Натура́льна ві́спа (часто просто віспа, також велика віспа; лат. variola vera; variola major, англ. smallpox) — інфекційне вірусне антропонозне захворювання з епідемічним поширенням. За приблизними підрахунками з VI по XX століття хвороба призвела до смерті щонайменше 1 млрд людей. Є думка, що тільки в XX столітті від неї загинуло до 300 млн людей на планеті, що значно більше, ніж в усіх війнах людства.
Натуральна віспа | |
---|---|
![]() | |
Спеціальність | інфекційні хвороби |
Симптоми | перевтома[1], висип[1], головний біль[1], біль у животі[1], блювання[1], пухир[1], гноячок[1], гарячка і рубець |
Причини | d |
Метод діагностики | фізикальне обстеження, електронний мікроскоп і РПГА / РНГА |
Препарати | метисазон і тековірімат |
Класифікація та зовнішні ресурси | |
МКХ-11 | 1E70 |
МКХ-10 | B03 |
DiseasesDB | 12219 |
MedlinePlus | 001356 |
eMedicine | emerg/885 |
MeSH | D012899 |
|
До 1978 року стало зрозумілим (останній на той час випадок відбувся в порту Мерка в Сомалі в 1977 році), що у світі хвороба ліквідована. Про це хотіли оголосити з трибуни Всесвітньої організації охорони здоров'я (ВООЗ), але у Великій Британії в 1978 році несподівано захворіла медичний фотограф Джанет Паркер, заразивши ще й свою матір. Зараження ймовірно відбулося в лабораторії для дослідження цього вірусу на медичному факультеті Бірмінгемського університету, де вона фотографувала зразки. Щоб припинити можливий спалах, негайно довелося провакцинувати 500 її знайомих, яка стала останньою жертвою хвороби на планеті.
Тому тільки 1980 року ВООЗ офіційно оголосила, що натуральна віспа ліквідована у природі за допомогою вакцинації. На це було витрачено 2,4 млрд доз противіспяної вакцини, попри це, все ще існує гіпотетична можливість внутрішньолабораторного зараження при проведенні наукових досліджень з подальшим поширенням хвороби в популяції, адже у світі були ліквідовані не всі лабораторні запаси вірусу (на початку 1990-х років їх зберігали в 3-х країнах: США, СРСР, Південно-Африканська Республіка). З метою уникнення повторної інтродукції натуральної віспи в людську популяцію всі відомі запаси вірусу в лабораторіях всього світу за угодою 1979 року були або знищені, або відправлені вже тільки до двох сховищ: CDC (Атланта, США) і лабораторію Державного наукового центру вірусології і біотехнології «Вектор» (Новосибірська область, Російська Федерація). Обидва об'єкти перевіряються ВООЗ кожні два роки. Обговорення необхідності знищення цих двох останніх культур вірусу ведеться вже кілька десятиліть. Станом на XXI століття генні технології дозволяють повністю секвенувати ДНК вірусу натуральної віспи, і це означає, що він може бути реконструйований для дослідницьких цілей. Всесвітня асамблея охорони здоров'я ([en], ВАОЗ), вищий керівний орган ВООЗ, багаторазово закликала консультативний комітет ВООЗ з натуральної віспи розглянути питання остаточного знищення вірусу. Але на 72-й ВАОЗ у 2019 році ухвалено, що дослідження з використанням вірусу все ще необхідні для подальшої розробки противірусних препаратів від натуральної віспи, тому культури цього вірусу й досі зберігаються лабораторно. У зв'язку з ризиком навмисного викиду вірусів (терористичний акт), особливо після розсилок спор сибірки на початку XXI століття деякі країни стали виробляти противіспяні вакцини, щоб поповнити свої запаси; ВООЗ теж створила запаси такої вакцини, а уряд США відновив щеплення для військовослужбовців як проти натуральної віспи, так і проти сибірки. Існує занепокоєння з приводу того, що натуральна віспа може використовуватися як біологічна зброя. Комісар FDA, доктор Скотт Готліб заявив: «Щоб усунути ризик біотероризму, Конгрес зробив кроки, які дозволили розробити і схвалити контрзаходи з протидії патогенам, які можуть використовуватися як біологічна зброя. Цей крок дає нам додаткові можливості, якщо вірус натуральної віспи буде використаний як зброя масового ураження, це гарантія того, що США готові до будь-якої надзвичайної ситуації у сфері охорони здоров'я».
Не зважаючи на підтверджений факт ліквідації у світі натуральної віспи, її, через легкість зараження людей, швидкість поширення, тяжкий перебіг, високу летальність продовжують відносити до тих інфекційних захворювань, які виявили здатність чинити серйозний вплив на здоров'я населення і можуть швидко поширюватися в міжнародних масштабах та увійшли до переліку подій, які можуть спричинити надзвичайну ситуацію в галузі охорони здоров'я. Тож її продовжують включати до переліку тих інфекційних хвороб, які регулюють сучасні Міжнародні медико-санітарні правила 2005 року. Вірус натуральної віспи залишено, незважаючи на ліквідацію хвороби в природі, у переліку тих біологічних агентів, які можуть бути чинниками біологічної зброї
Історичні факти
Натуральна віспа — одне з найдавніших захворювань. Опис хвороби було знайдено в єгипетському папірусі часів фараона Аменофіса I, складеному близько 4 тис. років до нашої ери. Найпершою епідемією натуральної віспи, відомою з достовірних джерел, вважають ту, що відбулася під час арабо-абіссинської (так званої слонової) війни VI століття в Абіссінії. Саме звідти араби занесли хворобу до Іспанії. У VII столітті хвороба вже зустрічалася по всьому європейському Середземномор'ю. У VIII столітті занесена до Японії, відбулася велика епідемія, яка впродовж 735—737 років викосила ймовірно до ⅓ населення цієї країни. У XIII ст. досягла Ісландії. З XIV століття стала ендемічною для всієї Європи, а в XV ст. потрапила в Америку, де спустошила цілі райони і повністю знищила окремі місцеві племена, як в епідемію 1775—1782 років у Північній Америці. У середньовіччі тільки в Європі занедужувало до 12 мільйонів людей щорічно, а 1,5 мільйони вмирали.
Ще в давнину намагалися боротися з натуральною віспою. Індійці та китайці оберігалися від неї вводячи підсохлі струпи, отримані зі шкіри хворих, в носові ходи здорових людей. Жителі Персії втирали заразний матеріал в шкіру тих людей, що не хворіли на неї. Черкеси, бажаючи зберегти красу своїх дочок, тобто убезпечити від спотворюючих рубців — віспин, робили на закритих частинах тіла спеціальні насічки кинджалом, вістря якого було змочене у віспяному гної. Але при цьому нерідко виникала тяжка, навіть смертельна хвороба.
До XVIII століття був поширений один метод запобігання натуральній віспі — [en](інокуляція), яка на це століття була вже традиційною практикою, але тягнула за собою такі ж серйозні ризики, як і прадавні методи, в тому числі, можливість розвитку тяжкої форми хвороби та смерті щепленого; ще одним ризиком був страх, що ті, хто щеплені, потім перенесуть хворобу до тих, хто їх оточує, через те, що вони внаслідок варіоляції стануть переносниками хвороби.
Так зокрема у Російській імперії варіоляція була проведена після смерті від натуральної віспи 15-літнього імператора Петра II. Першими щепленими від неї були Катерина II, Великий князь Павло Петрович, Велика княгиня Марія Федорівна, а через кілька днів і онуки Катерини — Олександр і Костянтин Павловичі. Звичайному селянському хлопчині Олександру Маркову, від якого взяли матеріал для щеплення Катерини II, дарували дворянство, надали прізвище Оспєнний і герб.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTDFOdFlXeHNjRzk0WDNaaFkyTnBibVV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZOdFlXeHNjRzk0WDNaaFkyTnBibVV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Наприкінці XVIII століття англійський лікар Едвард Дженнер винайшов вакцину — безпечне щеплення від натуральної віспи на основі вірусу коров'ячої віспи, яке потім було застосовано в Європі та усьому світі масово. Вірус натуральної віспи не мав резервуарів серед тварин для підтримки своєї циркуляції в природі, не сформувалось і його безсимптомне носійство (персистенція) у людей, тому епідемічний ланцюг легко перервався завдяки своєчасній ізоляції хворих, дезінфекції в осередках і масової імунізації населення. Разом це призвело до ерадикації натуральної віспи до 1980-го року. У випадку з натуральною віспою було багато факторів, що дозволили добитися такого результату: вакцина була термостабильна і не вимагала охолодження при зберіганні; для імунізації потрібна була тільки одна доза вакцини; кожного хворого можна було легко виявити за характерним висипом і, отже, його можна було своєчасно ізолювати, а контактних швидко вакцинувати.
Етіологія
Збудник натуральної віспи — складний вірус, він містить ДНК, розмножується в цитоплазмі клітин. Вірус віспи відносять до родини Поксвіруси (Poxviridae), підродини , роду [en]; має розміри 200—350 нм. При попаданні вірусу клітини шкіри збільшувалися в розмірах і містили особливі включення, оточені зоною просвітління. Їх назвали тільцями Гварнері й виявляли навіть при дослідженні в світловому мікроскопі з невеликим збільшенням.
Вірус натуральної віспи має антигенну спорідненість із еритроцитами групи А крові людини, що зумовлює слабкий імунітет людей з такою групою крові, високу захворюваність та смертність. Він стійкий до впливу факторів довкілля, особливо до висушування та низьких температур. Може тривалий час, упродовж місяців, зберігатися у кірочках, взятих з віспин на шкірі хворих, у замороженому та ліофілізованому стані залишається життєздатним декілька років.
Найімовірніше, вірус натуральної віспи еволюціонував між 68-16 тисячами років тому. Одна клада штамів належить Variola major (вірусу, що спричинював клінічно тяжчу форму захворювання), яка поширювалася з Азії між V і XVI століттями. Друга клада включала два різновиди Variola Alastrim minor (фенотипічно легша форма), описана в Америці, ізольована в Західній Африці, яка відокремилася від загального предка вірусу натуральної віспи між XV століттям до н. е. і VII століттям н. е. Надалі ця клада розійшлася на дві субклади у XIII столітті.
Епідеміологічні особливості
Джерелом інфекції були хворі, які у перші дні захворювання виділяли збудника у довкілля з частинками слизу з носоглотки (повітряно-крапельний механізм передачі інфекції), а пізніше — при відпаданні кірочок, що містили вірус, зі шкіри та слизових оболонок контактним механізмом — шляхом безпосереднього контакту, так і внаслідок того, що вірус із гноєм пустул, з кірочок потрапляв до пилу (пиловий шлях), який піднімався у повітря і надалі проникав до організму здорової людини через дихальні шляхи. Через високу стійкість вірусу до висушування він міг із натільною білизною та іншими речами хворих переноситися на далеку відстань, де з пилом здатний був заражати здорових. Хворий був заразним упродовж усього періоду захворювання, починаючи з моменту виникнення гарячки. Можливо заразливість хворих починалася раніше — з останнього дня інкубаційного періоду. Найбільша заразливість хворих припадала на період розкриття віспяних елементів на слизовій оболонці рота і горла, відповідно 6-9-му дню захворювання.
Патогенез
Проникнувши через шкіру або слизові оболонки, вірус починає циркулювати у крові; при потраплянні його у клітини шкіри або слизових оболонок на них утворюються характерні висипання через ураження усіх шарів шкіри. Вірус спричинює глибокі порушення діяльності серцево-судинної системи.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc1TDFkaGVGOXRiMlJsYkY5dlpsOXpiV0ZzYkhCdmVGOXNaWE5wYjI1elgyOXVYM1JvWlY5bVlXTmxYMjltWDJGZk1UVmZlV1ZoY2w5dmJHUmZZbTk1TG1wd1p5OHlNREJ3ZUMxWFlYaGZiVzlrWld4ZmIyWmZjMjFoYkd4d2IzaGZiR1Z6YVc5dWMxOXZibDkwYUdWZlptRmpaVjl2Wmw5aFh6RTFYM2xsWVhKZmIyeGtYMkp2ZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Найбільш тяжкі епідемії натуральної віспи (з 40-60 % летальністю) вирували у XVII і XVIII століттях. Ліквідація ж хвороби в 1970-х роках відбувалася на тлі широкого поширення менш небезпечних штамів вірусу (типу minor), які спричинюють захворювання, відоме під назвою аластрім. Для нього характерні ураження тільки рогового (поверхневого) шару шкіри. Геноми менш вірулентних штамів відрізняються великим розміром інвертованих термінальних повторів, тому зниження летальності в осередках натуральної віспи не можна пояснити тільки проведеною імунопрофілактикою.
Класифікація і клінічні ознаки
Розрізняють такі клінічні форми:
- поширена форма з достатньо рясним висипом на шкірі та слизових оболонках (зустрічалася найчастіше);
- геморагічна форма;
- зливна віспа;
- віспяна пурпура (або чорна віспа) — вкрай тяжка форма віспи з практично 100-відсотковою летальністю;
- варіолоїд — атипова, легка, стерта форма хвороби у людей, в яких є імунітет після профілактичних щеплень.
Також виділяли аластрім (від порт. alastrar — горіти, розкидати іскри), форму з легким перебігом та малою контагіозністю, яка траплялася, переважно, в тропічних країнах серед місцевих мешканців.
Інкубаційний період тривав від 5 до 15 днів.
При поширеній формі початок хвороби завжди гострий — з ознобом, болем у ділянці крижів та ломотою в тілі, швидким підвищенням температури тіла до 40-40,5 °C. Цей продромальний період тривав 3-5 днів; приблизно у 20-25 % хворих є продромальний висип, який зберігаються упродовж 3-4 днів, не маючи нічого спільного зі справжнім віспяним висипом, що з'являвся пізніше.
Після продромального періоду температура знижувалася до норми або до 37,2 °C, зберігаючись на цьому рівні упродовж 3-4 днів. За цей період встигав утворитися справжній віспяний висип. Він мав характерну локалізацію, з'являючись на волосяній частині голови, частіше на чолі, на обличчі, кистях рук, у проміжках між пальцями рук та ніг. З 2-го дня від початку висипу його елементи з'являлися на тулубі, потім поширювалися на верхні та нижні кінцівки. Спочатку вони мали вигляд круглих, до 3 мм у діаметрі рожевих плям, що швидко перетворювалися на папули.
Через 1-2 дні на верхівці кожної папули утворювався пухирець (везикула), наповнений мутною рідиною. Пухирці мали подовжену форму, обведені тонкою смужкою гіперемії. Якщо проштрикнути пухирець тонкою голкою, то повного випорожнення пухирця не наставало, тому що він багатокамерний. Кожний пухирець розміщувався на ущільненій ділянці шкіри, дно його інфільтроване. Більшість везикул та пустул розташовувалися на периферійних (дистальних) ділянках тіла. Висипання на слизових ротової порожнини, носоглотки, гортані та трахеї мали такі ж особливості.
Через 1-2 дні вміст пухирців нагноювався, мутнішав, виникали гнійні пустули, при цьому температура підвищувалася до 40-41 °C та трималася на цьому рівні (з тими або іншими коливаннями) упродовж 10-15 днів та більше. Пухирці лопалися, гній витікав на шкіру, спричинюючи свербіж, подразнення і шкіри.
Нерідко самі хворі пошкоджували пустули, переносячи гній на здорові ділянки шкіри. Стан хворого став нестерпним, його непокоїв сильний свербіж шкіри, він втрачав апетит, страждав від безсоння.
Тяжке ураження серцево-судинної системи могло призвести до смерті. Прогноз завжди був серйозним.
У випадках одужання на ділянках, де відбувся витік гною з пустул, утворювалися сухі темно-бурі кірочки, що відокремлювалися від поверхні шкіри або слизових до кінця 3-4-го тижня від початку хвороби, коли хворий починав одужувати. Для картини крові характерна лейкопенія або ; у формулі крові — відносний лімфоцитоз. Різко виражена тромбоцитопенія.
При геморагічній формі хвороби («чорна віспа») порожнини пухирців та пустул містили домішки крові, яка змінювала свій колір до чорного.
Варіолоїд — легка форма віспи в людей, у яких був частковий імунітет, набутий внаслідок щеплень, характеризувався відсутністю продромального періоду, короткочасним підвищенням температури (на 2-4 дні), нерясним висипом, що розташовувався тільки на чолі, шиї, між пальцями рук та ніг; елементи висипу досягали неповного розвитку (пустул не спостерігалося). Хвороба закінчувалася повним одужанням.
Діагностика
Хворобу розпізнавали на основі епідеміологічних даних, анамнезу і клінічної симптоматики. Для підтвердження діагнозу можна дослідити зіскоб папул, вміст пухирців та пустул на специфічний антиген збудника, що виявляється у реакції зустрічної дифузії та преципітації в гелі. З метою екстреної діагностики використовується реакція пасивної гемаглютинації з вмістом віспяних елементів. Для виявлення вірусу використовувалася електронна мікроскопія. Для підтвердження діагнозу натуральної віспи проводилося також дослідження парних сироваток крові в реакції гальмування .
Лікування
Зауважте, ! Якщо у вас виникли проблеми зі здоров'ям — зверніться до лікаря. |
Усі хворі підлягали госпіталізації та суворій ізоляції. Для етіотропного лікування з невеликим успіхом використовували метисазон. Загалом проводилось патогенетичне лікування. Необхідне суворе дотримання гігієнічних вимог до натільної та постільної білизни. З моменту утворення пустул їх тушували 2 % розчином перманганату калію на ватному тампоні. Шкіру повік протирали 1 % розчином борної кислоти, в очі закрапували сульфацил-натрій (альбуцид), а у період гнійних висипань через день застосовували тетрациклінову очну мазь. Слизову оболонку ротової порожнини та язик ппротираои 3 % розчином боракс-гліцерину. Необхідні комплексна , анальгетики, снодійні. За відповідними показаннями застосовували серцево-судинні препарати, в/в вливання сольових розчинів. При тяжкому перебігу віспи в ослаблених хворих для придушення вторинної бактеріальної інфекції застосовували антибіотики.
13 серпня 2018 року повідомлено, що створено ефективний етіотропний препарат проти вірусів натуральної, мавпячої та коров'ячої віспи тековірімат (TPOXX®). Препарат пригнічує функцію основного білка вірусної оболонки, необхідного для існування вірусів поза клітиною. Таким чином, віруси не можуть вийти із зараженої клітини, а також не відбувається поширення їх всередині організму. Препарат створено через побоювання біотероризму, реінтродукції натуральної віспи у природні умови та виникнення через це тяжкої пандемії. У Стратегічному національному запасі США накопичено два мільйони доз тековірімату в разі біотерористичного нападу збудниками, що належать до роду ортопоксвірусів.
Профілактика
Госпіталізація хворих, проведення карантинних заходів. Персонал, що наглядає за хворими, повинен носити марлеві пов'язки, подвійні халати, гумові хірургічні рукавички. Але у XXI столітті персонал працює у захисних медичних обладунках найвищого рівня захисту. При появі випадку захворювання у вогнищі встановлюється карантин на 17 днів, за людьми, що контактували з хворим, встановлюють медичне спостереження з розміщенням їх у карантині.
Див. також
Примітки
- https://www.cdc.gov.tw/Category/Page/9R0up7FaJ7BXOgAqgwoYmg
- Моніка Ріммер. Як віспа вбила свою останню жертву. BBC News. 12 серпня 2018 [1]
- Smallpox. WHO Factsheet. Архів оригіналу за 29 травня 2012. Процитовано 22 вересня 2007.
{{}}
: Недійсний|deadurl=403
() - Meera Senthilingam. Outbreaks and Epidemics: Battling infection from measles to coronavirus (Hot Science) — 2020. — Icon Books. — 176 pages. (англ.)
- International Health Regulations (2005)
- Список товарів подвійного використання, що можуть бути використані у створенні бактеріологічної (біологічної) та токсинної зброї, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 січня 2004 р. № 86 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 05.04.2012)
- щеплення Катерини II
- Atkinson W, Hamborsky J, McIntyre L, Wolfe S (eds.) (2005). Smallpox. (PDF) (вид. 9th). Washington DC: Public Health Foundation. с. 281—306. Архів оригіналу (PDF) за 9 квітня 2010. Процитовано 19 червня 2012.
- Li Y1, Carroll DS, Gardner SN, Walsh MC, Vitalis EA, Damon IK. On the origin of smallpox: correlating variola phylogenics with historical smallpox records. Proc Natl Acad Sci U S A. 2007 Oct 2;104(40):15787-92. (англ.)
- Esposito JJ, Sammons SA, Frace AM, Osborne JD, Olsen-Rasmussen M, Zhang M, Govil D, Damon IK, Kline R, Laker M, Li Y, Smith GL, Meyer H, Leduc JW, Wohlhueter RM (2006) Genome sequence diversity and clues to the evolution of variola (smallpox) virus. Science. 2006 Aug 11;313 (5788):807-812. (англ.)
- U.S. Food and Drug Administration Approves SIGA Technologies’ TPOXX® (tecovirimat) for the Treatment of Smallpox [2] (англ.)
- European Medicines Agency. Tecovirimat SIGA 28.01 2022 [3] (англ.)
- Damon, Inger K.; Damaso, Clarissa R.; McFadden, Grant (2014). «Are We There Yet? The Smallpox Research Agenda Using Variola Virus». PLoS Pathogens. 10 (5): e1004108. doi:10.1371/journal.ppat.1004108. PMC 4006926. PMID 24789223. (англ.)
Джерела
- Зюков А. М. (за участі Падалки Б. Я.) Гострі інфекційні хвороби та гельмінтози людини. Державне медичне видавництво УРСР, К. 1947. — 392 с. / С. 228—239
- Многотомное руководство по микробиологии, клинике и эпидемиологии инфекционных болезней. Том VIII. Вирусные болезни и риккетсиозы. Глава XIX. С. С. Маренникова. ОСПА. АЛЯСТРИМ. ВЕТРЯНАЯ ОСПА. ОСПА ЖИВОТНЫХ. Издательство «МЕДИЦИНА», 1966. — Стр. 443—497. (рос.)
- (Whonamedit?)- A dictionary of medical eponyms. Edward Jenner [4] (англ.)
Посилання
- Вѣспа // Ганна Дидик-Меуш. Українська медицина. Історія назв. — Львів: Інститут українознавства ім. І. Крип'якевича НАН України, 2008. — С. 156—158. .
- Сільвестер Дрімалик - Порадник Лікарський. Пошестні Недуги (аудіокнига) Лемберг 1923.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Vispa Natura lna vi spa chasto prosto vispa takozh velika vispa lat variola vera variola major angl smallpox infekcijne virusne antroponozne zahvoryuvannya z epidemichnim poshirennyam Za pribliznimi pidrahunkami z VI po XX stolittya hvoroba prizvela do smerti shonajmenshe 1 mlrd lyudej Ye dumka sho tilki v XX stolitti vid neyi zaginulo do 300 mln lyudej na planeti sho znachno bilshe nizh v usih vijnah lyudstva Naturalna vispaDivchinka z Bangladesh hvora na naturalnu vispu 1973 rik Pro povne znishennya naturalnoyi vispi u Bangladesh ogolosheno u grudni 1977 roku koli VOOZ oficijno pidtverdila cej faktDivchinka z Bangladesh hvora na naturalnu vispu 1973 rik Pro povne znishennya naturalnoyi vispi u Bangladesh ogolosheno u grudni 1977 roku koli VOOZ oficijno pidtverdila cej faktSpecialnist infekcijni hvorobiSimptomi perevtoma 1 visip 1 golovnij bil 1 bil u zhivoti 1 blyuvannya 1 puhir 1 gnoyachok 1 garyachka i rubecPrichini dMetod diagnostiki fizikalne obstezhennya elektronnij mikroskop i RPGA RNGAPreparati metisazon i tekovirimatKlasifikaciya ta zovnishni resursiMKH 11 1E70MKH 10 B03DiseasesDB 12219MedlinePlus 001356eMedicine emerg 885MeSH D012899 Smallpox u Vikishovishi Do 1978 roku stalo zrozumilim ostannij na toj chas vipadok vidbuvsya v portu Merka v Somali v 1977 roci sho u sviti hvoroba likvidovana Pro ce hotili ogolositi z tribuni Vsesvitnoyi organizaciyi ohoroni zdorov ya VOOZ ale u Velikij Britaniyi v 1978 roci nespodivano zahvorila medichnij fotograf Dzhanet Parker zarazivshi she j svoyu matir Zarazhennya jmovirno vidbulosya v laboratoriyi dlya doslidzhennya cogo virusu na medichnomu fakulteti Birmingemskogo universitetu de vona fotografuvala zrazki Shob pripiniti mozhlivij spalah negajno dovelosya provakcinuvati 500 yiyi znajomih yaka stala ostannoyu zhertvoyu hvorobi na planeti Tomu tilki 1980 roku VOOZ oficijno ogolosila sho naturalna vispa likvidovana u prirodi za dopomogoyu vakcinaciyi Na ce bulo vitracheno 2 4 mlrd doz protivispyanoyi vakcini popri ce vse she isnuye gipotetichna mozhlivist vnutrishnolaboratornogo zarazhennya pri provedenni naukovih doslidzhen z podalshim poshirennyam hvorobi v populyaciyi adzhe u sviti buli likvidovani ne vsi laboratorni zapasi virusu na pochatku 1990 h rokiv yih zberigali v 3 h krayinah SShA SRSR Pivdenno Afrikanska Respublika Z metoyu uniknennya povtornoyi introdukciyi naturalnoyi vispi v lyudsku populyaciyu vsi vidomi zapasi virusu v laboratoriyah vsogo svitu za ugodoyu 1979 roku buli abo znisheni abo vidpravleni vzhe tilki do dvoh shovish CDC Atlanta SShA i laboratoriyu Derzhavnogo naukovogo centru virusologiyi i biotehnologiyi Vektor Novosibirska oblast Rosijska Federaciya Obidva ob yekti pereviryayutsya VOOZ kozhni dva roki Obgovorennya neobhidnosti znishennya cih dvoh ostannih kultur virusu vedetsya vzhe kilka desyatilit Stanom na XXI stolittya genni tehnologiyi dozvolyayut povnistyu sekvenuvati DNK virusu naturalnoyi vispi i ce oznachaye sho vin mozhe buti rekonstrujovanij dlya doslidnickih cilej Vsesvitnya asambleya ohoroni zdorov ya en VAOZ vishij kerivnij organ VOOZ bagatorazovo zaklikala konsultativnij komitet VOOZ z naturalnoyi vispi rozglyanuti pitannya ostatochnogo znishennya virusu Ale na 72 j VAOZ u 2019 roci uhvaleno sho doslidzhennya z vikoristannyam virusu vse she neobhidni dlya podalshoyi rozrobki protivirusnih preparativ vid naturalnoyi vispi tomu kulturi cogo virusu j dosi zberigayutsya laboratorno U zv yazku z rizikom navmisnogo vikidu virusiv teroristichnij akt osoblivo pislya rozsilok spor sibirki na pochatku XXI stolittya deyaki krayini stali viroblyati protivispyani vakcini shob popovniti svoyi zapasi VOOZ tezh stvorila zapasi takoyi vakcini a uryad SShA vidnoviv sheplennya dlya vijskovosluzhbovciv yak proti naturalnoyi vispi tak i proti sibirki Isnuye zanepokoyennya z privodu togo sho naturalna vispa mozhe vikoristovuvatisya yak biologichna zbroya Komisar FDA doktor Skott Gotlib zayaviv Shob usunuti rizik bioterorizmu Kongres zrobiv kroki yaki dozvolili rozrobiti i shvaliti kontrzahodi z protidiyi patogenam yaki mozhut vikoristovuvatisya yak biologichna zbroya Cej krok daye nam dodatkovi mozhlivosti yaksho virus naturalnoyi vispi bude vikoristanij yak zbroya masovogo urazhennya ce garantiya togo sho SShA gotovi do bud yakoyi nadzvichajnoyi situaciyi u sferi ohoroni zdorov ya Ne zvazhayuchi na pidtverdzhenij fakt likvidaciyi u sviti naturalnoyi vispi yiyi cherez legkist zarazhennya lyudej shvidkist poshirennya tyazhkij perebig visoku letalnist prodovzhuyut vidnositi do tih infekcijnih zahvoryuvan yaki viyavili zdatnist chiniti serjoznij vpliv na zdorov ya naselennya i mozhut shvidko poshiryuvatisya v mizhnarodnih masshtabah ta uvijshli do pereliku podij yaki mozhut sprichiniti nadzvichajnu situaciyu v galuzi ohoroni zdorov ya Tozh yiyi prodovzhuyut vklyuchati do pereliku tih infekcijnih hvorob yaki regulyuyut suchasni Mizhnarodni mediko sanitarni pravila 2005 roku Virus naturalnoyi vispi zalisheno nezvazhayuchi na likvidaciyu hvorobi v prirodi u pereliku tih biologichnih agentiv yaki mozhut buti chinnikami biologichnoyi zbroyiIstorichni faktiNaturalna vispa odne z najdavnishih zahvoryuvan Opis hvorobi bulo znajdeno v yegipetskomu papirusi chasiv faraona Amenofisa I skladenomu blizko 4 tis rokiv do nashoyi eri Najpershoyu epidemiyeyu naturalnoyi vispi vidomoyu z dostovirnih dzherel vvazhayut tu sho vidbulasya pid chas arabo abissinskoyi tak zvanoyi slonovoyi vijni VI stolittya v Abissiniyi Same zvidti arabi zanesli hvorobu do Ispaniyi U VII stolitti hvoroba vzhe zustrichalasya po vsomu yevropejskomu Seredzemnomor yu U VIII stolitti zanesena do Yaponiyi vidbulasya velika epidemiya yaka vprodovzh 735 737 rokiv vikosila jmovirno do naselennya ciyeyi krayini U XIII st dosyagla Islandiyi Z XIV stolittya stala endemichnoyu dlya vsiyeyi Yevropi a v XV st potrapila v Ameriku de spustoshila cili rajoni i povnistyu znishila okremi miscevi plemena yak v epidemiyu 1775 1782 rokiv u Pivnichnij Americi U serednovichchi tilki v Yevropi zaneduzhuvalo do 12 miljoniv lyudej shorichno a 1 5 miljoni vmirali She v davninu namagalisya borotisya z naturalnoyu vispoyu Indijci ta kitajci oberigalisya vid neyi vvodyachi pidsohli strupi otrimani zi shkiri hvorih v nosovi hodi zdorovih lyudej Zhiteli Persiyi vtirali zaraznij material v shkiru tih lyudej sho ne hvorili na neyi Cherkesi bazhayuchi zberegti krasu svoyih dochok tobto ubezpechiti vid spotvoryuyuchih rubciv vispin robili na zakritih chastinah tila specialni nasichki kindzhalom vistrya yakogo bulo zmochene u vispyanomu gnoyi Ale pri comu neridko vinikala tyazhka navit smertelna hvoroba Do XVIII stolittya buv poshirenij odin metod zapobigannya naturalnij vispi en inokulyaciya yaka na ce stolittya bula vzhe tradicijnoyu praktikoyu ale tyagnula za soboyu taki zh serjozni riziki yak i pradavni metodi v tomu chisli mozhlivist rozvitku tyazhkoyi formi hvorobi ta smerti sheplenogo she odnim rizikom buv strah sho ti hto shepleni potim perenesut hvorobu do tih hto yih otochuye cherez te sho voni vnaslidok variolyaciyi stanut perenosnikami hvorobi Tak zokrema u Rosijskij imperiyi variolyaciya bula provedena pislya smerti vid naturalnoyi vispi 15 litnogo imperatora Petra II Pershimi sheplenimi vid neyi buli Katerina II Velikij knyaz Pavlo Petrovich Velika knyaginya Mariya Fedorivna a cherez kilka dniv i onuki Katerini Oleksandr i Kostyantin Pavlovichi Zvichajnomu selyanskomu hlopchini Oleksandru Markovu vid yakogo vzyali material dlya sheplennya Katerini II daruvali dvoryanstvo nadali prizvishe Ospyennij i gerb Vakcina vid naturalnoyi vispi Naprikinci XVIII stolittya anglijskij likar Edvard Dzhenner vinajshov vakcinu bezpechne sheplennya vid naturalnoyi vispi na osnovi virusu korov yachoyi vispi yake potim bulo zastosovano v Yevropi ta usomu sviti masovo Virus naturalnoyi vispi ne mav rezervuariv sered tvarin dlya pidtrimki svoyeyi cirkulyaciyi v prirodi ne sformuvalos i jogo bezsimptomne nosijstvo persistenciya u lyudej tomu epidemichnij lancyug legko perervavsya zavdyaki svoyechasnij izolyaciyi hvorih dezinfekciyi v oseredkah i masovoyi imunizaciyi naselennya Razom ce prizvelo do eradikaciyi naturalnoyi vispi do 1980 go roku U vipadku z naturalnoyu vispoyu bulo bagato faktoriv sho dozvolili dobitisya takogo rezultatu vakcina bula termostabilna i ne vimagala oholodzhennya pri zberiganni dlya imunizaciyi potribna bula tilki odna doza vakcini kozhnogo hvorogo mozhna bulo legko viyaviti za harakternim visipom i otzhe jogo mozhna bulo svoyechasno izolyuvati a kontaktnih shvidko vakcinuvati EtiologiyaVirioni naturalnoyi vispi zbilsheno u 370000 raziv Zbudnik naturalnoyi vispi skladnij virus vin mistit DNK rozmnozhuyetsya v citoplazmi klitin Virus vispi vidnosyat do rodini Poksvirusi Poxviridae pidrodini rodu en maye rozmiri 200 350 nm Pri popadanni virusu klitini shkiri zbilshuvalisya v rozmirah i mistili osoblivi vklyuchennya otocheni zonoyu prosvitlinnya Yih nazvali tilcyami Gvarneri j viyavlyali navit pri doslidzhenni v svitlovomu mikroskopi z nevelikim zbilshennyam Virus naturalnoyi vispi maye antigennu sporidnenist iz eritrocitami grupi A krovi lyudini sho zumovlyuye slabkij imunitet lyudej z takoyu grupoyu krovi visoku zahvoryuvanist ta smertnist Vin stijkij do vplivu faktoriv dovkillya osoblivo do visushuvannya ta nizkih temperatur Mozhe trivalij chas uprodovzh misyaciv zberigatisya u kirochkah vzyatih z vispin na shkiri hvorih u zamorozhenomu ta liofilizovanomu stani zalishayetsya zhittyezdatnim dekilka rokiv Najimovirnishe virus naturalnoyi vispi evolyucionuvav mizh 68 16 tisyachami rokiv tomu Odna klada shtamiv nalezhit Variola major virusu sho sprichinyuvav klinichno tyazhchu formu zahvoryuvannya yaka poshiryuvalasya z Aziyi mizh V i XVI stolittyami Druga klada vklyuchala dva riznovidi Variola Alastrim minor fenotipichno legsha forma opisana v Americi izolovana v Zahidnij Africi yaka vidokremilasya vid zagalnogo predka virusu naturalnoyi vispi mizh XV stolittyam do n e i VII stolittyam n e Nadali cya klada rozijshlasya na dvi subkladi u XIII stolitti Epidemiologichni osoblivostiDzherelom infekciyi buli hvori yaki u pershi dni zahvoryuvannya vidilyali zbudnika u dovkillya z chastinkami slizu z nosoglotki povitryano krapelnij mehanizm peredachi infekciyi a piznishe pri vidpadanni kirochok sho mistili virus zi shkiri ta slizovih obolonok kontaktnim mehanizmom shlyahom bezposerednogo kontaktu tak i vnaslidok togo sho virus iz gnoyem pustul z kirochok potraplyav do pilu pilovij shlyah yakij pidnimavsya u povitrya i nadali pronikav do organizmu zdorovoyi lyudini cherez dihalni shlyahi Cherez visoku stijkist virusu do visushuvannya vin mig iz natilnoyu biliznoyu ta inshimi rechami hvorih perenositisya na daleku vidstan de z pilom zdatnij buv zarazhati zdorovih Hvorij buv zaraznim uprodovzh usogo periodu zahvoryuvannya pochinayuchi z momentu viniknennya garyachki Mozhlivo zarazlivist hvorih pochinalasya ranishe z ostannogo dnya inkubacijnogo periodu Najbilsha zarazlivist hvorih pripadala na period rozkrittya vispyanih elementiv na slizovij obolonci rota i gorla vidpovidno 6 9 mu dnyu zahvoryuvannya PatogenezProniknuvshi cherez shkiru abo slizovi obolonki virus pochinaye cirkulyuvati u krovi pri potraplyanni jogo u klitini shkiri abo slizovih obolonok na nih utvoryuyutsya harakterni visipannya cherez urazhennya usih shariv shkiri Virus sprichinyuye gliboki porushennya diyalnosti sercevo sudinnoyi sistemi Kolorova model visipu pri naturalnij vispi na oblichchi 1917 rik Najbilsh tyazhki epidemiyi naturalnoyi vispi z 40 60 letalnistyu viruvali u XVII i XVIII stolittyah Likvidaciya zh hvorobi v 1970 h rokah vidbuvalasya na tli shirokogo poshirennya mensh nebezpechnih shtamiv virusu tipu minor yaki sprichinyuyut zahvoryuvannya vidome pid nazvoyu alastrim Dlya nogo harakterni urazhennya tilki rogovogo poverhnevogo sharu shkiri Genomi mensh virulentnih shtamiv vidriznyayutsya velikim rozmirom invertovanih terminalnih povtoriv tomu znizhennya letalnosti v oseredkah naturalnoyi vispi ne mozhna poyasniti tilki provedenoyu imunoprofilaktikoyu Klasifikaciya i klinichni oznakiRozriznyayut taki klinichni formi poshirena forma z dostatno ryasnim visipom na shkiri ta slizovih obolonkah zustrichalasya najchastishe gemoragichna forma zlivna vispa vispyana purpura abo chorna vispa vkraj tyazhka forma vispi z praktichno 100 vidsotkovoyu letalnistyu varioloyid atipova legka sterta forma hvorobi u lyudej v yakih ye imunitet pislya profilaktichnih sheplen Takozh vidilyali alastrim vid port alastrar goriti rozkidati iskri formu z legkim perebigom ta maloyu kontagioznistyu yaka traplyalasya perevazhno v tropichnih krayinah sered miscevih meshkanciv Inkubacijnij period trivav vid 5 do 15 dniv Pri poshirenij formi pochatok hvorobi zavzhdi gostrij z oznobom bolem u dilyanci krizhiv ta lomotoyu v tili shvidkim pidvishennyam temperaturi tila do 40 40 5 C Cej prodromalnij period trivav 3 5 dniv priblizno u 20 25 hvorih ye prodromalnij visip yakij zberigayutsya uprodovzh 3 4 dniv ne mayuchi nichogo spilnogo zi spravzhnim vispyanim visipom sho z yavlyavsya piznishe Pislya prodromalnogo periodu temperatura znizhuvalasya do normi abo do 37 2 C zberigayuchis na comu rivni uprodovzh 3 4 dniv Za cej period vstigav utvoritisya spravzhnij vispyanij visip Vin mav harakternu lokalizaciyu z yavlyayuchis na volosyanij chastini golovi chastishe na choli na oblichchi kistyah ruk u promizhkah mizh palcyami ruk ta nig Z 2 go dnya vid pochatku visipu jogo elementi z yavlyalisya na tulubi potim poshiryuvalisya na verhni ta nizhni kincivki Spochatku voni mali viglyad kruglih do 3 mm u diametri rozhevih plyam sho shvidko peretvoryuvalisya na papuli Cherez 1 2 dni na verhivci kozhnoyi papuli utvoryuvavsya puhirec vezikula napovnenij mutnoyu ridinoyu Puhirci mali podovzhenu formu obvedeni tonkoyu smuzhkoyu giperemiyi Yaksho proshtriknuti puhirec tonkoyu golkoyu to povnogo viporozhnennya puhircya ne nastavalo tomu sho vin bagatokamernij Kozhnij puhirec rozmishuvavsya na ushilnenij dilyanci shkiri dno jogo infiltrovane Bilshist vezikul ta pustul roztashovuvalisya na periferijnih distalnih dilyankah tila Visipannya na slizovih rotovoyi porozhnini nosoglotki gortani ta traheyi mali taki zh osoblivosti Cherez 1 2 dni vmist puhirciv nagnoyuvavsya mutnishav vinikali gnijni pustuli pri comu temperatura pidvishuvalasya do 40 41 C ta trimalasya na comu rivni z timi abo inshimi kolivannyami uprodovzh 10 15 dniv ta bilshe Puhirci lopalisya gnij vitikav na shkiru sprichinyuyuchi sverbizh podraznennya i shkiri Neridko sami hvori poshkodzhuvali pustuli perenosyachi gnij na zdorovi dilyanki shkiri Stan hvorogo stav nesterpnim jogo nepokoyiv silnij sverbizh shkiri vin vtrachav apetit strazhdav vid bezsonnya Tyazhke urazhennya sercevo sudinnoyi sistemi moglo prizvesti do smerti Prognoz zavzhdi buv serjoznim U vipadkah oduzhannya na dilyankah de vidbuvsya vitik gnoyu z pustul utvoryuvalisya suhi temno buri kirochki sho vidokremlyuvalisya vid poverhni shkiri abo slizovih do kincya 3 4 go tizhnya vid pochatku hvorobi koli hvorij pochinav oduzhuvati Dlya kartini krovi harakterna lejkopeniya abo u formuli krovi vidnosnij limfocitoz Rizko virazhena trombocitopeniya Pri gemoragichnij formi hvorobi chorna vispa porozhnini puhirciv ta pustul mistili domishki krovi yaka zminyuvala svij kolir do chornogo Varioloyid legka forma vispi v lyudej u yakih buv chastkovij imunitet nabutij vnaslidok sheplen harakterizuvavsya vidsutnistyu prodromalnogo periodu korotkochasnim pidvishennyam temperaturi na 2 4 dni neryasnim visipom sho roztashovuvavsya tilki na choli shiyi mizh palcyami ruk ta nig elementi visipu dosyagali nepovnogo rozvitku pustul ne sposterigalosya Hvoroba zakinchuvalasya povnim oduzhannyam DiagnostikaHvorobu rozpiznavali na osnovi epidemiologichnih danih anamnezu i klinichnoyi simptomatiki Dlya pidtverdzhennya diagnozu mozhna dosliditi ziskob papul vmist puhirciv ta pustul na specifichnij antigen zbudnika sho viyavlyayetsya u reakciyi zustrichnoyi difuziyi ta precipitaciyi v geli Z metoyu ekstrenoyi diagnostiki vikoristovuyetsya reakciya pasivnoyi gemaglyutinaciyi z vmistom vispyanih elementiv Dlya viyavlennya virusu vikoristovuvalasya elektronna mikroskopiya Dlya pidtverdzhennya diagnozu naturalnoyi vispi provodilosya takozh doslidzhennya parnih sirovatok krovi v reakciyi galmuvannya LikuvannyaZauvazhte Vikipediya ne daye medichnih porad Yaksho u vas vinikli problemi zi zdorov yam zvernitsya do likarya Usi hvori pidlyagali gospitalizaciyi ta suvorij izolyaciyi Dlya etiotropnogo likuvannya z nevelikim uspihom vikoristovuvali metisazon Zagalom provodilos patogenetichne likuvannya Neobhidne suvore dotrimannya gigiyenichnih vimog do natilnoyi ta postilnoyi bilizni Z momentu utvorennya pustul yih tushuvali 2 rozchinom permanganatu kaliyu na vatnomu tamponi Shkiru povik protirali 1 rozchinom bornoyi kisloti v ochi zakrapuvali sulfacil natrij albucid a u period gnijnih visipan cherez den zastosovuvali tetraciklinovu ochnu maz Slizovu obolonku rotovoyi porozhnini ta yazik pprotiraoi 3 rozchinom boraks glicerinu Neobhidni kompleksna analgetiki snodijni Za vidpovidnimi pokazannyami zastosovuvali sercevo sudinni preparati v v vlivannya solovih rozchiniv Pri tyazhkomu perebigu vispi v oslablenih hvorih dlya pridushennya vtorinnoyi bakterialnoyi infekciyi zastosovuvali antibiotiki 13 serpnya 2018 roku povidomleno sho stvoreno efektivnij etiotropnij preparat proti virusiv naturalnoyi mavpyachoyi ta korov yachoyi vispi tekovirimat TPOXX Preparat prignichuye funkciyu osnovnogo bilka virusnoyi obolonki neobhidnogo dlya isnuvannya virusiv poza klitinoyu Takim chinom virusi ne mozhut vijti iz zarazhenoyi klitini a takozh ne vidbuvayetsya poshirennya yih vseredini organizmu Preparat stvoreno cherez poboyuvannya bioterorizmu reintrodukciyi naturalnoyi vispi u prirodni umovi ta viniknennya cherez ce tyazhkoyi pandemiyi U Strategichnomu nacionalnomu zapasi SShA nakopicheno dva miljoni doz tekovirimatu v razi bioteroristichnogo napadu zbudnikami sho nalezhat do rodu ortopoksvirusiv ProfilaktikaMonument prisvyachenij eradikaciyi vispi Vstanovlenij na teritoriyi shtab kvartiri VOOZ u Zhenevi Gospitalizaciya hvorih provedennya karantinnih zahodiv Personal sho naglyadaye za hvorimi povinen nositi marlevi pov yazki podvijni halati gumovi hirurgichni rukavichki Ale u XXI stolitti personal pracyuye u zahisnih medichnih obladunkah najvishogo rivnya zahistu Pri poyavi vipadku zahvoryuvannya u vognishi vstanovlyuyetsya karantin na 17 dniv za lyudmi sho kontaktuvali z hvorim vstanovlyuyut medichne sposterezhennya z rozmishennyam yih u karantini Div takozhEduard Dzhenner Likvidaciya spalahu naturalnoyi vispi u Moskvi v 1959 1960 rokah Spisok epidemij i pandemij Mavpyacha vispaPrimitkihttps www cdc gov tw Category Page 9R0up7FaJ7BXOgAqgwoYmg Monika Rimmer Yak vispa vbila svoyu ostannyu zhertvu BBC News 12 serpnya 2018 1 Smallpox WHO Factsheet Arhiv originalu za 29 travnya 2012 Procitovano 22 veresnya 2007 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Nedijsnij deadurl 403 dovidka Meera Senthilingam Outbreaks and Epidemics Battling infection from measles to coronavirus Hot Science 2020 Icon Books 176 pages ISBN 978 1785785634 angl International Health Regulations 2005 Spisok tovariv podvijnogo vikoristannya sho mozhut buti vikoristani u stvorenni bakteriologichnoyi biologichnoyi ta toksinnoyi zbroyi zatverdzhenij postanovoyu Kabinetu Ministriv Ukrayini vid 28 sichnya 2004 r 86 u redakciyi postanovi Kabinetu Ministriv Ukrayini vid 05 04 2012 sheplennya Katerini II Atkinson W Hamborsky J McIntyre L Wolfe S eds 2005 Smallpox PDF vid 9th Washington DC Public Health Foundation s 281 306 Arhiv originalu PDF za 9 kvitnya 2010 Procitovano 19 chervnya 2012 Li Y1 Carroll DS Gardner SN Walsh MC Vitalis EA Damon IK On the origin of smallpox correlating variola phylogenics with historical smallpox records Proc Natl Acad Sci U S A 2007 Oct 2 104 40 15787 92 angl Esposito JJ Sammons SA Frace AM Osborne JD Olsen Rasmussen M Zhang M Govil D Damon IK Kline R Laker M Li Y Smith GL Meyer H Leduc JW Wohlhueter RM 2006 Genome sequence diversity and clues to the evolution of variola smallpox virus Science 2006 Aug 11 313 5788 807 812 angl U S Food and Drug Administration Approves SIGA Technologies TPOXX tecovirimat for the Treatment of Smallpox 2 angl European Medicines Agency Tecovirimat SIGA 28 01 2022 3 angl Damon Inger K Damaso Clarissa R McFadden Grant 2014 Are We There Yet The Smallpox Research Agenda Using Variola Virus PLoS Pathogens 10 5 e1004108 doi 10 1371 journal ppat 1004108 PMC 4006926 PMID 24789223 angl DzherelaZyukov A M za uchasti Padalki B Ya Gostri infekcijni hvorobi ta gelmintozi lyudini Derzhavne medichne vidavnictvo URSR K 1947 392 s S 228 239 Mnogotomnoe rukovodstvo po mikrobiologii klinike i epidemiologii infekcionnyh boleznej Tom VIII Virusnye bolezni i rikketsiozy Glava XIX S S Marennikova OSPA ALYaSTRIM VETRYaNAYa OSPA OSPA ZhIVOTNYH Izdatelstvo MEDICINA 1966 Str 443 497 ros Whonamedit A dictionary of medical eponyms Edward Jenner 4 angl PosilannyaVѣspa Ganna Didik Meush Ukrayinska medicina Istoriya nazv Lviv Institut ukrayinoznavstva im I Krip yakevicha NAN Ukrayini 2008 S 156 158 ISBN 978 966 02 5048 2 Silvester Drimalik Poradnik Likarskij Poshestni Nedugi audiokniga Lemberg 1923