivshiesya budut rassmatrivatsya kak shpiony podlezhashie vysshej mere nakazaniya po vsem strogostyam zakonov voennogo vremeni Pred Krymrevkoma Bela Kun Upravdelami Yakovlev Istoriki Zarubini porahuvali sho gaslo z vidozvi Dzhankojskoyi organizaciyi RKP b zakoloti nagluho trunu vzhe zdihayuchoyi sho korchitsya v sudomah burzhuaziyi najbilsh yemko i povno harakterizuvav karalni zahodi rozgornuti Krimrevkomom 17 listopada 1920 Krimrevkom opublikuvav nakaz 4 pro obov yazkovu reyestraciyu v tridennij termin inozemciv osib yaki pribuli do Krimu v periodi vidsutnosti tam radyanskoyi vladi oficeriv chinovnikiv ta soldativ armiyi Vrangelya Buli zabuti vsi obicyanki amnistiyi Za planami radyanskih vlastej Krimu znishennyu pidlyagali osobi sho pidpadali v zaznacheni kategoriyi Prichomu radyanska vlada ne brala v rozrahunok sho bagato hto ne pobazhav evakuyuvatisya cilkom svidomo oskilki buli abo mobilizovanimi primusovo kadrovi vijskovi ta idejni vorogi radyanskoyi vladi perevazhno evakuyuvalisya ta vvazhali sho yim nichogo tomu ne zagrozhuye abo povirili obicyankam amnistiyi ta vvazhali mozhlivim spokutuvati svoye znahodzhennya v bilomu tabori praceyu na korist svoyij batkivshini Za nayavnimi vidomostyami pochatok organizovanogo teroru poklala telegrama napravlena vid Krimrevkomu na adresu miscevih revkomiv ta komendantiv krimskih mist pro pochatok likvidaciyi vsih zareyestrovanih oficeriv yaki sluzhili v imperatorskij denikinskij ta vrangelivskij armiyah 25 grudnya 1920 buv vidanij novij nakaz Krimrevkomu 167 Za cim nakazom vsi povitovi ta miski revkomi Krimu buli zobov yazani v 10 dennij termin provesti reyestraciyu vsih kolishnih oficeriv ta vijskovih chinovnikiv zhandarmiv policiyantiv derzhavnih sluzhbovciv sho zajmali za kolishnoyi vladi vidpovidalni posti duhovenstva vlasnikiv chiye majno syagalo vartosti ponad 25 tisyach rubliv za cinami mirnogo chasu vsih osib yaki pribuli do Krimu v periodi z 1 lyutogo 1918 do bereznya 1919 o i z 1 chervnya 1919 roki do padinnya vladi Vrangelya Obidva nakazi pogrozhuvali sudom Revolyucijnogo tribunalu ta karami peredbachenih dlya kontrrevolyucioneriv vsim tim hto na reyestraciyu ne z yavitsya Masshtabi yaki prijnyav teror u Krimu porodili hvilyu protestiv miscevogo naselennya ta navit miscevih radyanskih ta bilshovickih pracivnikiv Protesti buli posileni tim sho providnikami teroru buli nadislani do Krimu zzovni kerivniki Naprikinci 1920 roku stavsya konflikt mizh Zemlyachkoyu ta Kunom z odnogo boku i miscevimi pracivnikami yakih moskovski emisari zvinuvatili v m yakotilosti ta nedostatnij tverdosti Zemlyachka vimagala vidaliti z Krimu Yu P Gavena S Ya Babahaye I K Firdevs P I Novickogo L P Nemchenko D I Ulyanova Ale Moskva vidklikala Zemlyachku ta Kuna Na yihni posadi buv timchasovo priznachenij chlen Revvijskradi 4 j armiyi A M Lide pro yakogo zalishiv taki spogadi Tov Lide hvorij psihichno pracivnik sho silno stomivsya i potrebuye vidpochinku likari sho doslidzhuvali jogo nedavno stverdzhuyut sho yaksho vin ne bude likuvatisya to cherez kilka misyaciv mozhe zbozhevoliti Yasno sho vimagati vid takogo pracivnika vmilogo kerivnictva ne mozhna Vin pishov shlyahom t Samojlovoyi pravda chasom z deyakimi poslablennyami 3 bereznya 1921 v Krimu z Moskvi pribuv I A Akulov sho zajnyav posadi Zemlyachki i Kuna i prodovzhiv yih politiku shirokogo zastosuvannya chervonogo teroru Doslidnik L M Abramenko zvernuv uvagu sho v arhivnih spravah represovanih zustrichayetsya bezlich klopotan pro pom yakshennya doli okremih zaareshtovanih z boku derzhavnih ustanov gromadskih organizacij kolektiviv pidpriyemstv stihijnih vulichnih zibran gromadyan Ci klopotannya buli dolucheni do sprav zatrimanih ta zbereglisya Ale doslidnik ne znajshov zhodnoyi vidpovidi na klopotannya sho nadijshli Z cogo faktu doslidnik zrobiv visnovok sho karateli prislani centralnimi chekistskimi ta bilshovickimi organami dlya ochishennya Krimu vid burzhuaznih elementiv ta rozorennya kontrrevolyucijnogo gnizda buli spovneni pihoyu ta marnoslavstvom i vvazhali nizhche svoyeyi gidnosti vidpovidati na klopotannya krimskogo naselennya Na veliku kilkist klopotan zvernula uvagu i glava krimskih bilshovikiv R S Zemlyachka yaka vidpovidno proinstruktuvala partijni oseredki Krimu vzhe na pochatku grudnya 1920 Diyi Osoblivih Viddiliv viklikali masu klopotan z boku miscevih komunistiv Oblkomom vkazano na nepripustimist masovih klopotan ta zaproponovano partijnim byuro v zhodnomu razi ne davati svoyeyi sankciyi podibnim klopotannyam a navpaki nadati dijsnu dopomogu Osoblivim Viddilam v yih roboti z ostatochnogo vikorinennya kontrrevolyuciyi Abramenko zvernuv uvagu she na odne procesualne novovvedennya krimskih rozstrilnih virokiv sho ne zustrichalosya ranishe i z yavilosya mozhlivo praktichnoyu vidpoviddyu na vikliki z yakimi zitknulisya radyanski karalni organi v Krimu koli yim bulo postavleno zavdannya totalnogo znishennya v najkorotshi termini cilih socialnih grup naselennya sproshennya proceduri dokumentalnogo oformlennya zastosuvannya represij Virok oformlyavsya ne na kozhnogo okremogo obvinuvachenogo abo na neveliki grupi v 10 20 osib sho zastosovuvalosya i ranishe a odrazu na 100 200 a to j na 300 osib v odnij spravi U spisku vkazuvalisya lishe prizvishe im ya po batkovi zhertvi rik narodzhennya socialne pohodzhennya ta majnovij stan vijskove zvannya abo posadu Spiskovi rozstrili z yavilisya vikonannyam instrukciyi V I Lenina organam slidstva rozsliduvati Bez idiotskoyi tyaganini Na praktici ce oznachalo sho represiyi zastosovuvalisya ne individualno zalezhno vid tyazhkosti vchinenogo zlochinu ta osobi obvinuvachenogo a odrazu do grupi osib zaznachenih u spisku zatrimani zhodnogo razu ne dopituvalisya yim ne buli pred yavleni konkretni zvinuvachennya ne kazhuchi pro vikonannya inshih obov yazkovih procesualnih vimog obgruntuvannyam dlya zastosuvannya represij z yavilisya zovsim novi skladi zlochiniv yak to kozak burzhuj svyashenik soldat bizhenec za yaki pokladeno lishe odne pokarannya rozstril L M Abramenko nazvav taku procesualnu sistemu proti pravosuddyam abo kontr pravosuddyam Istorik T B Bikova vkazala na provokativnist ryadu pitan v zapovnyuvanih na reyestraciyi anketah hto mozhe pidtverditi pravdivist vashih sliv de prozhivayut vashi rodichi hto z bilshovickoyi vladi vas dobre znaye Istorik zvernula uvagu sho yaksho opituvanij buv nayivnij nastilki shob pravdivo vidpovidati na ci pitannya vin sam napravlyav chekistiv na tih hto stavav ob yektom nastupnih areshtiv ta strat Represiyi stosuvalisya i chleniv simej zasudzhenih do rozstrilu 2 sichnya 1921 na ob yednanomu zasidanni Krimskogo obkomu RKP b i Krimrevkomu bulo prijnyato postanovu pro te sho osoblivi viddili prijmayuchi rishennya pro rozstril areshtovanogo povinni buli odnochasno z cim vidavati postanovu pro vislannya jogo rodini z teritoriyi Krimu Masovi vbivstva medichnih pracivnikiv poranenih i robitnikiv Chervonogo Hresta Miscya uv yaznennya Propagandistska kampaniya na pidtrimku teroru Teror v krimskih mistah Zgortannya politiki teroru Ocinki zagalnoyi kilkosti zhertv Tochna kilkist zhertv pidrahunku ne piddayetsya ale na dumku krimskogo krayeznavcya Petrova stanovila ne menshe 20 tisyach Maksimalne chislo zhertv teroru ocinyuvalosya v 120 000 osib Za oficijnimi radyanskimi danimi v 1920 1921 rokah v Simferopoli bulo rozstrilyano blizko 20 tisyach osib v Sevastopoli blizko 12 tisyach Feodosiyi blizko 8 tisyach v Kerchi blizko 8 tisyach v Yalti 4 5 tisyach vsogo v Krimu do 52 tisyach osib Za ocinkami Maksimiliana Voloshina teror 1920 1921 rokiv perezhiv lishe odin z troh krimskih inteligentiv Istorik S V Volkov priviv taki rozrahunki za Rosijskoyi armiyi Vrangelya nalichuvalosya do 300 000 vijskovosluzhbovciv ta sluzhbovciv u civilnih vidomstvah u tomu chisli do 50 000 oficeriv bulo evakujovano do 70 000 voyakiv ta sluzhbovciv z nih priblizno 30 000 oficeriv zgidno iz zatverdzhenimi krimskoyu vladoyu pravilami znishennyu pidlyagali vsi oficeri ta chinovniki vijskovogo vidomstva a takozh soldati zgidno danim iz radyanskih dzherel bulo stracheno 52 000 osib cya cifra cilkom uzgodzhuyetsya z kilkistyu osib Rosijskoyi armiyi yaki ne zmogli abo ne pobazhali evakuyuvatisya i yaki buli vidneseni do kategoriyi sho pidlyagaye znishennyu Pri comu istorik zvertaye uvagu na te sho svidki togo sho stalosya buli nastilki vrazheni rozmahom vbivstv sho vkazuvali cifri strachenih v 120 000 abo navit v 150 000 osib Istorik pisav sho chislo zhertv moglo dosyagti 100 tisyach Slidom za terorom u Krim prijshov golod Golod v Krimu trivav z oseni 1921 roku to stihayuchi to spalahuyuchi z novoyu siloyu do vesni 1923 roku Za cej chas v Krimu vid golodu pomerlo blizko 100 000 osib abo 15 vid zagalnogo krimskogo naselennya 1921 roku Osnovnoyu masoyu pomerlih bulo najbilsh vrazlive bidne silske naselennya krimskotatarske za svoyim nacionalnim skladom krimskih tatar zaginulo blizko 76 000 Porivnyannya z bilim terorom V radyanskij istoriografiyi panuvala tochka zoru sho v Krimu buv rozgul bilogo teroru sho bilshoviki buli zmusheni vidpovidati na bilij teror terorom chervonim i sho pri comu vidpovid bilshovikiv bula proporcijnoyu Odnak za pidrahunkami krimskih doslidnikiv yaki vivchali dokumenti sho zberigayutsya v Derzhavnomu arhivi Avtonomnoyi Respubliki Krim za chas perebuvannya bilih pri vladi v Krimu bulo zaareshtovano 1428 osib z nih za partijnoyu prinalezhnistyu 289 bilshovikiv 7 predstavnikiv inshih socialistichnih partij za socialnim pohodzhennyam robitnikiv 135 selyan 32 z yakih rozstrilyanij buv 281 Navit yaksho dopustiti sho ce nepovni dani to vse odno kilkist zhertv bilogo teroru na poryadok postupayetsya kilkosti strachenih za chasiv teroru chervonogo Zagalni ocinkiRyad istorikiv vkazuyut sho podiyi sho vidbulisya v Krimu vzimku 1917 1918 rokiv yaki viyavilis pershim vipadkom zastosuvannya masovogo teroru chasiv stanovlennya radyanskoyi vladi demonstruyut nespromozhnist poyasnen lideriv bilshovizmu ta podalshoyi radyanskoyi istoriografiyi sho chervonij teror buv nav yazanij radyanskij vladi yiyi protivnikami sho bilij teror pereduvav chervonomu Stihijnij teror togo periodu naspravdi ne buv stihijnim jogo pidgotuvala bagatorichna propaganda ekstremizmu yaku veli livoradikalni partiyi anarhisti livi eseri ta nasampered bilshoviki Hocha bilshovicke kerivnictvo zgodom zaperechuvalo svoyu prichetnist do organizaciyi teroru ale same bilshovicka utopichna propaganda opracyuvala shiroki masi takim chinom sho voni buli gotovi do provedennya teroru vvazhali dopustimimi ta neminuchimi ti formi nasilstva yaki trapilisya v Krimu lt gt Krimska istoriya chervonogo teroru po dumku istorikiv Zarubin mozhe buti ilyustraciyeyu togo yaki formi prijmav cej teror v roki Gromadyanskoyi vijni vid umovno stihijnoyi v grudni 1917 roku do organizovanoyi bilshovicko derzhavnoyi v listopadi 1920 go Nezvazhayuchi na te sho centralni vladi perekladali provinu za apokaliptichni za harakteristikoyu istorikiv Zarubinih masshtabi krimskogo teroru 1920 1921 rokiv na miscevih vikonavciv ryad istorikiv vvazhayut sho kerivniki Radyanskoyi Rosiyi ne lishe povnistyu pidtrimuvali politiku totalnogo znishennya klasovih vorogiv na pivostrovi a j znachnoyu miroyu buli yiyi organizatorami She na etapi zbrojnoyi borotbi poobicyavshi amnistiyu protivnikovi sho sklade zbroyu a pislya ovolodinnya Krimom faktichno pidtverdivshi cyu obicyanku umovami reyestraciyi za nakazom Krimrevkomu 4 radyanska vlada masovo stratila vijskovosluzhbovciv Rosijskoyi armiyi zdalisya v polon ta zarahovanih do klasovih vorogiv civilnih osib yih rozstrilyuvali prilyudno vishali topili v mori poranenih vbivali pryamo v gospitalyah U ryadi vipadkiv zhertvi piddavalisya torturam Krim stali imenuvati vserosijskim cvintarem Organi VChK v Krimu shiroko vikoristovuvali sistemu zaruchnictva Odniyeyu zi skladovih politiki teroru stali vbivstva svyashennosluzhiteliv ta oskvernennya hramiv Pro napruzhenni nasilstva yaki koyilosya v Krimu v roci Gromadyanskoyi vijni mozhna suditi z togo faktu sho chiselnist miskogo naselennya Krimu 1921 roku zmenshilasya na 106 tisyach osib u porivnyanni z 1917 rokom Dani pro kilkist silskogo naselennya vidsutni ale vono takozh istotno skorotilasya vidomo sho naselennya bagatoh sil zniklo povnistyu U kolektivnij praci francuzkih istorikiv Chorna kniga komunizmu ci podiyi nazvani samimi masovimi vbivstvami za ves chas gromadyanskoyi vijni Provedena radyanskoyu vladoyu v Krimu politika teroru kotri vinikli yij chislenni zlovzhivannya ta svavillya rozpalili obstanovku na pivostrovi siyali strah nedoviru chi neprijnyattya vladi bilshovikiv u znachnoyi chastini naselennya stali odniyeyu z golovnih prichin rozgortannya shirokogo antiradyanskogo povstanskogo ruhu Kolishni vijskovosluzhbovci Ruskoyi armiyi yaki unikli represij a takozh predstavniki socialnih grup proti yakih buv spryamovanij teror nezvazhayuchi na holodi sho nablizhalis masovo vtikali v gori i vlivalisya v povstanski zagoni zagalna chiselnist yakih vzimku 1920 21 roku stanovila priblizno 8 10 tisyach osib Pam yatV radyanski chasi na teritoriyi Krimu ne bulo zhodnogo pam yatnika abo pam yatnogo znaka pov yazanogo z chervonim terorom Ale za chasiv vhodzhennya Krimu do skladu nezalezhnoyi Ukrayini situaciya desho zminilisya U Sevastopoli na teritoriyi derzhavnogo zakaznika Maksimova dacha de vzimku 1920 21 roku vidbuvalisya masovi rozstrili 1995 roku buv vstanovlenij zakladnij kamin na misci de planuyetsya sporuditi pam yatnik zhertvam Gromadyanskoyi vijni 2010 roku na comu zh misci bulo vstanovleno hrest primirennya U Centralnomu parku Simferopolya zakladnij kamin na misci de planuyetsya vstanoviti pam yatnik zhertvam chervonogo teroru buv vstanovlenij u zhovtni 2007 roku U Feodosiyi pam yatnij hrest zhertvam chervonogo teroru buv vstanovlenij 2 travnya 2005 na berezi Chornogo morya poruch z drevnoyu cerkvoyu Iverskoyi Bozhoyi Materi V okolicyah Yalti v seli v urochishi Karagol 2006 roku bula sporudzhena kaplicya v im ya ikoni Znamennya Presvyatoyi Bogorodici Kursko Korinnoyi v pam yat strachenih na comu misci vzimku 1920 21 roku V Yevpatoriyi 2009 roku na teritoriyi Hramu svyatogo Illi vstanovleno pam yatnij hrest na zgadku pro zhertvi teroru sichnya bereznya 1918 KomentariGolosi krimskih viborciv rozpodililisya takim chinom Za partijnimi spiskami Partiya socialistiv revolyucioneriv riznih frakcij otrimala 352 726 golosiv abo 67 9 kadeti 38108 golosiv abo 6 8 bilshoviki 31154 golosiv abo 5 5 menshoviki 14 693 golosiv abo 3 3 za nacionalnimi spiskami musulmani 64 880 abo 11 9 nimci 23590 abo 4 8 yevreyi 13145 golosiv abo 2 4 Krim yak i vsya Rosiya golosuvav za socialistiv Zarubin A G Zarubin V G Bez pobeditelej Iz istorii Grazhdanskoj vojny v Krymu Simferopol Antikva 2008 S 222 728 s 800 prim ISBN 978 966 2930 47 4 Na viborah do Vserosijskih ustanovchih zboriv na Chornomorskomu floti za eseriv progolosuvalo 22 000 moryakiv za bilshovikiv 10800 za inshi partiyi ta nacionalni spiski 19 z 500 Zarubin A G Zarubin V G Bez pobeditelej Iz istorii Grazhdanskoj vojny v Krymu Simferopol Antikva 2008 S 222 728 s 800 prim ISBN 978 966 2930 47 4 PrimitkiBuldakov V P Bolshevizm v kontrrevolyucionnom interere Krasnaya smuta Priroda i posledstviya revolyucionnogo nasiliya 2 e M ROSSPEN 1997 376 s 2000 prim ISBN 5 86004 168 3 Zarubiny 2008 s 264 Vmesto zaklyucheniya Chyornaya kniga kommunizma Prestupleniya terror repressii 2 e ispravlennoe M 2001 780 s 100 000 prim ISBN 5 93453 037 2 z dzherela 13 lyutogo 2008 Kolonickij B I Oktyabr uzh nastupil Vojna za mir Za derzhavu obidno no ne nastolko chtoby umirat Delo analiticheskij ezhenedelnik 31 3 2008 Zarubiny 2008 s 222 Zarubiny 2008 s 123 Zarubiny 2008 s 214 255 Zarubiny 2008 s 235 Zarubiny 2008 s 253 Zarubiny 2008 s 160 161 255 Novikov V Gibel Chernomorskogo flota v 1917 1918 gg hronika sobytij Obozrevatel Observer informacionno analiticheskij zhurnal 1994 T 13 Zarubiny 2008 Zarubiny 2008 s 223 Zarubiny 2008 s 241 Zarubin 2008 Yelizarov 2007 Tragediya russkogo oficerstva M Centrpoligraf 2001 S 61 508 s Rossiya zabytaya i neizvestnaya 3000 prim ISBN 5 227 01562 7 Bykova T B 7 Krasnyj terror v Krymu Politicheskij terror i terrorizm na Ukraine XIX XX stol Istoricheskie nabroski Politichnij teror ta terorizm v Ukrayini HIH HH st Istorichni narisi Kiev Naukova dumka 2002 S 191 206 952 s ISBN 777 02 3348 9 Bikova 2011 Krymskaya evakuaciya 1920 god Obrazovatelnyj portal Slovo Arhiv originalu za 3 lyutogo 2013 Procitovano 20 sichnya 2013 Abramenko 2005 15 listopada 2012 Ivan Danishevskij chekist aviastroitel publicist Pravoslavnoe informacionnoe agentstvo Russkaya liniya Arhiv originalu za 22 bereznya 2013 Procitovano 16 bereznya 2013 10 grudnya 2012 Tragicheskie stranicy tretego bolshevizma nachalo ros Informacionno analiticheskaya gazeta Krymskoe eho Arhiv originalu za 4 lyutogo 2013 Procitovano 22 sichnya 2013 prodolzhenie 1 ros 17 grudnya 2012 Arhiv originalu za 4 lyutogo 2013 Procitovano 22 sichnya 2013 dd Kollektiv avtorov Revolyuciya i grazhdanskaya vojna v Rossii 1917 1923 gg Enciklopediya v 4 t M Terra 2008 T 2 S 127 560 s Bolshaya enciklopediya 100 000 prim ISBN 978 5 273 00560 0 Ishin A V 15 lyutogo 2012 Iz istorii organov VChK v Krymu ros Informacionno analiticheskaya gazeta Krymskoe eho Arhiv originalu za 29 grudnya 2012 Procitovano 9 listopada 2012 Sokolov D V Revkomy Kryma kak sredstvo osushestvleniya politiki massovogo terrora Belaya gvardiya almanah Gl red V Zh Cvetkov M Posev 2008 S 242 244 Petrov V P K voprosu o krasnom terrore v Krymu v 1920 1921 gg Problemy istorii Kryma tezisy dokl nauch konf 23 28 sentyabrya Simferopol 1992 V vtoroj S 58 61 Melgunov 1979 Zarubin A G Zarubin V G Krasnyj terror v Krymu koncepciya Krym i Rossiya nerazryvnye istoricheskie sudby i kultura Mat ly resp nauch obshestv konf sbornik Simferopol 1994 S 31 33 Grazhdanskaya vojna v Rossii enciklopediya katastrofy M Sibirskij ciryulnik 2010 S 277 400 s ISBN 978 5 903888 14 6 Semyonova E 8 bereznya 2013 Dmitrij Sokolov V Rossii imeet mesto nastoyashij renessans bolshevizma Intervyu Sajt Golos epohi Arhiv originalu za 16 bereznya 2013 Procitovano 9 bereznya 2013 Kurtua S i dr Gl 4 Gryaznaya vojna Chyornaya kniga kommunizma Prestupleniya Terror Repressii Le Livre noir du communisme Crimes terreur repression 2 e izd ispr M Tri veka istorii 2001 780 s 5000 prim ISBN 5 95423 037 2 Ishin A V 25 sichnya 2012 Iz istorii krymskogo povstanchestva konec 1920 go 1 ya polovina 1921 go gg ros Informacionno analiticheskaya gazeta Krymskoe eho Arhiv originalu za 29 grudnya 2012 Procitovano 9 listopada 2012 Majorov R 19 listopada 2010 V Sevastopole na Maksimovoj dache k 90 letiyu okonchaniya Grazhdanskoj vojny ustanovili krest primireniya Nezavisimaya on line gazeta Novyj Sevastopol Arhiv originalu za 16 bereznya 2013 Procitovano 24 lyutogo 2013 V Krymu pomyanuli zhertv Grazhdanskoj vojny i terrora RIA Novyj Region Krym 15 listopada 2011 Arhiv originalu za 16 bereznya 2013 Procitovano 21 lyutogo 2013 Kuznecov N A 28 zhovtnya 2005 Pamyatnyj krest Zhertvam bolshevistskogo terrora 1918 1920 gg v Feodosii Informacionno analiticheskaya sluzhba Russkaya narodnaya liniya Arhiv originalu za 16 bereznya 2013 Procitovano 20 lyutogo 2013 V gorah nad Yaltoj pochtili pamyat zhertv krasnogo terrora molebnom u chasovni pamyatnika vo imya ikony Znamenie Kursko Korennoj Informacionnyj sajt Novoross info 11 grudnya 2012 Arhiv originalu za 16 bereznya 2013 Procitovano 20 lyutogo 2013 Sokolov D V Evpatorijskaya strada Istoriya goroda v noyabre 1920 mae 1921 g Posev zhurnal 2010 T 1598 11 S 17 21 z dzherela 18 travnya 2015 Procitovano 22 zhovtnya 2015 LiteraturaMemuari ta dokumenti Chervonij teror v roki gromadyanskoyi vijni Za materialami Osoblivoyu slidchoyi komisiyi z rozsliduvannya zlodiyan bilshovikiv Pid red doktoriv ist nauk Yu G Felshtinskogo ta M 2004 512 s Rozdil 2 V Krimu Chervonij teror ochima ochevidciv Uporyad Predisl ta komm d i n M 2009 S 173 236 448 s Bila Rosiya 3000 prim ISBN 978 5 8112 3530 8 Sevastopol Hronika revolyucij ta gromadyanskoyi vijni 1917 1920 rr Red Sevastopol 2005 294 s Sapozhnikov A L Za spogadami otroka z rodini ostannih krimskih pomishikiv Krimskij arhiv zhurnal 2001 7 S 200 231 Arhivovano z dzherela 24 listopada 2007 Doslidzhennya Abramenko L M Ostannya obitel Krim 1920 1921 roki Kiyiv MAUP 2005 480 s ISBN 966 608 424 4 Bobkov A A Chervonij teror v Krimu 1920 1921 roki Bila Rosiya dosvid istorichnoyi retrospekciyi Mat li mizhn nauch konf u Sevastopoli Biblioteka rossievedeniya Vipusk 7 SB Vidp red A V Tereshuk SPb 2002 ISBN 5 85824 140 9 Bikova T B masovij teror u period utverdzhennya radyanskoyi vlasti v Krimu 1918 1921 rr Z Arhiviv VUChK GPU NKVD KGB zhurnal Kiyiv 2001 S 437 464 Bikova T B 7 Chervonij teror v Krimu Politichnij teror ta terorizm na Ukrayini XIX XX stil Istorichni nacherki Politichnij teror i terorizmu v Ukrayini HIH HH st Istorichni narisi Vidp red V A Smolij NAN Ukrayini Institut istoriyi Ukrayini Kiyiv Naukova dumka 2002 S 191 206 952 s ISBN 777 02 3348 9 Bikova T B 4 1 chervonij teror Stvorennya Krimskoyi ARSR 1917 1921 rr Stvorennya Krimskoyi ASRR 1917 1921 rr Red S V Kulchickij Kiyiv In t istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini 2011 247 s 300 prim ISBN 978 966 02 5992 8 Matroska masi v 1917 1921 rr vid livogo ekstremizmu do demokratizmu SPb SPb VMI 2004 282 s Yelizarov M A Livij ekstremizm na floti v period revolyuciyi 1917 roku i gromadyanskoyi vijni lyutij 1917 bereznya 1921 rr Diss dokt ist nauk Specialnist 07 00 02 Otech istoriya SPb 2007 578 s Bez peremozhciv Z istoriyi Gromadyanskoyi vijni v Krymu Simferopol Antikva 2008 728 s 800 prim ISBN 978 966 2930 47 4 Zarubin V G Proekt Ukrayina Krim u roki smuti 1917 1921 rr 1 e Harkiv Folio 2013 379 s Proekt Ukrayini 1200 prim ISBN 978 966 03 6091 4 10 grudnya 2012 Tragichni storinki tretogo bilshovizmu pochatok Informacijno analitichna gazeta Krimske vidlunnya Arhiv originalu za 4 lyutogo 2013 Procitovano 22 sichnya 2013 prodovzhennya 1 17 grudnya 2012 Arhiv originalu za 4 lyutogo 2013 Procitovano 22 sichnya 2013 prodovzhennya 2 25 grudnya 2012 Arhiv originalu za 4 lyutogo 2013 Procitovano 22 sichnya 2013 dd Chervonij teror v Rosiyi 2 e izd New York Brandy 1979 204 s ISBN 0 935874 00 3 Rozprava matrosiv Chornomorskogo flotu nad oficerskim skladom Izv Ris derzh ped un tu im A I Gercena zhurnal 2010 ISSN 1992 6464 Sokolov D V Karayucha ruka proletariatu Diyalnist organiv ChK v Krimu v 1920 1921 rr Bila gvardiya almanah Gl red V Zh Cvyetkov M 2008 S 244 247 ISBN 0234 680X Sokolov D V 2 lipnya 2014 Sajt Bile sprava Arhiv originalu za 14 lipnya 2014 Procitovano 3 lipnya 2014 Narisi z istoriyi politichnih represij v Krimu 1917 1941 rr SB st Sevastopol Teleskop 2009 59 s ISBN 9661539065 Sokolov D V Revkomi Krimu yak zasib zdijsnennya politiki masovogo teroru Bila gvardiya almanah Gl red V Zh Cvyetkov M Posiv 2008 S 242 244 ISBN 0234 680X Sokolov D V Tavrida obagreni krov yu Bilshovizaciya Krimu ta Chornomorskogo flotu v berezni 1917 travni 1918 g M Posev 2013 271 s ISBN 978 5 9902820 6 3 Hudozhnya literatura Shmelov I S Sonce mertvih Dar ya 2008 384 s Russkaya kultura ISBN 978 5 485 00156 8 Ce nezavershena stattya z istoriyi Ukrayini Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi