Озонова діра — локальне падіння концентрації озону в стратосфері на 10—40 %. Пов'язано це з дією фреонів, зменшенням кількості кисню при запусках космічних кораблів та польотами реактивних літаків. Чітко виявляється при надмірно низьких температурах. Загальноприйнята в науковому середовищі теорія, за якою в другій половині XX століття зростання дії антропогенного чинника у вигляді виділення хлор- і бромвмісних фреонів (CFC) призвело до значного зменшення озонового шару. Згідно з іншою гіпотезою, процес утворення «озонових дір» значною мірою є природним і не пов'язаний винятково зі шкідливою дією людської цивілізації.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0xTDA5NmIyNWxYMjkyWlhKZmMyOTFkR2hsY201ZmFHVnRhWE53YUdWeVpWOVRaWEF4TVY4eE9UVTNMVEl3TURFdVoybG1Mekl3TUhCNExVOTZiMjVsWDI5MlpYSmZjMjkxZEdobGNtNWZhR1Z0YVhOd2FHVnlaVjlUWlhBeE1WOHhPVFUzTFRJd01ERXVaMmxtLmdpZg==.gif)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZoTDA1QlUwRmZZVzVrWDA1UFFVRmZRVzV1YjNWdVkyVmZUM3B2Ym1WZlNHOXNaVjlwYzE5aFgwUnZkV0pzWlY5U1pXTnZjbVJmUW5KbFlXdGxjaTV3Ym1jdk1qQXdjSGd0VGtGVFFWOWhibVJmVGs5QlFWOUJibTV2ZFc1alpWOVBlbTl1WlY5SWIyeGxYMmx6WDJGZlJHOTFZbXhsWDFKbFkyOXlaRjlDY21WaGEyVnlMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Історія
Озонова діра діаметром понад 1 000 км вперше була відкрита 1985 року в Південній півкулі над Антарктидою групою вчених Британської антарктичної експедиції, , і . Вона з'являлася у серпні і до грудня або січня зникала. Завдяки глобальній боротьбі з викидами фреонів (Монреальський протокол), антарктична озонова діра з 1989 року стабільно зменшується на 0,8 %, що виведе локальний рівень атмосферного озону на показники 1980 року приблизно до 2075 року. Проте, за даними Європейського космічного агентства (ESA), 16 вересня 2023 року розмір діри над Антарктидою досяг свого історичного максимуму та становив вже 26 млн кв. км, що еквівалентно розмірам Північної Америки. Озонова діра над Антарктидою у 2023 році, як повідомляється в матеріалі Live Science, стала однією з найбільших за своїм розміром за весь час спостереження і продовжує поглиблюватися. В той же час, над Північною півкулею Землі в Арктиці утворилася інша озонова діра, але значно менших розмірів.
Механізм утворення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUxTDFOMGNtRjBiM053YUdWeWFXTlBlbTl1WlVOb1pXMXBjM1J5ZVM1d2JtY3ZNakl3Y0hndFUzUnlZWFJ2YzNCb1pYSnBZMDk2YjI1bFEyaGxiV2x6ZEhKNUxuQnVadz09LnBuZw==.png)
Механізм синтезу, а також розпаду (фотоліз) озону, запропонував 1930 року, а тому його названо його ім'ям. Реакції утворення озону:
• 3О2 + hν → 2О + 2О2 → 2О3
Фотоліз молекулярного кисню відбувається в стратосфері під впливом ультрафіолетового випромінювання з довжиною хвилі 175—200 нм і до 242 нм.
• О3 + hν → О2 + О
• О3 + O → 2О2
Озон витрачається в реакціях фотолізу і взаємодії з атомарним киснем: До зменшення концентрації озону в атмосфері веде сукупність чинників, головним з яких є руйнування молекул озону в реакціях з різними речовинами антропогенного і природного походження, відсутність сонячного випромінювання протягом , особливо стійкий полярний вихор, який перешкоджає проникненню озону з приполярних широт, і утворення (ПСХ), поверхню частинок якого каталізують реакції розпаду озону. Ці чинники особливо характерні для Антарктики, в Арктиці полярний вихор набагато слабший: через відсутність континентальної поверхні температура на декілька градусів вища, ніж в Антарктиці, а ПСХ менш поширені, до того ж мають тенденцію до розпаду на початку осені. Молекули озону (O3) хімічно дуже активні і можуть реагувати з багатьма неорганічними та органічними сполуками. Основними речовинами, що руйнують молекули озону, є:
- прості речовини (водень (H2), атоми кисню (O), хлору (Cl), брому (Br)),
- неорганічні сполуки (хлороводень (HCl), монооксид азоту (NO)),
- органічні сполуки (метан (CH4), фторхлор- і , які виділяють атоми (Cl) і (Br)).
На відміну від (HFC), які розщеплюються до атомів фтору, які, у свою чергу, швидко реагують з водою (H2O) утворюючи стабільний фтороводень (H2F2). Таким чином, фтор (F) не бере участі в реакціях розпаду O3. Йод також не руйнує стратосферний озон, оскільки йодовмісні органічні речовини майже повністю витрачаються ще в тропосфері.
Залежно від ланцюга реакцій, окрім механізму Чепмана (кисневий цикл Ox), виокремлюють ще три цикли руйнування озону: галогеновий, азотний, водневий. Діяльність людини збільшила галогенову частку розкладу захисного шару Землі. Частка розкладу озону залежно від циклу руйнування:
Тиск (гПа) | азот | кисень | водень | галогени |
---|---|---|---|---|
1,31 | 0,10 | 0,26 | 0,41 | 0,21 |
3,78 | 0,50 | 0,14 | 0,11 | 0,25 |
8,93 | 0,68 | 0,11 | 0,08 | 0,13 |
21,9 | 0,46 | 0,12 | 0,19 | 0,20 |
55,8 | 0,12 | 0,03 | 0,48 | 0,14 |
Хлорний цикл ClOx
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek13TDBoaGJHOW5aVzVsWDBOb1pXMXBjM1J5ZVY5cGJsOTBhR1ZmUVhSdGIzTndhR1Z5WlM1d2JtY3ZNalV3Y0hndFNHRnNiMmRsYm1WZlEyaGxiV2x6ZEhKNVgybHVYM1JvWlY5QmRHMXZjM0JvWlhKbExuQnVadz09LnBuZw==.png)
Хлорний цикл є різновидом галогенного циклу.
• CFCl3 + hν → CFCl2 + Cl
• Cl + O3 → ClO + O2
• ClO + O → Cl + O2
Азотний цикл NOx
Оксиди азоту грають важливу роль в реакціях руйнування озону в середній стратосфері. Не зважаючи на те, що азоту в атмосфері більше, ніж будь-якого іншого газу, утворення його оксидів безпосередньо з молекулярного азоту замале, оскільки молекула N2 дуже стабільна, фактично інертна. Для її розпаду потрібно багато енергії, наприклад розряд блискавки або дуже , сонячні протони або . В стратосфері цього немає, тому основним джерелом оксидів озота (NOx) є закис азоту (N2O), який утворюється на поверхні Землі і в океанах головним чином результатом діяльності бактерії. Людина теж вносить свій внесок — третина від всього закису азоту. Головною реакцією, за якою N2O перетворюється в NOx є наступна:
• N2O + O(1D) → NO + NO
Вона може протікати тільки вдень, тільки за наявності Сонця. Потім NO вступає в реакцію з озоном, водночас руйнуючи його, що приводить до утворення іншого оксиду азоту, NO2:
• О3 + NO → NO2 + О2
Ця реакція може протікати і вночі, тому концентрація двоокису азоту росте в темний час доби, оскільки вдень вона перетворюється назад по реакціях:
• NO2 + О → NO + О2
• NO2 + hν → NO + О
Третій оксид азоту, вже з трьома атомами кисню в молекулі, який знову таки реагує з озоном:
• NO2 + О3 → NO3 + О2
Він перетворюється назад в NO і NO2 через фотоліз:
• NO3 + hν → NO2 + O
• NO3 + hν → NO + О2
Тому знову таки його вночі більше, ніж вдень. Таким чином, оксиди азоту реагуючи з озоном збільшують число атомів кисню в своїх молекулах, а потім втрачають їх в реакціях з атомарним киснем або при фотолізі. Сумарно це приводить до загибелі озону. Процес цей ланцюговий і циклічний, оксиди азоту в ньому можуть розглядатися як каталізатори.
Водневий цикл HOx
Іншою важливою родиною речовин, що руйнують озон, є замісники OH- і HO23+, об'єднувані загальною формулою HOx. Їх можна розглядати як оксиди водню. Проте на відміну від звичайних оксидів вони дуже реакційнопотентні (не можуть існувати як речовина, оскільки володіють неподіленою електронною парою, тобто є замісниками). Якщо два такі замісники зустрінуться разом, то вони прореагують один з одним, рекомбінують, утворюючи зовсім іншу речовину, наприклад два HO- замісники дадуть перекис водню (H2O2). Основним джерелом утворення HOx є реакція водяної пари з сінглетним атомом кисню:
• Н2O + О(1D) → OH + OH
Ця реакція дуже схожа на реакцію в якій закис азоту N2O, реагуючи теж з сінглетним киснем дає дві молекули NO. Важлива реакція з метаном:
• СН4 + О(1D) → СН3 + OH
Аналогічні реакції:
• ОН + О3 → НО2 + О2
• НО2 + О → ОН + О2
• НО2 + О3 → ОН + 2О2
В них гинуть дві молекули озону і регенерується OH- замісник, цикл замикається. OH- далі знову вступає в реакцію з озоном. Повний хімічний механізм складається з сотень реакцій.
Наслідки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJpTDA5NmIyNWxYMkZzZEdsMGRXUmxYMVZXWDJkeVlYQm9MbXB3Wnk4eU1EQndlQzFQZW05dVpWOWhiSFJwZEhWa1pWOVZWbDluY21Gd2FDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Ослаблення озонового шару посилює потік сонячної радіації на землю і викликає у людей зростання числа ракових утворень шкіри. Також від підвищеного рівня випромінювання страждають рослини і тварини.
Стан озонового шару в Україні
В Україні спостереження за станом озонового шару проводяться на чотирьох озонометричних станціях у Києві, Борисполі, Одесі, Львові (до 2014 року проводилось також на Кара-Дагу в Криму). За даними цих спостережень, протягом останніх 10 років загальний вміст озону в атмосфері був значно нижчим від кліматичної норми (аналогічна картина спостерігалася для всієї північної півкулі Землі в межах широт 40—60°). Для виявлення озонових аномалій аналізується відхилення значень загального вмісту озону в одиницях стандартного відхилення а. Якщо ці відхилення становлять від — 2,0 а до — 2,5 а, то це свідчить про критичну ситуацію, а коли перевищують значення –2,5 а, то констатується озонова аномалія («діра»). Протягом 2000 р. озонових аномалій над Україною не спостерігалося, проте було зафіксовано кілька випадків зменшення вмісту озону до критичних значень[].
Відновлення
Хоча людством були вжиті заходи з обмеженню викидів хлор- і бромвмісних фреонів шляхом переходу на інші речовини, наприклад фторвмісні фреони (CFC), процес відновлення озонового шару триватиме декілька десятиріч. Перш за все це зумовлено величезним об'ємом вже накопичених в атмосфері фреонів, які мають час життя десятки і навіть сотні років. Тому затягування озонової діри не варто чекати раніше 2048 року.
Упередження стосовно озонової діри
Існує декілька поширених міфів стосовно утворення озонових дір. Незважаючи на свою ненауковість, вони почасти з'являються в ЗМІ — іноді завдяки непоінформованості, іноді підтримувані прихильниками теорій змов. Нижче перераховано деякі з них.
Основними руйнівниками озону є фреони
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpqTDBOb2JHOXliMlpzZFc5eWIyTmhjbUp2Ym5OZkpUSTRjM0JoWTJVdFptbHNiR2x1WjE5eVpYQnlaWE5sYm5SaGRHbHZiaVV5T1M1cWNHY3ZNakF3Y0hndFEyaHNiM0p2Wm14MWIzSnZZMkZ5WW05dWMxOGxNamh6Y0dGalpTMW1hV3hzYVc1blgzSmxjSEpsYzJWdWRHRjBhVzl1SlRJNUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Це твердження справедливе для середніх і високих широт. У високих широтах (де виникають озонові діри) хлорний цикл відповідальний лише за 15—25 % втрат озону в стратосфері. Необхідно відзначити, що 80 % хлору (Cl) має антропогенне походження. Тобто втручання людини збільшує внесок хлорного циклу. У разі збереження тенденції щодо збільшення виробництва фреонів, яка була до вступу в дію Монреальського протоколу) (зростання 10 % на рік) 2050 року 30 %—50 % загальних втрат озону обумовлювалось би дією фреонів (CFC). До втручання людини процеси утворення озону і його руйнування перебували в рівновазі. Але фреони, що викидаються при людській діяльності, зсунули цю рівновагу у бік зменшення концентрації озону. Що ж до полярних озонових дір, то тут ситуація абсолютно інша. Механізм руйнування озону в принципі відрізняється від низьких широт, ключовою стадією є перетворення неактивних форм галогеновмісних речовин в оксиди, яке протікає на поверхні частинок . В результаті практично весь озон руйнується в реакціях з галогенами:
Фреони дуже важкі, щоб досягти стратосфери
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUwTDBOR1F5MHhNVjkyWlhKMGFXTmhiRjl3Y205bWFXeGxMbk4yWnk4eE5UQndlQzFEUmtNdE1URmZkbVZ5ZEdsallXeGZjSEp2Wm1sc1pTNXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Іноді стверджується, що оскільки молекули фреонів набагато важчі за азот (N2) і кисень (O2), то вони не можуть досягти стратосфери в значних кількостях. Проте атмосферні гази перемішуються повністю, а не розшаровуються або сортуються по вазі. Процеси вертикального переносу повітряних мас, конвекції і турбулентності повністю перемішують атмосферу нижче турбопаузи набагато швидше. Тому навіть такі важкі гази, як інертні або фреони (CFC), рівномірно розподіляються в атмосфері, досягаючи, зокрема, і стратосфери. Експериментальні вимірювання їх концентрацій в атмосфері підтверджують це, дивіться наприклад графік праворуч. Також вимірювання показують, що потрібно близько 5 років для того, щоб гази, що виділилися на поверхні Землі досягли стратосфери. Якби гази в атмосфері не перемішувалися, то такі важкі гази з її складу як аргон (Ar) і вуглекислий газ (CO2) утворювали б на поверхні Землі шар в декілька десятків метрів товщиною, що зробило б її нежилою. На щастя це не так. Криптон (Kr) з атомарною масою 84, і гелій (He) з атомарною масою 4, мають одну і ту ж відносну концентрацію, що біля поверхні, що на висоті 100 км. Звичайно, все вищенаведене вірне лише для газів, які порівняно стабільні, як фреони чи інертні. Речовини, які вступають в реакції, а також піддаються різному фізичному впливу, скажімо, розчиняються у воді, мають залежність концентрації від висоти.
Основні джерела галогенів природні, а не антропогенні
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlExTDFOdmRYSmpaWE5mYjJaZmMzUnlZWFJ2YzNCb1pYSnBZMTlqYUd4dmNtbHVaUzV3Ym1jdk1qQXdjSGd0VTI5MWNtTmxjMTl2Wmw5emRISmhkRzl6Y0dobGNtbGpYMk5vYkc5eWFXNWxMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZtTDFCcGJtRjBkV0p2WDJGemFGOXdiSFZ0WlY4NU1UQTJNVEl1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFZCcGJtRjBkV0p2WDJGemFGOXdiSFZ0WlY4NU1UQTJNVEl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Є думка, що природні джерела галогенів, наприклад вулкани або океани, більш значущі для процесу руйнування озону, ніж діяльність людини. Не ставлячи під сумнів внесок природних джерел в загальний баланс галогенів, необхідно відзначити, що в основному вони не досягають стратосфери з огляду на те, що є водорозчинними (в основному хлорид-йони (Cl-) і хлороводень (HCl)) і вимиваються з атмосфери, випадаючи у вигляді дощів на землю. Також природні з'єднання менш стійкі, ніж фреони, наприклад метилхлорид (CH3Cl) має атмосферний час життя всього порядка року, в порівнянні з десятками і сотнями років для фреонів. Тому їх внесок в руйнування стратосферного озону досить малий. Навіть рідкісне за своєю силою виверження вулкана Пінатубо в червні 1991 року викликало падіння рівня озону не за рахунок галогенів, що вивільняються, а за рахунок утворення великої маси сірчанокислих аерозолів (SO42-), поверхня яких каталізувала реакції руйнування озону. На щастя, вже через три роки практично вся маса вулканічних аерозолів була видалена з атмосфери. Таким чином, виверження вулканів є порівняно короткостроковими чинниками дії на озоновий шар, на відміну від фреонів, які мають часи життя в десятки і сотні років.
Озонова діра повинна розташовуватися над джерелами фреонів
Багато хто не розуміє, чому озонова діра утворюється в Антарктиці, у той час як основні викиди фреонів відбуваються в Північній півкулі. Річ у тому, що фреони добре перемішані в тропосфері і стратосфері. З причини малої реакційної здатності вони практично не витрачаються в нижніх шарах атмосфери і мають термін життя в декілька років або навіть десятиріччя. Тому вони легко досягають верхніх шарів атмосфери. Антарктична «озонова діра» існує не постійно. Вона з'являється наприкінці зими — на початку весни. Причини, за якими озонова діра утворюються в Антарктиці, пов'язані з особливостями місцевого клімату. Низькі температури антарктичної зими приводять до утворення полярного вихору. Повітря усередині цього вихору рухається здебільшого замкнутими траєкторіями навколо Південного полюса. В цей час полярна область не освітлюється Сонцем, і там озон не утворюється. З настанням літа кількість озону збільшується і знову приходить до норми. Тобто коливання концентрації озону над Антарктикою — сезонні. Проте, якщо відстежити зміни усередненої протягом року концентрації озону і розміру озонової діри протягом останніх десятиріч, то є певна тенденція до падіння концентрації озону.
Озон руйнується тільки над Антарктикою
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJtTDA5NmIyNWxYMkYwWDBGeWIzTmhYMU4zYVhSNlpYSnNZVzVrWHpFNU1qWXRNVGs1Tnk1d2JtY3ZNakF3Y0hndFQzcHZibVZmWVhSZlFYSnZjMkZmVTNkcGRIcGxjbXhoYm1SZk1Ua3lOaTB4T1RrM0xuQnVadz09LnBuZw==.png)
Це неправильно, бо рівень озону падає всюди. Це показують результати довготривалих вимірювань концентрації в різних точках планети. Ви можете подивитися на графік зміни концентрації озону над в Швейцарії праворуч.
Цікаві факти
Генеральна асамблея ООН спеціальною резолюцією № A/RES/49/114 в 1994 році оголосила 16 вересня щорічним Міжнародним днем охорони озонового шару (англ. International Day for the Preservation of the Ozone Layer).
Див. також
Примітки
- Scientific Assessment of Ozone Depletion: 2006 : [арх. 30 січня 2018 року] // World Meteorological Organization. — Дата звернення: 30 січня 2018 року. — Цитата: «
These and other recent scientific findings strengthen the conclusion of the previous assessment that the weight of scientific evidence suggests that the observed middle- and high-latitude ozone losses are largely due to anthropogenic chlorine and bromine compounds.
Ці та інші нещодавно одержані наукові дані укріпили висновок попередніх оцінок в тому, що перевага на користь наукових доказів свідчить про те, що втрата озону в середніх і високих широтах загалом обумовлена антропогенними хлор- і бромвмісними сполуками (CFC)». - Новости науки за 27 декабря 1999 года // . — М., 1999. — Вип. 57 (декабрь).
- ; ; (1985). Large losses of total ozone in Antarctica reveal seasonal ClOx/NOx interaction. Nature. 315 (6016): 207—210. Bibcode:1985Natur.315..207F. doi:10.1038/315207a0.
- Susan E. Strahan, Anne R. Douglass. Decline in Antarctic Ozone Depletion and Lower Stratospheric Chlorine Determined From Aura Microwave Limb Sounder Observations // . — 2018. — Vol. 45, iss. 1 (January). — P. 382–390. — DOI: .
- 'One of the biggest on record': Ozone hole bigger than North America opens above Antarctica. // By Harry Baker published October 10, 2023
- Розмір діри в озоновому шарі над Антарктидою наразі один із найбільших за всю історію. // Автор: Станіслав Ткацевіч. 06.10.2023
- 'One of the biggest on record': Ozone hole bigger than North America opens above Antarctica. // By Harry Baker published October 7, 2023
- Озонова діра над Антарктидою зросла до рекордних розмірів. // Автор: Наталья Веселова. 12.10.2023, 13:28
- Озонова діра над Антарктикою поглибшала. 25.11.2023, 15:39
- Andrew Dessler. «The Chemistry and Physics of Stratospheric Ozone» Academic Press. 2000
- Production, Sales, and Atmospheric Release of Fluorocarbons throught 2004 [Архівовано 28 вересня 2015 у Wayback Machine.] (англ.)
- Paul Newman. Recovery of the Antarctic Ozone Hole [Архівовано 3 жовтня 2006 у Wayback Machine.] (англ.)
- Підбірка ненаукових статей про проблему з коментарями спеціаліста (рос.)
- Osterman, G. B. & etc. Balloon-Borne Measurements of Stratospheric Radicals and their Precursors Implications for the Production and Loss of Ozone [Архівовано 2008-12-23 у Wayback Machine.] // Geophys. Res. Lett.. — 1997. — Т. 24. — № 9. — С. 1107—1110 (англ.)
- National Academy of Sciences. Halocarbons: Effects on Stratospheric Ozone. — 1976. Галогеновуглеводні: вплив на стратосферний озон (англ.)
- Stratospheric Ozone. An Electronic Textbok Підручник з дослідження стратосферного озону. (англ.)
- Myth: Volcanoes and the Oceans are Causing Ozone Depletion (англ.)
Література
- Корсак В. В., Коцаренко М. Я. Озонова діра — сигнал небезпеки. — К. : т-во «Знание», УРСР, 1990. — 48 с. — (Вдумливим, допитливим, кмітливим)
- И. К. Ларин. Химия озонового слоя и жизнь на Земле // Химия и жизнь — XXI век. — 2000. — № 7. — С. 10-15. (рос.)
- Andrew Dessler. The Chemistry and Physics of Stratospheric Ozone. Academic Press — 2000. (англ.)
- Dotto, Lydia and Schiff, Harold. The Ozone War. Doubleday — 1978. (англ.)
- Roan, Sharon (1990). Ozone Crisis, the 15 Year Evolution of a Sudden Global Emergency. Wiley. (англ.)
- Cagin, Seth and Dray, Phillip. Between Earth and Sky: How CFCs Changed Our World and Endangered the Ozone Layer. Pantheon — 1993. (англ.)
- Benedick, Richard E. (1991). Ozone Diplomacy. Harvard University Press. (англ.)
- Litfin, Karen T. (1994). Ozone Discourses. Columbia University Press. (англ.)
- Newman, P. A., Kawa, S. R. and Nash, E. R. (2004). «On the size of the Antarctic ozone hole?». Geophysical Research Letters 31: L12814. (англ.)
- E. C. Weatherhead, S. B. Andersen (2006). «The search for signs of recovery of the ozone layer». Nature 441: 39-45. (англ.)
- Eike Roth. «Globale Umweltprobleme — Ursachen und Lösungsansätze», Friedmann Verlag, München — 2004. (нім.)
- World Meteorological Organization, Scientific assessment of ozone depletion: 2002, Global Ozone Research and Monitoring Project — Report No. 47, 498pp., Geneva — 2003 (англ.)
- Martin Dameris, Thomas Peter, Ulrich Schmidt, Reinhard Zellner. «Das Ozonloch und seine Ursachen». Chemie in unserer Zeit 41(3), S. 152—168 (2007), ISSN 0009-2851 (нім.)
- Pavle Arsenović, Ilya Usoskin and Thomas Pete. «Global impacts of an extreme solar particle event under different geomagnetic field strengths». Proceedings of the National Academy of Sciences. July 1, 2024, 121 (28) e2321770121, Global impacts of an extreme solar particle event under different geomagnetic field strengths (англ.)
- К. Борисіхіна «Потужні викиди сонячних частинок можуть зруйнувати озоновий шар Землі, піддаючи планету небезпечному рівню радіації на роки вперед», Потужні викиди сонячних частинок можуть зруйнувати озоновий шар Землі, піддаючи планету небезпечному рівню радіації на роки вперед.
- А. Д. Данилов, И. Л. Кароль. «Атмосферный озон — сенсации и реальность». — Л. Гидрометиоиздат 1991. (рос.)
- Ф. С. Ортенберг, Ю. М. Трифонов. Озон: взгляд из космоса.9./90. М. Знание 1990. (рос.)
- Ш. Роун. «Озоновый кризис. Пятнадцатилетняя эволюция неожиданной глобальной опасности». — М. «Мир» 1993. (рос.)
- Э. Александров, Ю. А. Израэль, И. Л. Кароль, А. Х. Хргиан. «Озоновый щит Земли и его изменения». — СПб. Гидрометиоиздат 1992. (рос.)
- А. Д. Стрижевский. Свет. Природа и человек 4/92. (рос.)
- Г. Фелленберг. «Загрязнение природной среды». М. «Мир» 1997. (рос.)
Посилання
- «Діра» озонова // Словник-довідник з екології : навч.-метод. посіб. / уклад. О. Г. Лановенко, О. О. Остапішина. — Херсон : ПП Вишемирський В. С., 2013. — С. 70.
- The ozone hole. (англ.)
- Environmental Effects of Ozone Depletion: 1994 Assessment. (англ.)
- Scientific Assessment of Ozone Depletion 2002. (англ.)
- Fahey, D.W. & etc.: «Twenty Questions and Answers About the Ozone Layer 2002». Scientific Assesment of Ozone Depletion. (англ.)
- Assessment of Ozone Depletion 2006.[недоступне посилання з липня 2019] (англ.)
- Віденська конвенція про охорону озонового шару (рос.)
- Монреальський протокол (рос.)
- Озоновий шар Землі (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ozonova dira lokalne padinnya koncentraciyi ozonu v stratosferi na 10 40 Pov yazano ce z diyeyu freoniv zmenshennyam kilkosti kisnyu pri zapuskah kosmichnih korabliv ta polotami reaktivnih litakiv Chitko viyavlyayetsya pri nadmirno nizkih temperaturah Zagalnoprijnyata v naukovomu seredovishi teoriya za yakoyu v drugij polovini XX stolittya zrostannya diyi antropogennogo chinnika u viglyadi vidilennya hlor i bromvmisnih freoniv CFC prizvelo do znachnogo zmenshennya ozonovogo sharu Zgidno z inshoyu gipotezoyu proces utvorennya ozonovih dir znachnoyu miroyu ye prirodnim i ne pov yazanij vinyatkovo zi shkidlivoyu diyeyu lyudskoyi civilizaciyi Evolyuciya antarktichnoyi ozonovoyi diri 1957 2001 roki Ozonova dira nad Antarktidoyu 2006 rikIstoriyaOzonova dira diametrom ponad 1 000 km vpershe bula vidkrita 1985 roku v Pivdennij pivkuli nad Antarktidoyu grupoyu vchenih Britanskoyi antarktichnoyi ekspediciyi i Vona z yavlyalasya u serpni i do grudnya abo sichnya znikala Zavdyaki globalnij borotbi z vikidami freoniv Monrealskij protokol antarktichna ozonova dira z 1989 roku stabilno zmenshuyetsya na 0 8 sho vivede lokalnij riven atmosfernogo ozonu na pokazniki 1980 roku priblizno do 2075 roku Prote za danimi Yevropejskogo kosmichnogo agentstva ESA 16 veresnya 2023 roku rozmir diri nad Antarktidoyu dosyag svogo istorichnogo maksimumu ta stanoviv vzhe 26 mln kv km sho ekvivalentno rozmiram Pivnichnoyi Ameriki Ozonova dira nad Antarktidoyu u 2023 roci yak povidomlyayetsya v materiali Live Science stala odniyeyu z najbilshih za svoyim rozmirom za ves chas sposterezhennya i prodovzhuye pogliblyuvatisya V toj zhe chas nad Pivnichnoyu pivkuleyu Zemli v Arktici utvorilasya insha ozonova dira ale znachno menshih rozmiriv Mehanizm utvorennyaStratosferna himiya ozonu Mehanizm sintezu a takozh rozpadu fotoliz ozonu zaproponuvav 1930 roku a tomu jogo nazvano jogo im yam Reakciyi utvorennya ozonu 3O2 hn 2O 2O2 2O3 Fotoliz molekulyarnogo kisnyu vidbuvayetsya v stratosferi pid vplivom ultrafioletovogo viprominyuvannya z dovzhinoyu hvili 175 200 nm i do 242 nm O3 hn O2 O O3 O 2O2 Ozon vitrachayetsya v reakciyah fotolizu i vzayemodiyi z atomarnim kisnem Do zmenshennya koncentraciyi ozonu v atmosferi vede sukupnist chinnikiv golovnim z yakih ye rujnuvannya molekul ozonu v reakciyah z riznimi rechovinami antropogennogo i prirodnogo pohodzhennya vidsutnist sonyachnogo viprominyuvannya protyagom osoblivo stijkij polyarnij vihor yakij pereshkodzhaye proniknennyu ozonu z pripolyarnih shirot i utvorennya PSH poverhnyu chastinok yakogo katalizuyut reakciyi rozpadu ozonu Ci chinniki osoblivo harakterni dlya Antarktiki v Arktici polyarnij vihor nabagato slabshij cherez vidsutnist kontinentalnoyi poverhni temperatura na dekilka gradusiv visha nizh v Antarktici a PSH mensh poshireni do togo zh mayut tendenciyu do rozpadu na pochatku oseni Molekuli ozonu O3 himichno duzhe aktivni i mozhut reaguvati z bagatma neorganichnimi ta organichnimi spolukami Osnovnimi rechovinami sho rujnuyut molekuli ozonu ye prosti rechovini voden H2 atomi kisnyu O hloru Cl bromu Br neorganichni spoluki hlorovoden HCl monooksid azotu NO organichni spoluki metan CH4 ftorhlor i yaki vidilyayut atomi Cl i Br Na vidminu vid HFC yaki rozsheplyuyutsya do atomiv ftoru yaki u svoyu chergu shvidko reaguyut z vodoyu H2O utvoryuyuchi stabilnij ftorovoden H2F2 Takim chinom ftor F ne bere uchasti v reakciyah rozpadu O3 Jod takozh ne rujnuye stratosfernij ozon oskilki jodovmisni organichni rechovini majzhe povnistyu vitrachayutsya she v troposferi Zalezhno vid lancyuga reakcij okrim mehanizmu Chepmana kisnevij cikl Ox viokremlyuyut she tri cikli rujnuvannya ozonu galogenovij azotnij vodnevij Diyalnist lyudini zbilshila galogenovu chastku rozkladu zahisnogo sharu Zemli Chastka rozkladu ozonu zalezhno vid ciklu rujnuvannya Tisk gPa azot kisen voden galogeni 1 31 0 10 0 26 0 41 0 21 3 78 0 50 0 14 0 11 0 25 8 93 0 68 0 11 0 08 0 13 21 9 0 46 0 12 0 19 0 20 55 8 0 12 0 03 0 48 0 14 Hlornij cikl ClOx Shema reakciyi galogeniv v stratosferi Zemli reakciyi z ozonom vklyuchno Hlornij cikl ye riznovidom galogennogo ciklu CFCl3 hn CFCl2 Cl Cl O3 ClO O2 ClO O Cl O2 Azotnij cikl NOx Oksidi azotu grayut vazhlivu rol v reakciyah rujnuvannya ozonu v serednij stratosferi Ne zvazhayuchi na te sho azotu v atmosferi bilshe nizh bud yakogo inshogo gazu utvorennya jogo oksidiv bezposeredno z molekulyarnogo azotu zamale oskilki molekula N2 duzhe stabilna faktichno inertna Dlya yiyi rozpadu potribno bagato energiyi napriklad rozryad bliskavki abo duzhe sonyachni protoni abo V stratosferi cogo nemaye tomu osnovnim dzherelom oksidiv ozota NOx ye zakis azotu N2O yakij utvoryuyetsya na poverhni Zemli i v okeanah golovnim chinom rezultatom diyalnosti bakteriyi Lyudina tezh vnosit svij vnesok tretina vid vsogo zakisu azotu Golovnoyu reakciyeyu za yakoyu N2O peretvoryuyetsya v NOx ye nastupna N2O O 1D NO NO Vona mozhe protikati tilki vden tilki za nayavnosti Soncya Potim NO vstupaye v reakciyu z ozonom vodnochas rujnuyuchi jogo sho privodit do utvorennya inshogo oksidu azotu NO2 O3 NO NO2 O2 Cya reakciya mozhe protikati i vnochi tomu koncentraciya dvookisu azotu roste v temnij chas dobi oskilki vden vona peretvoryuyetsya nazad po reakciyah NO2 O NO O2 NO2 hn NO O Tretij oksid azotu vzhe z troma atomami kisnyu v molekuli yakij znovu taki reaguye z ozonom NO2 O3 NO3 O2 Vin peretvoryuyetsya nazad v NO i NO2 cherez fotoliz NO3 hn NO2 O NO3 hn NO O2 Tomu znovu taki jogo vnochi bilshe nizh vden Takim chinom oksidi azotu reaguyuchi z ozonom zbilshuyut chislo atomiv kisnyu v svoyih molekulah a potim vtrachayut yih v reakciyah z atomarnim kisnem abo pri fotolizi Sumarno ce privodit do zagibeli ozonu Proces cej lancyugovij i ciklichnij oksidi azotu v nomu mozhut rozglyadatisya yak katalizatori Vodnevij cikl HOx Inshoyu vazhlivoyu rodinoyu rechovin sho rujnuyut ozon ye zamisniki OH i HO23 ob yednuvani zagalnoyu formuloyu HOx Yih mozhna rozglyadati yak oksidi vodnyu Prote na vidminu vid zvichajnih oksidiv voni duzhe reakcijnopotentni ne mozhut isnuvati yak rechovina oskilki volodiyut nepodilenoyu elektronnoyu paroyu tobto ye zamisnikami Yaksho dva taki zamisniki zustrinutsya razom to voni proreaguyut odin z odnim rekombinuyut utvoryuyuchi zovsim inshu rechovinu napriklad dva HO zamisniki dadut perekis vodnyu H2O2 Osnovnim dzherelom utvorennya HOx ye reakciya vodyanoyi pari z singletnim atomom kisnyu N2O O 1D OH OH Cya reakciya duzhe shozha na reakciyu v yakij zakis azotu N2O reaguyuchi tezh z singletnim kisnem daye dvi molekuli NO Vazhliva reakciya z metanom SN4 O 1D SN3 OH Analogichni reakciyi ON O3 NO2 O2 NO2 O ON O2 NO2 O3 ON 2O2 V nih ginut dvi molekuli ozonu i regeneruyetsya OH zamisnik cikl zamikayetsya OH dali znovu vstupaye v reakciyu z ozonom Povnij himichnij mehanizm skladayetsya z soten reakcij NaslidkiZatrimka ozonovim sharom ultrafioletovogo viprominyuvannya Oslablennya ozonovogo sharu posilyuye potik sonyachnoyi radiaciyi na zemlyu i viklikaye u lyudej zrostannya chisla rakovih utvoren shkiri Takozh vid pidvishenogo rivnya viprominyuvannya strazhdayut roslini i tvarini Stan ozonovogo sharu v Ukrayini V Ukrayini sposterezhennya za stanom ozonovogo sharu provodyatsya na chotiroh ozonometrichnih stanciyah u Kiyevi Borispoli Odesi Lvovi do 2014 roku provodilos takozh na Kara Dagu v Krimu Za danimi cih sposterezhen protyagom ostannih 10 rokiv zagalnij vmist ozonu v atmosferi buv znachno nizhchim vid klimatichnoyi normi analogichna kartina sposterigalasya dlya vsiyeyi pivnichnoyi pivkuli Zemli v mezhah shirot 40 60 Dlya viyavlennya ozonovih anomalij analizuyetsya vidhilennya znachen zagalnogo vmistu ozonu v odinicyah standartnogo vidhilennya a Yaksho ci vidhilennya stanovlyat vid 2 0 a do 2 5 a to ce svidchit pro kritichnu situaciyu a koli perevishuyut znachennya 2 5 a to konstatuyetsya ozonova anomaliya dira Protyagom 2000 r ozonovih anomalij nad Ukrayinoyu ne sposterigalosya prote bulo zafiksovano kilka vipadkiv zmenshennya vmistu ozonu do kritichnih znachen dzherelo VidnovlennyaHocha lyudstvom buli vzhiti zahodi z obmezhennyu vikidiv hlor i bromvmisnih freoniv shlyahom perehodu na inshi rechovini napriklad ftorvmisni freoni CFC proces vidnovlennya ozonovogo sharu trivatime dekilka desyatirich Persh za vse ce zumovleno velicheznim ob yemom vzhe nakopichenih v atmosferi freoniv yaki mayut chas zhittya desyatki i navit sotni rokiv Tomu zatyaguvannya ozonovoyi diri ne varto chekati ranishe 2048 roku Uperedzhennya stosovno ozonovoyi diriIsnuye dekilka poshirenih mifiv stosovno utvorennya ozonovih dir Nezvazhayuchi na svoyu nenaukovist voni pochasti z yavlyayutsya v ZMI inodi zavdyaki nepoinformovanosti inodi pidtrimuvani prihilnikami teorij zmov Nizhche pererahovano deyaki z nih Osnovnimi rujnivnikami ozonu ye freoni Molekula freona Ce tverdzhennya spravedlive dlya serednih i visokih shirot U visokih shirotah de vinikayut ozonovi diri hlornij cikl vidpovidalnij lishe za 15 25 vtrat ozonu v stratosferi Neobhidno vidznachiti sho 80 hloru Cl maye antropogenne pohodzhennya Tobto vtruchannya lyudini zbilshuye vnesok hlornogo ciklu U razi zberezhennya tendenciyi shodo zbilshennya virobnictva freoniv yaka bula do vstupu v diyu Monrealskogo protokolu zrostannya 10 na rik 2050 roku 30 50 zagalnih vtrat ozonu obumovlyuvalos bi diyeyu freoniv CFC Do vtruchannya lyudini procesi utvorennya ozonu i jogo rujnuvannya perebuvali v rivnovazi Ale freoni sho vikidayutsya pri lyudskij diyalnosti zsunuli cyu rivnovagu u bik zmenshennya koncentraciyi ozonu Sho zh do polyarnih ozonovih dir to tut situaciya absolyutno insha Mehanizm rujnuvannya ozonu v principi vidriznyayetsya vid nizkih shirot klyuchovoyu stadiyeyu ye peretvorennya neaktivnih form galogenovmisnih rechovin v oksidi yake protikaye na poverhni chastinok V rezultati praktichno ves ozon rujnuyetsya v reakciyah z galogenami za 40 50 vidpovidalnij hlor za 20 40 brom Freoni duzhe vazhki shob dosyagti stratosferi Vertikalnij rozpodil freonu CFC 11 CCl3F Inodi stverdzhuyetsya sho oskilki molekuli freoniv nabagato vazhchi za azot N2 i kisen O2 to voni ne mozhut dosyagti stratosferi v znachnih kilkostyah Prote atmosferni gazi peremishuyutsya povnistyu a ne rozsharovuyutsya abo sortuyutsya po vazi Procesi vertikalnogo perenosu povitryanih mas konvekciyi i turbulentnosti povnistyu peremishuyut atmosferu nizhche turbopauzi nabagato shvidshe Tomu navit taki vazhki gazi yak inertni abo freoni CFC rivnomirno rozpodilyayutsya v atmosferi dosyagayuchi zokrema i stratosferi Eksperimentalni vimiryuvannya yih koncentracij v atmosferi pidtverdzhuyut ce divitsya napriklad grafik pravoruch Takozh vimiryuvannya pokazuyut sho potribno blizko 5 rokiv dlya togo shob gazi sho vidililisya na poverhni Zemli dosyagli stratosferi Yakbi gazi v atmosferi ne peremishuvalisya to taki vazhki gazi z yiyi skladu yak argon Ar i vuglekislij gaz CO2 utvoryuvali b na poverhni Zemli shar v dekilka desyatkiv metriv tovshinoyu sho zrobilo b yiyi nezhiloyu Na shastya ce ne tak Kripton Kr z atomarnoyu masoyu 84 i gelij He z atomarnoyu masoyu 4 mayut odnu i tu zh vidnosnu koncentraciyu sho bilya poverhni sho na visoti 100 km Zvichajno vse vishenavedene virne lishe dlya gaziv yaki porivnyano stabilni yak freoni chi inertni Rechovini yaki vstupayut v reakciyi a takozh piddayutsya riznomu fizichnomu vplivu skazhimo rozchinyayutsya u vodi mayut zalezhnist koncentraciyi vid visoti Osnovni dzherela galogeniv prirodni a ne antropogenni Dzherela hlor Cl vmisnih spoluk v stratosferi Viverzhennya vulkana Pinatubo cherven 1991 roku Ye dumka sho prirodni dzherela galogeniv napriklad vulkani abo okeani bilsh znachushi dlya procesu rujnuvannya ozonu nizh diyalnist lyudini Ne stavlyachi pid sumniv vnesok prirodnih dzherel v zagalnij balans galogeniv neobhidno vidznachiti sho v osnovnomu voni ne dosyagayut stratosferi z oglyadu na te sho ye vodorozchinnimi v osnovnomu hlorid joni Cl i hlorovoden HCl i vimivayutsya z atmosferi vipadayuchi u viglyadi doshiv na zemlyu Takozh prirodni z yednannya mensh stijki nizh freoni napriklad metilhlorid CH3Cl maye atmosfernij chas zhittya vsogo poryadka roku v porivnyanni z desyatkami i sotnyami rokiv dlya freoniv Tomu yih vnesok v rujnuvannya stratosfernogo ozonu dosit malij Navit ridkisne za svoyeyu siloyu viverzhennya vulkana Pinatubo v chervni 1991 roku viklikalo padinnya rivnya ozonu ne za rahunok galogeniv sho vivilnyayutsya a za rahunok utvorennya velikoyi masi sirchanokislih aerozoliv SO42 poverhnya yakih katalizuvala reakciyi rujnuvannya ozonu Na shastya vzhe cherez tri roki praktichno vsya masa vulkanichnih aerozoliv bula vidalena z atmosferi Takim chinom viverzhennya vulkaniv ye porivnyano korotkostrokovimi chinnikami diyi na ozonovij shar na vidminu vid freoniv yaki mayut chasi zhittya v desyatki i sotni rokiv Ozonova dira povinna roztashovuvatisya nad dzherelami freoniv Bagato hto ne rozumiye chomu ozonova dira utvoryuyetsya v Antarktici u toj chas yak osnovni vikidi freoniv vidbuvayutsya v Pivnichnij pivkuli Rich u tomu sho freoni dobre peremishani v troposferi i stratosferi Z prichini maloyi reakcijnoyi zdatnosti voni praktichno ne vitrachayutsya v nizhnih sharah atmosferi i mayut termin zhittya v dekilka rokiv abo navit desyatirichchya Tomu voni legko dosyagayut verhnih shariv atmosferi Antarktichna ozonova dira isnuye ne postijno Vona z yavlyayetsya naprikinci zimi na pochatku vesni Prichini za yakimi ozonova dira utvoryuyutsya v Antarktici pov yazani z osoblivostyami miscevogo klimatu Nizki temperaturi antarktichnoyi zimi privodyat do utvorennya polyarnogo vihoru Povitrya useredini cogo vihoru ruhayetsya zdebilshogo zamknutimi trayektoriyami navkolo Pivdennogo polyusa V cej chas polyarna oblast ne osvitlyuyetsya Soncem i tam ozon ne utvoryuyetsya Z nastannyam lita kilkist ozonu zbilshuyetsya i znovu prihodit do normi Tobto kolivannya koncentraciyi ozonu nad Antarktikoyu sezonni Prote yaksho vidstezhiti zmini userednenoyi protyagom roku koncentraciyi ozonu i rozmiru ozonovoyi diri protyagom ostannih desyatirich to ye pevna tendenciya do padinnya koncentraciyi ozonu Ozon rujnuyetsya tilki nad Antarktikoyu Dinamika zmini ozonovogo sharu nad Shvejcariya z 1926 roku Ce nepravilno bo riven ozonu padaye vsyudi Ce pokazuyut rezultati dovgotrivalih vimiryuvan koncentraciyi v riznih tochkah planeti Vi mozhete podivitisya na grafik zmini koncentraciyi ozonu nad v Shvejcariyi pravoruch Cikavi faktiGeneralna asambleya OON specialnoyu rezolyuciyeyu A RES 49 114 v 1994 roci ogolosila 16 veresnya shorichnim Mizhnarodnim dnem ohoroni ozonovogo sharu angl International Day for the Preservation of the Ozone Layer Div takozhOzonovij shar Monrealskij protokol Kiotskij protokol Parnikovij efekt Zmina klimatuPrimitkiScientific Assessment of Ozone Depletion 2006 arh 30 sichnya 2018 roku World Meteorological Organization Data zvernennya 30 sichnya 2018 roku Citata These and other recent scientific findings strengthen the conclusion of the previous assessment that the weight of scientific evidence suggests that the observed middle and high latitude ozone losses are largely due to anthropogenic chlorine and bromine compounds Ci ta inshi neshodavno oderzhani naukovi dani ukripili visnovok poperednih ocinok v tomu sho perevaga na korist naukovih dokaziv svidchit pro te sho vtrata ozonu v serednih i visokih shirotah zagalom obumovlena antropogennimi hlor i bromvmisnimi spolukami CFC Novosti nauki za 27 dekabrya 1999 goda M 1999 Vip 57 dekabr 1985 Large losses of total ozone in Antarctica reveal seasonal ClOx NOx interaction Nature 315 6016 207 210 Bibcode 1985Natur 315 207F doi 10 1038 315207a0 Susan E Strahan Anne R Douglass Decline in Antarctic Ozone Depletion and Lower Stratospheric Chlorine Determined From Aura Microwave Limb Sounder Observations 2018 Vol 45 iss 1 January P 382 390 DOI 10 1002 2017GL074830 One of the biggest on record Ozone hole bigger than North America opens above Antarctica By Harry Baker published October 10 2023 Rozmir diri v ozonovomu shari nad Antarktidoyu narazi odin iz najbilshih za vsyu istoriyu Avtor Stanislav Tkacevich 06 10 2023 One of the biggest on record Ozone hole bigger than North America opens above Antarctica By Harry Baker published October 7 2023 Ozonova dira nad Antarktidoyu zrosla do rekordnih rozmiriv Avtor Natalya Veselova 12 10 2023 13 28 Ozonova dira nad Antarktikoyu poglibshala 25 11 2023 15 39 Andrew Dessler The Chemistry and Physics of Stratospheric Ozone Academic Press 2000 Production Sales and Atmospheric Release of Fluorocarbons throught 2004 Arhivovano 28 veresnya 2015 u Wayback Machine angl Paul Newman Recovery of the Antarctic Ozone Hole Arhivovano 3 zhovtnya 2006 u Wayback Machine angl Pidbirka nenaukovih statej pro problemu z komentaryami specialista ros Osterman G B amp etc Balloon Borne Measurements of Stratospheric Radicals and their Precursors Implications for the Production and Loss of Ozone Arhivovano 2008 12 23 u Wayback Machine Geophys Res Lett 1997 T 24 9 S 1107 1110 angl National Academy of Sciences Halocarbons Effects on Stratospheric Ozone 1976 Galogenovuglevodni vpliv na stratosfernij ozon angl Stratospheric Ozone An Electronic Textbok Pidruchnik z doslidzhennya stratosfernogo ozonu angl Myth Volcanoes and the Oceans are Causing Ozone Depletion angl LiteraturaKorsak V V Kocarenko M Ya Ozonova dira signal nebezpeki K t vo Znanie URSR 1990 48 s Vdumlivim dopitlivim kmitlivim I K Larin Himiya ozonovogo sloya i zhizn na Zemle Himiya i zhizn XXI vek 2000 7 S 10 15 ros Andrew Dessler The Chemistry and Physics of Stratospheric Ozone Academic Press 2000 angl Dotto Lydia and Schiff Harold The Ozone War Doubleday 1978 ISBN 0 385 12927 0 angl Roan Sharon 1990 Ozone Crisis the 15 Year Evolution of a Sudden Global Emergency Wiley ISBN 0 471 52823 4 angl Cagin Seth and Dray Phillip Between Earth and Sky How CFCs Changed Our World and Endangered the Ozone Layer Pantheon 1993 ISBN 0 679 42052 5 angl Benedick Richard E 1991 Ozone Diplomacy Harvard University Press ISBN 0 674 65001 8 angl Litfin Karen T 1994 Ozone Discourses Columbia University Press ISBN 0 231 08137 5 angl Newman P A Kawa S R and Nash E R 2004 On the size of the Antarctic ozone hole Geophysical Research Letters 31 L12814 angl E C Weatherhead S B Andersen 2006 The search for signs of recovery of the ozone layer Nature 441 39 45 angl Eike Roth Globale Umweltprobleme Ursachen und Losungsansatze Friedmann Verlag Munchen 2004 ISBN 3 933431 31 X nim World Meteorological Organization Scientific assessment of ozone depletion 2002 Global Ozone Research and Monitoring Project Report No 47 498pp Geneva 2003 ISBN 92 807 2261 1 angl Martin Dameris Thomas Peter Ulrich Schmidt Reinhard Zellner Das Ozonloch und seine Ursachen Chemie in unserer Zeit 41 3 S 152 168 2007 ISSN 0009 2851 nim Pavle Arsenovic Ilya Usoskin and Thomas Pete Global impacts of an extreme solar particle event under different geomagnetic field strengths Proceedings of the National Academy of Sciences July 1 2024 121 28 e2321770121 Global impacts of an extreme solar particle event under different geomagnetic field strengths angl K Borisihina Potuzhni vikidi sonyachnih chastinok mozhut zrujnuvati ozonovij shar Zemli piddayuchi planetu nebezpechnomu rivnyu radiaciyi na roki vpered Potuzhni vikidi sonyachnih chastinok mozhut zrujnuvati ozonovij shar Zemli piddayuchi planetu nebezpechnomu rivnyu radiaciyi na roki vpered A D Danilov I L Karol Atmosfernyj ozon sensacii i realnost L Gidrometioizdat 1991 ros F S Ortenberg Yu M Trifonov Ozon vzglyad iz kosmosa 9 90 M Znanie 1990 ros Sh Roun Ozonovyj krizis Pyatnadcatiletnyaya evolyuciya neozhidannoj globalnoj opasnosti M Mir 1993 ros E Aleksandrov Yu A Izrael I L Karol A H Hrgian Ozonovyj shit Zemli i ego izmeneniya SPb Gidrometioizdat 1992 ros A D Strizhevskij Svet Priroda i chelovek 4 92 ros G Fellenberg Zagryaznenie prirodnoj sredy M Mir 1997 ros Posilannya Dira ozonova Slovnik dovidnik z ekologiyi navch metod posib uklad O G Lanovenko O O Ostapishina Herson PP Vishemirskij V S 2013 S 70 The ozone hole angl Environmental Effects of Ozone Depletion 1994 Assessment angl Scientific Assessment of Ozone Depletion 2002 angl Fahey D W amp etc Twenty Questions and Answers About the Ozone Layer 2002 Scientific Assesment of Ozone Depletion angl Assessment of Ozone Depletion 2006 nedostupne posilannya z lipnya 2019 angl Videnska konvenciya pro ohoronu ozonovogo sharu ros Monrealskij protokol ros Ozonovij shar Zemli ros