Інтерферо́ни (лат. interferona, лат. inter — між + ferens — переносник) (IFN/ІФН) — клас низькомолекулярних глікопротеїнів, що виділяються клітинами організмів більшості хребетних тварин у відповідь на вторгнення чужорідних агентів, таких як віруси, деякі інші паразити та ракові білки. Завдяки інтерферонам клітини стають несприйнятливими по відношенню до цих агентів. Інтерферони володіють противірусною, антибластомною, протипухлинною, імуностимулюючою та ін. видами активності. Механізм дії інтерферонів полягає у викликанні каскаду реакцій, що приводять до руйнування дволанцюжкових РНК та деяких інших молекул.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTHpGU1NESmZVbVZqYjIxaWFXNWhiblJmU0hWdFlXNWZTVzUwWlhKbVpYSnZiaTFCYkhCb1lWOHlZaTB3TVM1d2JtY3ZNalF3Y0hndE1WSklNbDlTWldOdmJXSnBibUZ1ZEY5SWRXMWhibDlKYm5SbGNtWmxjbTl1TFVGc2NHaGhYekppTFRBeExuQnVadz09LnBuZw==.png)
ІФН-α і ІФН-β мають противірусну дію, а ІФН-γ — протипухлинну, імуномодулювальну, радіопротекторну, цитостатичну.
Інтерферони належать до великого класу білків, відомих як цитокіни, молекули, які використовуються для зв'язку між клітинами, щоб викликати захисну функцію імунної системи, які допомагають подолати патогени.
Понад двадцять різних генів ІФН і білки були ідентифіковані у тварин, включаючи людину. Вони, як правило, діляться на три класи: ІФН I типу, ІФН типу II і III типу ІФН. Інтерферони, що належать до всіх трьох класів мають важливе значення для боротьби з вірусними інфекціями і для регуляції імунної системи.
Загальна характеристика
Інтерферони продукують: лейкоцити, фібробласти і лімфоцити під впливом . У природі схожа властивість спостерігається у вірусів та в деяких видів бактерій. Актиноміцети, рикетсії, хламідії, мікоплазми, найпростіші, нуклеїнові кислоти, ліпополісахариди бактерій, полісахариди грибів та природні поліфеноли також володіють здатністю до синтезу ІФН. Штучно інтерферон продукують поліфосфати, , , основні барвники. Інтерферони виробляються і накопичуються клітинами крові і епітеліальними клітинами слизових оболонок. Індуктори інтерферонів, і самі ж інтерферони допомагають організму подолати вірус.
Віруси, проникнувши в клітину, не завжди, та не відразу викликають захворювання та загибель цієї клітини. Якщо ослаблений або вірулентний вірус попадає в стійку до вірусу клітину, тоді в ній виробляється інтерферон. Але ця антивірусна речовина виробляється не тільки макрофагами, а й лейкоцитами без присутності вірусів.
Відомо, що інтерферонів багато. Інтерферони являють собою родину простих білків і глікопротеїнів, із малою молекулярною масою (приблизно від 15 до 27 кДа). Інтерферони продукуються імунними клітинами тоді, коли в організм потрапляє збудник, але можуть утворюватися на штучні та природні чинники. Інтерферони входять до чисельної групи «цитокінів» (медіатори імунітету). Інтерферони мають понад 300 біологічних ефектів, ось деякі з них: радіопротектний ефект; протипухлинний ефект; антитоксична дія; стимулюють або пригнічують синтез антитіл; антипроліферативна активність; посилення фагоцитозу і посилення експресії комплексу гістосумісності; стимулюють продукцію факторів та молекул адгезії; пригнічення розмноження хламідій, рикетсій, найпростіших, бактерій тощо.
Препарати, які містять в назві «-ферон», не завжди містять інтерферони. Наприклад, ергоферон, анаферон та інші являются гомеопатичними засобами і не є ліками.
Історія
Інтерферон був відкритий в 1957 році в лондонському Національному інституті медичних досліджень, англійським ученим та швейцарцем , які проводили дослідження механізмів вірусної інтерференції.
Для вивчення механізму вірусної інтерференції вчені зробили експеримент: вони взяли шматки хоріоалантоїсної оболонки [ 5 січня 2017 у Wayback Machine.] (ХАО) курячого ембріона, помістили його у пробірку із живильним середовищем і вводили туди неактивований вірус грипу А. Вірус і клітини ХАО розводили у інкубаторі при температурі 37 °С впродовж ночі, далі ці клітини видаляли, а живильне середовище переміщали у іншу пробірку з новими клітинами ХАО, знову виводили впродовж ночі та інфікували живим вірусом грипу А. Контроль за розмноженням вірусу грипу здійснювали за допомогою реакції гемаглютинації.
Після цього досліду, з'явилася думка, що це не вірусні частини спричинюють інтерференцію вірусів, це робить невідомий інгібітор. Цей невідомий інгібітор вчені назвали — «інтерферон». Про відкриття інтерферону, вчені надрукували в Королівському товаристві у 1957 році.
В 1967 році англійський вчений М. Хіллерман довів властивість РНК синтезувати цей противірусний білок. Тепер інтерферони виділено в чистому вигляді і готують їх промислово.
Типи інтерферонів
За типом інтерферонових рецепторів, через які вони передають свої сигнали, їх було поділено на три типи:
- (ІФН І): ІФНи I типу, присутні в організмі людини, як ІФН-α (ймовірно, більше, ніж 26 субтипів), ІФН-β (5 підтипів), ІФН-ε, ІФН-κ і ІФН-ω. Продукцію ІФН-α забезпечує -10. Всі типи цього інтерферону можуть зв'язуватися із специфічними рецепторомами вірусної клітинної мембрани. ІФН типу І — продукується плазмоцитами, які складають 0,2 % — 0.8 % мононуклеарних клітин периферичної крові у людей і мишей. ІФН I типу утворюється тоді, коли організм розпізнає, що в нього потрапив вірус. Вони продукуються моноцитами і фібробластами. Окремі підтипи можуть бути отримані шляхом експресії генів людини до яких має відношення до того чи іншого збудника. Коли ІФН І потрапляє до збудника, він активує молекули, які запобігають збудникові утворювати і подвоювати його РНК і ДНК.
ІФН-α (лейкоцитарний) включає кілька видів білків з молекулярною масою 16–21 кДа. Людський ІФН-β (фібробластний) являє собою приблизно 30 % хімічної гомології з ІФН-α. Молекулярна маса ІФН-β 18 — 20 кДа, а молекулярна маса ІФН-γ становить 15–45 кДа. ІФН-α може бути використаний для лікування гепатиту В і C, в той час як ІФН-β може бути використаний для лікування розсіяного склерозу.
- (ІФН ІІ): До ІФН ІІ типу входить лише інтерферон гамма (ІФН-γ), або «імунний» ІФН. ІФН-γ активується . Окрім того, ІФН II синтезується клітина Т-хелперами. Вони блокують проліферацію Т-хелперів другого типу. В результаті діяльності Тh2 і подальшої індукції Тh1, сповільнюється імунна реакція, що призводить до розвитку різних хвороб, наприклад розсіяний склероз. ІФН ІІ зв'язується з (ІФНГР), який складається з рецептора інтерферону гамма типу 1 (ІФНГР1) і рецептора інтерферону гамма типу 2 (ІФНГР2). Вони мають дещо інший рецептор, аніж ІФН І.
- (ІФН ІІІ): До цього типу ІФНів належить три види цитокінів: ІФН-λ1, ІФН-λ2, ІФН-λ3, більш відомі як : 28А (IL-28A), 28В –(IL-28A/B) та 29 (IL-29). ІФН-λ є набагато вагомішим, ніж ІФН-α чи -β, оскільки він більш дієвий при ротавірусних інфекціях. Рецептори ІФН-λ, переважно виражені на епітеліальних клітинах. Епітеліальні клітини є важливим виробником ІФН-λ. Таким чином, ІФН-λ, в першу чергу діє, як захист слизових оболонок організму, таких як легені, шкіра або шлунково-кишковий тракт.
Рекомбінантні ІФН-β і -γ були отримані шляхом застосування методів клонування і експресії генів в E. coli. Ці білки не глікозилюються, і розрізняються по своїй фармакокінетичній поведінці від природних людських білків.
Експресія ІФН I і ІФН III можуть бути викликані практично у всіх типах клітин, після виявленням неї вірусних компонентів, таких як нуклеїнові кислоти, цитоплазматичних та ендосомальних рецепторів, в той час як ІФН II активується цитокінами, такими як IL-12, і його експресія обмежена для імунних клітин, а саме для Т-клітини і NK-клітини.
Функції
Всі інтерферони мають декілька загальних ефектів: вони є противірусними засобами, і вони здатні модулювати функції імунної системи. Введений ІФН I пригнічує ріст пухлини у тварин, але ріст пухлин у людини він не пригнічує. Інфіковані вірусом клітини випускають вірусні частинки, які можуть інфікувати сусідні клітини. Проте, інфікована клітина може виділити інтерферон, тим самим попередити сусідні клітини про потенційну вірусну інфекцію. У відповідь на дію інтерферону, клітини виробляють велику кількість ферментів, відомих як протеїнкіназа R. Цей фермент фосфорилює білок, відомий як еукаріотично ініціюючий фактор — 2 (eIF-2), у відповідь на нові вірусні інфекції. Фосфорильорованний eIF-2 утворює неактивний комплекс з іншим білком, який називається eIF2B. Вони зменшують синтез білка в клітині. Інший клітинний фермент, рибонуклеаза L, руйнує РНК в клітині вірусу з метою подальшого зниження синтезу білка. Інтерферони індукують виробництво сотень інших білків, відомих під загальною назвою стимулюючий ген інтерферону. Він відіграє роль в боротьбі з вірусами. Вони також обмежують поширення вірусу за рахунок збільшення активності білка p53, який вбиває інфіковані вірусом клітини, сприяючи апоптозу. Вплив ІФНу на р53 пов'язана у його захисній ролі щодо деяких видів раку.
Механізм дії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelptTHpGU1NESlNaV052YldKcGJtRnVkRjlJZFcxaGJsOUpiblJsY21abGNtOXVMVUZzY0doaFh6SmlMbkJ1Wnk4eU1EQndlQzB4VWtneVVtVmpiMjFpYVc1aGJuUmZTSFZ0WVc1ZlNXNTBaWEptWlhKdmJpMUJiSEJvWVY4eVlpNXdibWM9LnBuZw==.png)
Найбільш вивченою властивістю інтерферону є його здатність перешкоджати розмноженню вірусів. Він утворюється в клітинах ссавців і птахів, коли інфекція потрапляє в організм. Інтерферон — це активний противірусний агент, що характерний для більшості типів клітин і діє більшою чи меншою мірою проти більшості вірусів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1THpGQlZURmZTSFZ0WVc1ZlNXNTBaWEptWlhKdmJpMUNaWFJoTG5CdVp5OHhPVE53ZUMweFFWVXhYMGgxYldGdVgwbHVkR1Z5Wm1WeWIyNHRRbVYwWVM1d2JtYz0ucG5n.png)
При зараженні клітини вірус починає реплікувати свій геном всередині клітини та розмножуватися, вбиваючи клітину. Клітина-хазяїн при зараженні вірусом починає продукцію інтерферону, який виходить з клітини і вступає в контакт з сусідніми клітинами, роблячи їх несприйнятливими до вірусу. Він діє, запускаючи ланцюг подій, що приводять до придушення синтезу вірусних білків, і в деяких випадках збірки і виходу вірусних частинок (шляхом активації олігоаденілатциклази). Таким чином, інтерферон не володіє прямою противірусною дією, але викликає такі зміни в клітині, які перешкоджають розмноженню вірусу. Утворення інтерферону можуть стимулювати не тільки , але і різні інші агенти, наприклад деякі інактивовані віруси, дволанцюжкові молекули РНК, синтетичні дволанцюжкові олігонуклеотиди і бактеріальні ендотоксини. Механізм дії інтерферонів наочно представлений тут . Біологічна активність інтерферону дуже висока. У мишиного інтерферону вона становить 2 х 109 од./мг., одна одиниця означає зниження утворення сприйнятливих вірусів приблизно на 50 %. Це означає, що достатньо однієї молекули інтерферону, щоб зробити клітину резистентною до вірусної інфекції.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkzTHpGSVNVZGZTVzUwWlhKbVpYSnZiaTFIWVcxdFlTNXdibWN2TVRremNIZ3RNVWhKUjE5SmJuUmxjbVpsY205dUxVZGhiVzFoTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Інтерферон викликає і цілий ряд інших біологічних ефектів, зокрема пригнічує розмноження клітин. В певних умовах він може перешкоджати розвитку раку. Встановлено також, що інтерферон діє на імунну систему і викликає зміну клітинних мембран. Побічною дією інтерферонів можуть бути деякі симптоми, притаманні для інфекційних хвороб — підвищення температури та відчуття ломки м'язів.
В результаті дії інтерферонів вірусам потрібно освоїти методи, що надають їм можливість розмножуватися за умовами дії інтерферонів. Ці методи включають блокування передачі сигналів, що приводять до синтезу інтерферону і блокування функцій активованих інтерферонами білків. Часто віруси застосовують кілька з цих механізмів одночасно.
Розробка методів отримання лейкоцитарного і рекомбінантного інтерферону в препаративних кількостях, а також високоефективних методів їх очищення відкрила можливість застосування цих препаратів в лікуванні вірусних гепатитів. В наш час[] випускаються комерційні препарати: людський лейкоцитарний, лімфобластний «Велферон» (Wellferon), фібробластний (Ферон); інтерферони, отримані генно-інженерними методами: рекомбінантні альфа- (Роферон, Реальдерон та інші), бета- і гамма-інтерферони (Гаммаферон).
Існує ще один шлях активації інтерферонів. ІФН розпочинає транскрипцію такого гена, який активує рибонуклеазу L, сама ж рибонуклеаза L здатна викликати розщеплення вірусної РНК і мРНК. До того ж, рибонуклеаза L активує синтез ферменту протеїнкінази. Протеїнкіназа блокує (ініціацію трансляції), і, як наслідок, більше не відбувається трансляція вірусної і клітинної мРНК. Руйнуючи вірусну мРНК та блокуючи стадію ініціації трансляції, інтерферон проявляє противірусну дію проти будь-якого вірусного геному.
Цитокінний вплив
(PRRs) зв'язуючись із збудником-взаємодіючим з молекулярним паттерном (PAMPs) викликає вивільнення цитокінів, який сигналізує про присутність збудника в організмі. Цитокіни являють собою хімічне повідомлення, яке регулює клітинну диференціацію, проліферацію і експресію генів, для впливу на імунну відповідь проти збудника. Близько 40 видів цитокінів існують у людини, вони відрізняються різновидом клітин, які виробляють їх, типом клітин, які реагують на них.
Підкласом цитокінів є (IЛ), який зв'язує взаємодію між лейкоцитами. Інтерлейкіни беруть участь в подоланні вродженої і адаптивної імунної реакції. Окрім того, після розпізнання збудником-взаємодіючим з молекулярним паттерном, цитокіни виділяють на інфіковані клітини речовини, які викликають виділення з інфікованих клітин цитокіну.
Іншим класом цитокінів є інтерферон, який виділяється зараженими клітинами, як попередження неінфікованим клітинам. Функція інтерферону є пригнічення вірусної реплікації, що робить їх ефективними проти вірусів. Ще однією їхньою важливою функцією є спостереження за пухлинами. Інтереферони працюють так: вони сигналізують сусіднім неінфікованим клітинам, щоб ті знищили РНК вірусу і понизили білковий синтез; сигналізують сусіднім інфікованим клітинам, щоб ті зазнали апоптозу, активують імунні клітини.
Цитокіни посилають зворотній сигнал до клітин нервової системи, щоб викликати загальні симптоми хвороби: летаргію, біль в м'язах, нудоту. Цитокіни також підвищують температуру тіла, стаючи причиною лихоманки, змушують печінку утримувати залізо у крові. Без заліза, деякі патогенні мікроорганізми (наприклад, деякі бактерії) не здатні відтворюватися.
Механізм антибактеріального захисту
Інтерферони беруть активну участь в антимікробному захисті. Під дією ІФН-γ, за рахунок індукції експресії , активується диференціювання моноцитів, активуються нейтрофіли, посилюється фагоцитоз, тощо. ІФн-γ підсилює бактерицидну активність фагоцитів, індукуючи синтез iNOS, субодиниць gp67phox, gp91phox NADPH-залежної оксидази фагоцитів. Також індукує синтез макрофагового протеїну та підвищує стійкість макрофагів до внутрішньоклітинних паразитів.
Індуктори інтерферону
Індуктори інтерферону — це речовини природного чи синтетичного походження, які стимулюють в організмі людини продукцію власного інтерферону, що сприяє формуванню захисного бар'єру, який запобігає інфікуванню організму вірусами та бактеріями, а також регулює стан імунної системи та інгібує ріст злоякісних клітин.
Перспективними інтерфероногенами є низькомолекулярні похідні акридонуксусної кислоти (карбоксиметилакридон — CMA), а також різні похідні . Прикладом найвідоміших лікарських препаратів-індукторів інтерферону є та тілорон. У 2000—2003 роках успішно пройшов клінічне випробування, а з 2005 року виробляється російський препарат кагоцел(За даними представників Формулярного комітету РАМН і ОСББ, ефективність препарату не доведенаЗа даними представників Формулярного комітету РАМН і ОСББ, ефективність препарату не доведена ).
Індукторам інтерферону притаманним є явище гіпореактивності, тобто зниження рівня індукції при введенні експериментальним тваринам наступних доз індуктору з інтервалом в 12—24 години до повної відсутності відповіді. Робилися численні та марні спроби подолати цей стан. Сучасні уявлення про механізм індукції, синтезу та дії інтерферонів дозволяють припустити, що гіпореактивність є захисним механізмом від гіперпродукції інтерферону та реалізується за принципом негативного зворотнього зв'язку. Дія на клітини (синтезованого внаслідок індукції) інтерферону призводить до пригнічення синтезу білків в цих клітинах, внаслідок чого синтез нових порцій інтерферону у відповідь на наступні індукційні сигнали стає раз від разу слабкішим. Таким чином, погляд на гіпореактивність як на недолік індукторів інтерферону слід вважати помилковим.
За межами країн колишнього СРСР індуктори інтерферонів (зокрема, в країнах Західної Європи та Північної Америки) не зареєстровані як лікарські засоби, а їхня клінічна ефективність не опублікована в авторитетних наукових журналах.
Ось декілька синтетичних індукторів інтерферону які за твердженнями виробників містять інтерферон. По кожному з препаратів не вистачає або відсутні дослідження ефективності:
- Амізон — крім противірусної активності він підвищує рівень інтерферону в плазмі крові (не вистачає доказових даних про проведення клінічних досліджень цих ліків);
- Арбідол — препарат, на думку його виробника, пригнічує розмноження вірусів (ефективність препарату не доведена);
- Аміксин — стимулює синтез всіх трьох типів інтерферону опубліковані статті про клінічні дослідження тилорона в Росії і Україні або не є рандомізованими, або не містять плацебо-контролю і базуються на застосуванні нестандартних критеріїв ефективності (суб'єктивного самопочуття) замість об'єктивного — вірусологічного аналізу).
- Неовір — використовують для лікування грипу та ГРВІ. При важких формах грипу та ускладненнях застосовують внутрішньом'язово (відстутні рандомізовані дослідження).
- — низькомолекулярна речовина, яка сприяє утворенню інтерферонів в селезінці, печінці, легенях, слизовій оболонці тонкого кишечника (відстутні рандомізовані дослідження).
- Цітовір-3 — до складу цього препарату входить активний компонент, який сприяє виробленню ендогенного інтерферону (відстутні рандомізовані дослідження).
Див. також
Примітки
- . Архів оригіналу за 30 березня 2009. Процитовано 1 березня 2008.
- . www.pharmencyclopedia.com.ua. Архів оригіналу за 14 березня 2016. Процитовано 2 січня 2017.
- . Архів оригіналу за 8 червня 2010. Процитовано 3 січня 2017.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Дранник, Г.Н. (1999). Клиническая иммунология и аллергология (російська) . Одеса: «АстроПринт». с. С. 552.
{{}}
:|pages=
має зайвий текст () - Ершов, Ф.И. (1996). Система интерферона в норме и при патологии (російська) . М.: Медицина. с. С. 238.
{{}}
:|pages=
має зайвий текст () - Ершов, Ф.И. (2005). Интерфероны и их индукторы (от молекул до лекарств) (російська) . М.: ГЭОТАР-Медиа. с. 368 с.
- Алексеев, Михаил (23 листопада 2010). Искусство разведения. Медпортал (рос.). оригіналу за 25 січня 2011. Процитовано 1 серпня 2019.
- Isaacs, Lindenmann, Alick, Jean (1957). Virus interference. I. The interferon // Proc. Roy Soc. London Set. B. — 1957. — Vol. 147. — P. 258-273 (англійська) . London Set. B.: Proc. Roy Soc. с. С. 258-273.
{{}}
:|pages=
має зайвий текст () - Finter, N. B. (1 січня 1986). . Journal of Hepatology. Т. 3 Suppl 2. с. S157—160. ISSN 0168-8278. PMID 2439570. Архів оригіналу за 3 січня 2017. Процитовано 2 січня 2017.
- Liu, Yong-Jun (1 січня 2005). . Annual Review of Immunology. Т. 23. с. 275—306. doi:10.1146/annurev.immunol.23.021704.115633. ISSN 0732-0582. PMID 15771572. Архів оригіналу за 4 січня 2017. Процитовано 3 січня 2017.
- . www.pharmencyclopedia.com.ua. Архів оригіналу за 14 березня 2016. Процитовано 4 січня 2017.
- Finter, N.B. (1986). The classification and biological functions of the interferons. journal of hepatology (англ.).
- (English) . London. 1 січня 1823. ISBN . Архів оригіналу за 19 листопада 2016. Процитовано 3 січня 2017.
{{}}
: Перевірте значення|isbn=
: довжина () - (English) . London. 1 січня 1823. ISBN . Архів оригіналу за 19 листопада 2016. Процитовано 3 січня 2017.
{{}}
: Перевірте значення|isbn=
: довжина () - . citeseerx.ist.psu.edu. Архів оригіналу за 18 листопада 2017. Процитовано 3 січня 2017.
- Hermant, Pascale; Michiels, Thomas (1 січня 2014). . Journal of Innate Immunity. Т. 6, № 5. с. 563—574. doi:10.1159/000360084. ISSN 1662-8128. PMID 24751921. Архів оригіналу за 4 січня 2017. Процитовано 3 січня 2017.
- Finter, N.B. (1986). The classification and biological functions of the interferons. journal-of-hepatology (англійська) . journal-of-hepatology.eu.
- Fensterl, V. (2009). . https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed (english) . Архів оригіналу за 4 січня 2017.
- de Veer, Holko, Frevel, Walker, Der, Paranjape, Silverman, Williams, MJ, M, M, E, S, JM, RH, BR (2001). . https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed (english) . Архів оригіналу за 4 січня 2017.
- . Архів оригіналу за 4 січня 2017. Процитовано 3 січня 2017.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - Moiseeva, Mallette, Mukhopadhyay, Moores, Ferbeyre, O., F.A., U.K., A., G. (17 квітня 2006). . https://www.ncbi.nlm.nih.gov/pubmed (english) . Архів оригіналу за 4 січня 2017.
- Lin RJ, Liao CL, Lin E, Lin YL (2004 aaa). Blocking of the alpha interferon-induced Jak-Stat signaling pathway by Japanese encephalitis virus infection. J. Virol. 78 (17): 9285—94. doi:10.1128/JVI.78.17.9285-9294.2004. PMID 15308723.
- http://www.journal-of-hepatology.eu/article/S0168-8278(86)80120-9/abstract
- Абатуров, Юлиш, А.Е., Е.И. (2007). Роль интерферонов в защите респираторного тракта. Ч. 2. Механизм действия интерферонов (русская) . Здоровье ребенка.
- Дзюблик, І.В (2004). Посібник з хіміотерапії вірусних інфекцій: Навчально-методичний посібник для лікарів (українська) . с. 176 с.
- Boundless (26 травня 2016). . Boundless (англ.). Архів оригіналу за 13 жовтня 2016. Процитовано 4 січня 2017.
- . Архів оригіналу за 4 січня 2017. Процитовано 3 січня 2017.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з текстом «archived copy» як значення параметру title () - . 26.12.2011. Архів оригіналу за 12 січня 2012. Процитовано 6 січня 2014.
заместитель председателя Формулярного комитета РАМН, доктор медицинских наук, профессор Павел Воробьёв считает, … не оказывают необходимого лекарственного эффекта, и, по сути, являются пустышками. … Как пустышки, профессором были перечислены такие лекарственные препараты: …иммуномодуляторы, такие как …Кагоцел
- Ирина Власова (2011-11). . Версия. Архів оригіналу за 28 лютого 2014. Процитовано 6 січня 2014.
Президент Общества специалистов доказательной медицины профессор Василий Власов… Ну а поскольку строгих клинических исследований по кагоцелу не проведено, «считать эффективность доказанной невозможно», констатирует профессор Власов.
- . Первый канал. 21 ноября 2010. Архів оригіналу за 8 березня 2017. Процитовано 6 січня 2014.
Кирилл рДанишевский, президент Общества специалистов доказательной медицины: „Кагоцел, … — все эти препараты, которые при гриппе активно продвигаются. Они не имеют серьёзных доказательств эффективности“.
- Stringfellow DA (1977). Production of the interferon protein: hyporesponsiveness. Tex Rep Biol Med. 35: 126—31. PMID 358440.
- . Архів оригіналу за 28 грудня 2013. Процитовано 5 жовтня 2012.
- . biomedicina.com.ua. Архів оригіналу за 3 січня 2017. Процитовано 2 січня 2017.
Література
- Й. Ковальський, М. Ковальська, І. Гайдучок. Загальна епідеміологія: Посібник/Під. ред. Й. Ковальського. — Львів: Медицина світу, — 1999. — С. 112.
Джерело
- virusinterference.pdf [ 4 березня 2012 у Wayback Machine.]
- Інтерферони: природа, механізм дії та клінічне застосування [ 3 січня 2017 у Wayback Machine.]
- Family: Interferon (PF00143) [ 4 січня 2017 у Wayback Machine.]
Посилання
- ІНТЕРФЕРОНИ [ 14 березня 2016 у Wayback Machine.] //Фармацевтична енциклопедія
![]() | Це незавершена стаття з клітинної біології. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Interfero ni lat interferona lat inter mizh ferens perenosnik IFN IFN klas nizkomolekulyarnih glikoproteyiniv sho vidilyayutsya klitinami organizmiv bilshosti hrebetnih tvarin u vidpovid na vtorgnennya chuzhoridnih agentiv takih yak virusi deyaki inshi paraziti ta rakovi bilki Zavdyaki interferonam klitini stayut nesprijnyatlivimi po vidnoshennyu do cih agentiv Interferoni volodiyut protivirusnoyu antiblastomnoyu protipuhlinnoyu imunostimulyuyuchoyu ta in vidami aktivnosti Mehanizm diyi interferoniv polyagaye u viklikanni kaskadu reakcij sho privodyat do rujnuvannya dvolancyuzhkovih RNK ta deyakih inshih molekul Molekulyarna struktura lyudskogo interferonu alfa IFN a i IFN b mayut protivirusnu diyu a IFN g protipuhlinnu imunomodulyuvalnu radioprotektornu citostatichnu Interferoni nalezhat do velikogo klasu bilkiv vidomih yak citokini molekuli yaki vikoristovuyutsya dlya zv yazku mizh klitinami shob viklikati zahisnu funkciyu imunnoyi sistemi yaki dopomagayut podolati patogeni Ponad dvadcyat riznih geniv IFN i bilki buli identifikovani u tvarin vklyuchayuchi lyudinu Voni yak pravilo dilyatsya na tri klasi IFN I tipu IFN tipu II i III tipu IFN Interferoni sho nalezhat do vsih troh klasiv mayut vazhlive znachennya dlya borotbi z virusnimi infekciyami i dlya regulyaciyi imunnoyi sistemi Zagalna harakteristikaInterferoni produkuyut lejkociti fibroblasti i limfociti pid vplivom U prirodi shozha vlastivist sposterigayetsya u virusiv ta v deyakih vidiv bakterij Aktinomiceti riketsiyi hlamidiyi mikoplazmi najprostishi nukleyinovi kisloti lipopolisaharidi bakterij polisaharidi gribiv ta prirodni polifenoli takozh volodiyut zdatnistyu do sintezu IFN Shtuchno interferon produkuyut polifosfati osnovni barvniki Interferoni viroblyayutsya i nakopichuyutsya klitinami krovi i epitelialnimi klitinami slizovih obolonok Induktori interferoniv i sami zh interferoni dopomagayut organizmu podolati virus Virusi proniknuvshi v klitinu ne zavzhdi ta ne vidrazu viklikayut zahvoryuvannya ta zagibel ciyeyi klitini Yaksho oslablenij abo virulentnij virus popadaye v stijku do virusu klitinu todi v nij viroblyayetsya interferon Ale cya antivirusna rechovina viroblyayetsya ne tilki makrofagami a j lejkocitami bez prisutnosti virusiv Vidomo sho interferoniv bagato Interferoni yavlyayut soboyu rodinu prostih bilkiv i glikoproteyiniv iz maloyu molekulyarnoyu masoyu priblizno vid 15 do 27 kDa Interferoni produkuyutsya imunnimi klitinami todi koli v organizm potraplyaye zbudnik ale mozhut utvoryuvatisya na shtuchni ta prirodni chinniki Interferoni vhodyat do chiselnoyi grupi citokiniv mediatori imunitetu Interferoni mayut ponad 300 biologichnih efektiv os deyaki z nih radioprotektnij efekt protipuhlinnij efekt antitoksichna diya stimulyuyut abo prignichuyut sintez antitil antiproliferativna aktivnist posilennya fagocitozu i posilennya ekspresiyi kompleksu gistosumisnosti stimulyuyut produkciyu faktoriv ta molekul adgeziyi prignichennya rozmnozhennya hlamidij riketsij najprostishih bakterij tosho Preparati yaki mistyat v nazvi feron ne zavzhdi mistyat interferoni Napriklad ergoferon anaferon ta inshi yavlyayutsya gomeopatichnimi zasobami i ne ye likami IstoriyaInterferon buv vidkritij v 1957 roci v londonskomu Nacionalnomu instituti medichnih doslidzhen anglijskim uchenim ta shvejcarcem yaki provodili doslidzhennya mehanizmiv virusnoyi interferenciyi Dlya vivchennya mehanizmu virusnoyi interferenciyi vcheni zrobili eksperiment voni vzyali shmatki horioalantoyisnoyi obolonki 5 sichnya 2017 u Wayback Machine HAO kuryachogo embriona pomistili jogo u probirku iz zhivilnim seredovishem i vvodili tudi neaktivovanij virus gripu A Virus i klitini HAO rozvodili u inkubatori pri temperaturi 37 S vprodovzh nochi dali ci klitini vidalyali a zhivilne seredovishe peremishali u inshu probirku z novimi klitinami HAO znovu vivodili vprodovzh nochi ta infikuvali zhivim virusom gripu A Kontrol za rozmnozhennyam virusu gripu zdijsnyuvali za dopomogoyu reakciyi gemaglyutinaciyi Pislya cogo doslidu z yavilasya dumka sho ce ne virusni chastini sprichinyuyut interferenciyu virusiv ce robit nevidomij ingibitor Cej nevidomij ingibitor vcheni nazvali interferon Pro vidkrittya interferonu vcheni nadrukuvali v Korolivskomu tovaristvi u 1957 roci V 1967 roci anglijskij vchenij M Hillerman doviv vlastivist RNK sintezuvati cej protivirusnij bilok Teper interferoni vidileno v chistomu viglyadi i gotuyut yih promislovo Tipi interferonivZa tipom interferonovih receptoriv cherez yaki voni peredayut svoyi signali yih bulo podileno na tri tipi IFN I IFNi I tipu prisutni v organizmi lyudini yak IFN a jmovirno bilshe nizh 26 subtipiv IFN b 5 pidtipiv IFN e IFN k i IFN w Produkciyu IFN a zabezpechuye 10 Vsi tipi cogo interferonu mozhut zv yazuvatisya iz specifichnimi receptoromami virusnoyi klitinnoyi membrani IFN tipu I produkuyetsya plazmocitami yaki skladayut 0 2 0 8 mononuklearnih klitin periferichnoyi krovi u lyudej i mishej IFN I tipu utvoryuyetsya todi koli organizm rozpiznaye sho v nogo potrapiv virus Voni produkuyutsya monocitami i fibroblastami Okremi pidtipi mozhut buti otrimani shlyahom ekspresiyi geniv lyudini do yakih maye vidnoshennya do togo chi inshogo zbudnika Koli IFN I potraplyaye do zbudnika vin aktivuye molekuli yaki zapobigayut zbudnikovi utvoryuvati i podvoyuvati jogo RNK i DNK IFN a lejkocitarnij vklyuchaye kilka vidiv bilkiv z molekulyarnoyu masoyu 16 21 kDa Lyudskij IFN b fibroblastnij yavlyaye soboyu priblizno 30 himichnoyi gomologiyi z IFN a Molekulyarna masa IFN b 18 20 kDa a molekulyarna masa IFN g stanovit 15 45 kDa IFN a mozhe buti vikoristanij dlya likuvannya gepatitu V i C v toj chas yak IFN b mozhe buti vikoristanij dlya likuvannya rozsiyanogo sklerozu IFN II Do IFN II tipu vhodit lishe interferon gamma IFN g abo imunnij IFN IFN g aktivuyetsya Okrim togo IFN II sintezuyetsya klitina T helperami Voni blokuyut proliferaciyu T helperiv drugogo tipu V rezultati diyalnosti Th2 i podalshoyi indukciyi Th1 spovilnyuyetsya imunna reakciya sho prizvodit do rozvitku riznih hvorob napriklad rozsiyanij skleroz IFN II zv yazuyetsya z IFNGR yakij skladayetsya z receptora interferonu gamma tipu 1 IFNGR1 i receptora interferonu gamma tipu 2 IFNGR2 Voni mayut desho inshij receptor anizh IFN I IFN III Do cogo tipu IFNiv nalezhit tri vidi citokiniv IFN l1 IFN l2 IFN l3 bilsh vidomi yak 28A IL 28A 28V IL 28A B ta 29 IL 29 IFN l ye nabagato vagomishim nizh IFN a chi b oskilki vin bilsh diyevij pri rotavirusnih infekciyah Receptori IFN l perevazhno virazheni na epitelialnih klitinah Epitelialni klitini ye vazhlivim virobnikom IFN l Takim chinom IFN l v pershu chergu diye yak zahist slizovih obolonok organizmu takih yak legeni shkira abo shlunkovo kishkovij trakt Rekombinantni IFN b i g buli otrimani shlyahom zastosuvannya metodiv klonuvannya i ekspresiyi geniv v E coli Ci bilki ne glikozilyuyutsya i rozriznyayutsya po svoyij farmakokinetichnij povedinci vid prirodnih lyudskih bilkiv Ekspresiya IFN I i IFN III mozhut buti viklikani praktichno u vsih tipah klitin pislya viyavlennyam neyi virusnih komponentiv takih yak nukleyinovi kisloti citoplazmatichnih ta endosomalnih receptoriv v toj chas yak IFN II aktivuyetsya citokinami takimi yak IL 12 i jogo ekspresiya obmezhena dlya imunnih klitin a same dlya T klitini i NK klitini FunkciyiVsi interferoni mayut dekilka zagalnih efektiv voni ye protivirusnimi zasobami i voni zdatni modulyuvati funkciyi imunnoyi sistemi Vvedenij IFN I prignichuye rist puhlini u tvarin ale rist puhlin u lyudini vin ne prignichuye Infikovani virusom klitini vipuskayut virusni chastinki yaki mozhut infikuvati susidni klitini Prote infikovana klitina mozhe vidiliti interferon tim samim poperediti susidni klitini pro potencijnu virusnu infekciyu U vidpovid na diyu interferonu klitini viroblyayut veliku kilkist fermentiv vidomih yak proteyinkinaza R Cej ferment fosforilyuye bilok vidomij yak eukariotichno iniciyuyuchij faktor 2 eIF 2 u vidpovid na novi virusni infekciyi Fosforilorovannij eIF 2 utvoryuye neaktivnij kompleks z inshim bilkom yakij nazivayetsya eIF2B Voni zmenshuyut sintez bilka v klitini Inshij klitinnij ferment ribonukleaza L rujnuye RNK v klitini virusu z metoyu podalshogo znizhennya sintezu bilka Interferoni indukuyut virobnictvo soten inshih bilkiv vidomih pid zagalnoyu nazvoyu stimulyuyuchij gen interferonu Vin vidigraye rol v borotbi z virusami Voni takozh obmezhuyut poshirennya virusu za rahunok zbilshennya aktivnosti bilka p53 yakij vbivaye infikovani virusom klitini spriyayuchi apoptozu Vpliv IFNu na r53 pov yazana u jogo zahisnij roli shodo deyakih vidiv raku Mehanizm diyiLyudskij interferon a Najbilsh vivchenoyu vlastivistyu interferonu ye jogo zdatnist pereshkodzhati rozmnozhennyu virusiv Vin utvoryuyetsya v klitinah ssavciv i ptahiv koli infekciya potraplyaye v organizm Interferon ce aktivnij protivirusnij agent sho harakternij dlya bilshosti tipiv klitin i diye bilshoyu chi menshoyu miroyu proti bilshosti virusiv Lyudskij interferon b Pri zarazhenni klitini virus pochinaye replikuvati svij genom vseredini klitini ta rozmnozhuvatisya vbivayuchi klitinu Klitina hazyayin pri zarazhenni virusom pochinaye produkciyu interferonu yakij vihodit z klitini i vstupaye v kontakt z susidnimi klitinami roblyachi yih nesprijnyatlivimi do virusu Vin diye zapuskayuchi lancyug podij sho privodyat do pridushennya sintezu virusnih bilkiv i v deyakih vipadkah zbirki i vihodu virusnih chastinok shlyahom aktivaciyi oligoadenilatciklazi Takim chinom interferon ne volodiye pryamoyu protivirusnoyu diyeyu ale viklikaye taki zmini v klitini yaki pereshkodzhayut rozmnozhennyu virusu Utvorennya interferonu mozhut stimulyuvati ne tilki ale i rizni inshi agenti napriklad deyaki inaktivovani virusi dvolancyuzhkovi molekuli RNK sintetichni dvolancyuzhkovi oligonukleotidi i bakterialni endotoksini Mehanizm diyi interferoniv naochno predstavlenij tut Biologichna aktivnist interferonu duzhe visoka U mishinogo interferonu vona stanovit 2 h 109 od mg odna odinicya oznachaye znizhennya utvorennya sprijnyatlivih virusiv priblizno na 50 Ce oznachaye sho dostatno odniyeyi molekuli interferonu shob zrobiti klitinu rezistentnoyu do virusnoyi infekciyi Lyudskij interferon g Interferon viklikaye i cilij ryad inshih biologichnih efektiv zokrema prignichuye rozmnozhennya klitin V pevnih umovah vin mozhe pereshkodzhati rozvitku raku Vstanovleno takozh sho interferon diye na imunnu sistemu i viklikaye zminu klitinnih membran Pobichnoyu diyeyu interferoniv mozhut buti deyaki simptomi pritamanni dlya infekcijnih hvorob pidvishennya temperaturi ta vidchuttya lomki m yaziv V rezultati diyi interferoniv virusam potribno osvoyiti metodi sho nadayut yim mozhlivist rozmnozhuvatisya za umovami diyi interferoniv Ci metodi vklyuchayut blokuvannya peredachi signaliv sho privodyat do sintezu interferonu i blokuvannya funkcij aktivovanih interferonami bilkiv Chasto virusi zastosovuyut kilka z cih mehanizmiv odnochasno Rozrobka metodiv otrimannya lejkocitarnogo i rekombinantnogo interferonu v preparativnih kilkostyah a takozh visokoefektivnih metodiv yih ochishennya vidkrila mozhlivist zastosuvannya cih preparativ v likuvanni virusnih gepatitiv V nash chas koli vipuskayutsya komercijni preparati lyudskij lejkocitarnij limfoblastnij Velferon Wellferon fibroblastnij Feron interferoni otrimani genno inzhenernimi metodami rekombinantni alfa Roferon Realderon ta inshi beta i gamma interferoni Gammaferon Isnuye she odin shlyah aktivaciyi interferoniv IFN rozpochinaye transkripciyu takogo gena yakij aktivuye ribonukleazu L sama zh ribonukleaza L zdatna viklikati rozsheplennya virusnoyi RNK i mRNK Do togo zh ribonukleaza L aktivuye sintez fermentu proteyinkinazi Proteyinkinaza blokuye iniciaciyu translyaciyi i yak naslidok bilshe ne vidbuvayetsya translyaciya virusnoyi i klitinnoyi mRNK Rujnuyuchi virusnu mRNK ta blokuyuchi stadiyu iniciaciyi translyaciyi interferon proyavlyaye protivirusnu diyu proti bud yakogo virusnogo genomu Citokinnij vpliv PRRs zv yazuyuchis iz zbudnikom vzayemodiyuchim z molekulyarnim patternom PAMPs viklikaye vivilnennya citokiniv yakij signalizuye pro prisutnist zbudnika v organizmi Citokini yavlyayut soboyu himichne povidomlennya yake regulyuye klitinnu diferenciaciyu proliferaciyu i ekspresiyu geniv dlya vplivu na imunnu vidpovid proti zbudnika Blizko 40 vidiv citokiniv isnuyut u lyudini voni vidriznyayutsya riznovidom klitin yaki viroblyayut yih tipom klitin yaki reaguyut na nih Pidklasom citokiniv ye IL yakij zv yazuye vzayemodiyu mizh lejkocitami Interlejkini berut uchast v podolanni vrodzhenoyi i adaptivnoyi imunnoyi reakciyi Okrim togo pislya rozpiznannya zbudnikom vzayemodiyuchim z molekulyarnim patternom citokini vidilyayut na infikovani klitini rechovini yaki viklikayut vidilennya z infikovanih klitin citokinu Inshim klasom citokiniv ye interferon yakij vidilyayetsya zarazhenimi klitinami yak poperedzhennya neinfikovanim klitinam Funkciya interferonu ye prignichennya virusnoyi replikaciyi sho robit yih efektivnimi proti virusiv She odniyeyu yihnoyu vazhlivoyu funkciyeyu ye sposterezhennya za puhlinami Intereferoni pracyuyut tak voni signalizuyut susidnim neinfikovanim klitinam shob ti znishili RNK virusu i ponizili bilkovij sintez signalizuyut susidnim infikovanim klitinam shob ti zaznali apoptozu aktivuyut imunni klitini Citokini posilayut zvorotnij signal do klitin nervovoyi sistemi shob viklikati zagalni simptomi hvorobi letargiyu bil v m yazah nudotu Citokini takozh pidvishuyut temperaturu tila stayuchi prichinoyu lihomanki zmushuyut pechinku utrimuvati zalizo u krovi Bez zaliza deyaki patogenni mikroorganizmi napriklad deyaki bakteriyi ne zdatni vidtvoryuvatisya Mehanizm antibakterialnogo zahistuInterferoni berut aktivnu uchast v antimikrobnomu zahisti Pid diyeyu IFN g za rahunok indukciyi ekspresiyi aktivuyetsya diferenciyuvannya monocitiv aktivuyutsya nejtrofili posilyuyetsya fagocitoz tosho IFn g pidsilyuye baktericidnu aktivnist fagocitiv indukuyuchi sintez iNOS subodinic gp67phox gp91phox NADPH zalezhnoyi oksidazi fagocitiv Takozh indukuye sintez makrofagovogo proteyinu ta pidvishuye stijkist makrofagiv do vnutrishnoklitinnih parazitiv Induktori interferonuInduktori interferonu ce rechovini prirodnogo chi sintetichnogo pohodzhennya yaki stimulyuyut v organizmi lyudini produkciyu vlasnogo interferonu sho spriyaye formuvannyu zahisnogo bar yeru yakij zapobigaye infikuvannyu organizmu virusami ta bakteriyami a takozh regulyuye stan imunnoyi sistemi ta ingibuye rist zloyakisnih klitin Perspektivnimi interferonogenami ye nizkomolekulyarni pohidni akridonuksusnoyi kisloti karboksimetilakridon CMA a takozh rizni pohidni Prikladom najvidomishih likarskih preparativ induktoriv interferonu ye ta tiloron U 2000 2003 rokah uspishno projshov klinichne viprobuvannya a z 2005 roku viroblyayetsya rosijskij preparat kagocel Za danimi predstavnikiv Formulyarnogo komitetu RAMN i OSBB efektivnist preparatu ne dovedenaZa danimi predstavnikiv Formulyarnogo komitetu RAMN i OSBB efektivnist preparatu ne dovedena Induktoram interferonu pritamannim ye yavishe giporeaktivnosti tobto znizhennya rivnya indukciyi pri vvedenni eksperimentalnim tvarinam nastupnih doz induktoru z intervalom v 12 24 godini do povnoyi vidsutnosti vidpovidi Robilisya chislenni ta marni sprobi podolati cej stan Suchasni uyavlennya pro mehanizm indukciyi sintezu ta diyi interferoniv dozvolyayut pripustiti sho giporeaktivnist ye zahisnim mehanizmom vid giperprodukciyi interferonu ta realizuyetsya za principom negativnogo zvorotnogo zv yazku Diya na klitini sintezovanogo vnaslidok indukciyi interferonu prizvodit do prignichennya sintezu bilkiv v cih klitinah vnaslidok chogo sintez novih porcij interferonu u vidpovid na nastupni indukcijni signali staye raz vid razu slabkishim Takim chinom poglyad na giporeaktivnist yak na nedolik induktoriv interferonu slid vvazhati pomilkovim Za mezhami krayin kolishnogo SRSR induktori interferoniv zokrema v krayinah Zahidnoyi Yevropi ta Pivnichnoyi Ameriki ne zareyestrovani yak likarski zasobi a yihnya klinichna efektivnist ne opublikovana v avtoritetnih naukovih zhurnalah Os dekilka sintetichnih induktoriv interferonu yaki za tverdzhennyami virobnikiv mistyat interferon Po kozhnomu z preparativ ne vistachaye abo vidsutni doslidzhennya efektivnosti Amizon krim protivirusnoyi aktivnosti vin pidvishuye riven interferonu v plazmi krovi ne vistachaye dokazovih danih pro provedennya klinichnih doslidzhen cih likiv Arbidol preparat na dumku jogo virobnika prignichuye rozmnozhennya virusiv efektivnist preparatu ne dovedena Amiksin stimulyuye sintez vsih troh tipiv interferonu opublikovani statti pro klinichni doslidzhennya tilorona v Rosiyi i Ukrayini abo ne ye randomizovanimi abo ne mistyat placebo kontrolyu i bazuyutsya na zastosuvanni nestandartnih kriteriyiv efektivnosti sub yektivnogo samopochuttya zamist ob yektivnogo virusologichnogo analizu Neovir vikoristovuyut dlya likuvannya gripu ta GRVI Pri vazhkih formah gripu ta uskladnennyah zastosovuyut vnutrishnom yazovo vidstutni randomizovani doslidzhennya nizkomolekulyarna rechovina yaka spriyaye utvorennyu interferoniv v selezinci pechinci legenyah slizovij obolonci tonkogo kishechnika vidstutni randomizovani doslidzhennya Citovir 3 do skladu cogo preparatu vhodit aktivnij komponent yakij spriyaye viroblennyu endogennogo interferonu vidstutni randomizovani doslidzhennya Div takozhVirus Imunitet Bakteriyi Bakteriyi ta zdorov ya lyudini Antivirusni preparati Imunosupresiya Imunoterapiya Pegilovanij interferon alfa 2a CitokiniPrimitki Arhiv originalu za 30 bereznya 2009 Procitovano 1 bereznya 2008 www pharmencyclopedia com ua Arhiv originalu za 14 bereznya 2016 Procitovano 2 sichnya 2017 Arhiv originalu za 8 chervnya 2010 Procitovano 3 sichnya 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Drannik G N 1999 Klinicheskaya immunologiya i allergologiya rosijska Odesa AstroPrint s S 552 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a pages maye zajvij tekst dovidka Ershov F I 1996 Sistema interferona v norme i pri patologii rosijska M Medicina s S 238 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a pages maye zajvij tekst dovidka Ershov F I 2005 Interferony i ih induktory ot molekul do lekarstv rosijska M GEOTAR Media s 368 s Alekseev Mihail 23 listopada 2010 Iskusstvo razvedeniya Medportal ros originalu za 25 sichnya 2011 Procitovano 1 serpnya 2019 Isaacs Lindenmann Alick Jean 1957 Virus interference I The interferon Proc Roy Soc London Set B 1957 Vol 147 P 258 273 anglijska London Set B Proc Roy Soc s S 258 273 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a pages maye zajvij tekst dovidka Finter N B 1 sichnya 1986 Journal of Hepatology T 3 Suppl 2 s S157 160 ISSN 0168 8278 PMID 2439570 Arhiv originalu za 3 sichnya 2017 Procitovano 2 sichnya 2017 Liu Yong Jun 1 sichnya 2005 Annual Review of Immunology T 23 s 275 306 doi 10 1146 annurev immunol 23 021704 115633 ISSN 0732 0582 PMID 15771572 Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Procitovano 3 sichnya 2017 www pharmencyclopedia com ua Arhiv originalu za 14 bereznya 2016 Procitovano 4 sichnya 2017 Finter N B 1986 The classification and biological functions of the interferons journal of hepatology angl English London 1 sichnya 1823 ISBN 01406736 1474547X Arhiv originalu za 19 listopada 2016 Procitovano 3 sichnya 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Perevirte znachennya isbn dovzhina dovidka English London 1 sichnya 1823 ISBN 01406736 1474547X Arhiv originalu za 19 listopada 2016 Procitovano 3 sichnya 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Perevirte znachennya isbn dovzhina dovidka citeseerx ist psu edu Arhiv originalu za 18 listopada 2017 Procitovano 3 sichnya 2017 Hermant Pascale Michiels Thomas 1 sichnya 2014 Journal of Innate Immunity T 6 5 s 563 574 doi 10 1159 000360084 ISSN 1662 8128 PMID 24751921 Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Procitovano 3 sichnya 2017 Finter N B 1986 The classification and biological functions of the interferons journal of hepatology anglijska journal of hepatology eu Fensterl V 2009 https www ncbi nlm nih gov pubmed english Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 de Veer Holko Frevel Walker Der Paranjape Silverman Williams MJ M M E S JM RH BR 2001 https www ncbi nlm nih gov pubmed english Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Procitovano 3 sichnya 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya Moiseeva Mallette Mukhopadhyay Moores Ferbeyre O F A U K A G 17 kvitnya 2006 https www ncbi nlm nih gov pubmed english Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Lin RJ Liao CL Lin E Lin YL 2004 aaa Blocking of the alpha interferon induced Jak Stat signaling pathway by Japanese encephalitis virus infection J Virol 78 17 9285 94 doi 10 1128 JVI 78 17 9285 9294 2004 PMID 15308723 http www journal of hepatology eu article S0168 8278 86 80120 9 abstract Abaturov Yulish A E E I 2007 Rol interferonov v zashite respiratornogo trakta Ch 2 Mehanizm dejstviya interferonov russkaya Zdorove rebenka Dzyublik I V 2004 Posibnik z himioterapiyi virusnih infekcij Navchalno metodichnij posibnik dlya likariv ukrayinska s 176 s Boundless 26 travnya 2016 Boundless angl Arhiv originalu za 13 zhovtnya 2016 Procitovano 4 sichnya 2017 Arhiv originalu za 4 sichnya 2017 Procitovano 3 sichnya 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z tekstom archived copy yak znachennya parametru title posilannya 26 12 2011 Arhiv originalu za 12 sichnya 2012 Procitovano 6 sichnya 2014 zamestitel predsedatelya Formulyarnogo komiteta RAMN doktor medicinskih nauk professor Pavel Vorobyov schitaet ne okazyvayut neobhodimogo lekarstvennogo effekta i po suti yavlyayutsya pustyshkami Kak pustyshki professorom byli perechisleny takie lekarstvennye preparaty immunomodulyatory takie kak Kagocel Irina Vlasova 2011 11 Versiya Arhiv originalu za 28 lyutogo 2014 Procitovano 6 sichnya 2014 Prezident Obshestva specialistov dokazatelnoj mediciny professor Vasilij Vlasov Nu a poskolku strogih klinicheskih issledovanij po kagocelu ne provedeno schitat effektivnost dokazannoj nevozmozhno konstatiruet professor Vlasov Pervyj kanal 21 noyabrya 2010 Arhiv originalu za 8 bereznya 2017 Procitovano 6 sichnya 2014 Kirill rDanishevskij prezident Obshestva specialistov dokazatelnoj mediciny Kagocel vse eti preparaty kotorye pri grippe aktivno prodvigayutsya Oni ne imeyut seryoznyh dokazatelstv effektivnosti Stringfellow DA 1977 Production of the interferon protein hyporesponsiveness Tex Rep Biol Med 35 126 31 PMID 358440 Arhiv originalu za 28 grudnya 2013 Procitovano 5 zhovtnya 2012 biomedicina com ua Arhiv originalu za 3 sichnya 2017 Procitovano 2 sichnya 2017 LiteraturaJ Kovalskij M Kovalska I Gajduchok Zagalna epidemiologiya Posibnik Pid red J Kovalskogo Lviv Medicina svitu 1999 S 112 Dzherelovirusinterference pdf 4 bereznya 2012 u Wayback Machine Interferoni priroda mehanizm diyi ta klinichne zastosuvannya 3 sichnya 2017 u Wayback Machine Family Interferon PF00143 4 sichnya 2017 u Wayback Machine PosilannyaINTERFERONI 14 bereznya 2016 u Wayback Machine Farmacevtichna enciklopediya Ce nezavershena stattya z klitinnoyi biologiyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi